prop · GR0347 · 2004-01-28 00:00:00 — fortsatta insatser när det gäller att driva på genom- förandet och bevaka efterlevnaden av konventionen spelar självfallet en nyckelroll i det framtida genomförandearbetet av lik- som de kunskaper och erfarenheter myndigheten besitter när det gäller barns och ungas situation i samhället. Regeringen understryker i propositionen 2001/02:96 En förstärkt att insatser har en grundläggande betydelse för genomförandet av i samhället. Barnom- budsmannens roll i förverkligandet av skall även fort- sättningsvis utgöra en länk mellan den lokala och den nationella nivån. Arbetet bör som fokuseras på den lokala nivån, i kommuner och landsting, på verksamheter för barn och unga och i direkta kontakter med barn och unga själva. I arbetet att driva på förverkligandet av barnkon- ventionen ingår att följa det arbete som bedrivs lokalt, att samla informa- tion om pågående projekt och metodutveckling och att sprida sådana er- farenheter genom att lyfta fram goda exempel. I arbetet med att driva på förverkligandet av ingår således också att hålla kon- takt med lokala och regionala verksamheter. Regeringen framhåller också att skall vara spjut- spetsen i arbetet med , dvs. skall vara ett steg före i utvecklingen genom att inneha en samlad kunskap och genom att sprida goda exempel visa vägen samt stimulera metodutveck- ling. Regeringen framhåller vidare i propositionen att är den statliga myndighet i som får sägas ha störst kunskap om och om hur den på ett effektivt sätt kan förverkligas. Att har fått en nyckelroll i det strategiska arbetet med att genomföra är därför naturligt. Barnombuds- mannen kan föra ut kunskap till nyckelpersoner inom statlig och kom- munal förvaltning, vilka i sin tur kan sprida kunskaperna vidare i organi- sationerna. Dessutom kan kontakter med myndig- heter på central nivå och med politiker och tjänstemän på kommunled- ningsnivå utvecklas och fördjupas. har påbörjat ett arbete med att anpassa verksamheten till myndighetens delvis förändrade arbetsupp- gifter och inriktning. Det är viktigt att det råder en rimlig balans i arbets- och resursfördelning mellan båda roller som dels ombudsman för barns och ungas rättigheter och intressen, dels pådrivare i förverkligandet av . Ett sätt att förbättra Barnom- budsmannens möjligheter till flexibilitet och handlingsutrymme när det gäller bland annat personaltillgång och kompetensförsörjning i övrigt var att överföra de medel som disponerade för genom- förande av det s.k. strategiuppdraget till förvalt- ningsanslag. Sammantaget bedöms numera ha goda förutsätt- Skr. 2003/04:47 ningar att verka för att barns och ungas rättigheter och intressen respek- teras och tillgodoses och att fortsätta driva utvecklingsarbetet framåt i framför allt kommuner, landsting och myndigheter. strategi: Barnstatistiken skall utvecklas. Regeringens bedömning: En påtaglig och positiv utveckling har skett av statistiken som rör barn och unga inom en rad olika områden. Detta arbete bör fortsätta och vidareutvecklas. Arbetet med att an- vända barn och unga som källa i statistiksammanhang bör vidare- utvecklas och regeringens avsikt är att årliga undersökningar av levnadsförhållanden () även fortsättningsvis skall omfatta åldersgruppen . () fick regeringens uppdrag att utveckla den årliga basstatistiken när det gäller barn och deras familjer. Uppdraget har resulterat i fyra demografiska rapporter Barn och deras familjer om familjesammansättning, separation mellan föräldrar, boende, inkomster, barnomsorg och föräldrars sysselsättning för åren 1998, 1999, 2000 och 2001. En femte rapport, avseende , avses publiceras . Uppdraget har finansierats inom ramen för de sär- skilda medel som har avsatts för insatser för att förverkliga barnkonven- tionen i (se avsnitt 2.1). Inom ramen för uppdraget utges också specialpublikationer med fördjupning inom olika ämnesområden. har SCB t.ex. tagit fram en rapport om barns tid med sina föräld- rar (vilken avses publiceras ). Rapporten har tagits fram genom en specialbearbetning av en tidsanvändningsstudie som SCB genomförde åren 20002001 bland personer i åldrarna 2084 (vilken redovisas i rapporten för vardagsliv, Kvinnors och mäns tidsanvänd- ning 1990/91 och 2000/01, SCB 2003). I SCB:s uppdrag att utveckla den årliga basstatistiken ingår även att presentera förslag på hur statistiken om barn kan utvecklas. I en rapport som SCB överlämnade till regeringen föreslås en utbyggnad av SCB:s årliga statistik om barn och deras familjer med mått på barns hälsa. Målsättningen med statistiken om barns hälsa skulle vara en regel- bunden presentation av enkla hälsomått mot social bakgrund avsedda att ge en översiktlig bild av hälsoutvecklingen bland barn. En del mått på barns hälsa, som kunnat tas fram genom befintlig statistik, har redan in- förts i rapporten och deras familjer. Vid epide- miologiska centrum (EpC) pågår även ett arbete för att utveckla en modell för att återkommande kunna mäta barns och ungas psykiska hälsa. I SCB:s årliga statistik över barn och deras familjer finns även viss statistik för kommuner. Därutöver finns ett system för att kunna beställa mer utförlig statistik på nivå. undersökningar av levnadsförhållanden () som har genomförts är intervjuundersökningar med stora stickprov ur befolkningen som mäter individernas och hushållens välfärd med ett stort antal så kallade sociala indikatorer inom ett tiotal levnads- Skr. 2003/04:47 nivåkomponenter. ULF-undersökningarna har innefattat personer i åld- Dessa undersökningar utgör ett viktigt underlag för rege- ringen, riksdag, forskare m.m. På samma sätt är det viktigt att samla in- formation om barns och ungdomars levnadsförhållanden utifrån deras egna perspektiv. genomfördes den första svenska studien av barns och ungdomars levnadsvillkor, där barn och unga själva fick uppge sina förhållanden ekonomi, boende, skola, välbefinnande och hälsa, sociala relationer, fritidssysselsättningar m.m. Studien, som huvudsak- ligen finansierades av forskningsråd (för arbetsliv och socialt arbete, FAS, och ) kopplades till den s.k. lev- nadsnivåundersökningen (LNU) och kallas därför Barn-LNU. Den genomfördes med 1018-åringar som bodde i samma hushåll som LNU:s vuxna intervjupersoner. Resultat från undersökningen presenterades i en mycket uppmärksammad rapport inom ramen för Välfärdsbokslutet (Barns och ungdomars välfärd, SOU 2001:55). Liknande studier genom- fördes också och . Undersökning av barns och ungdomars levnadsförhållanden () utgjordes av barnstudier kopplade till årliga ULF-under- sökningar om de vuxnas levnadsförhållanden och finansierades av FAS. genomfördes samma så kallade ; finansie- rad med forskarmedel från olika källor och med stöd från regeringen (Regeringsbeslut 1, , dnr S2003/837/ST). Avsikten är att även fortsättningsvis skall innefatta barn och ungdomar. utgör en mycket viktig del av barnstatistiken då den inte beskriver barns välfärd endast som inordnad under deras föräldrars eller som en del av hushållets levnadsvillkor utan i stället ger information från flickan eller pojken själv. I avsnitt 3.4.4 utvecklar regeringen sin syn på hur kunskaperna kring barn och unga kan utvecklas genom förbättrad forskning och statistik på området. strategi: Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Kommuner och landsting bör erbjuda sin personal fortbildning för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om barnkon- ventionen. Regeringens bedömning: Utvecklingen inom kommuner och landsting är av avgörande betydelse för förverkligandet av barnkon- ventionen i . En viktig förutsättning för ett framgångsrikt arbete är att den kommunala sektorn involveras i och tar del av det arbete och de kunskaper och resultat som genereras inom olika ut- vecklingsområden. Regeringen avser att noga följa vilka effekter förtydligade mandat och befogenheter har för utvecklingen av barnkonventionsarbetet i kommuner och landsting. Vidare avser regeringen att uppdra åt att anordna ett antal regionala konferenser för att uppmuntra till och sprida fram- gångsrika arbetssätt i det lokala barnkonventionsarbetet. Utvecklingen inom den kommunala sektorn samt Barnombudsman- nens insatser för att driva på och stödja kommuner och landsting i deras barnkonventionsarbete finns beskriven i avsnitt 2.3.2. Mot bakgrund av att många av de viktigaste verksamheterna som rör barn och unga huvudsakligen är ett kommunalt och landstingskommunalt ansvar är det i första hand på lokal nivå förändringarna måste ske om man vill ha in ett tydligare barnperspektiv i den offentliga beslutsproces- sen samt i de verksamheter som kommer i kontakt med barn och unga. Detta var också något som regeringen underströk strategi. har genomfört fyra enkäter riktade till kommunerna , 1997, 1999 och 2001. Till landstingen har två enkäter skickats . har undersök- ningarna genomförts i samarbete med . En ny enkätundersökning riktad till både kommuner och landsting har genom- förts och sammanställningen av resultaten avses pub- liceras . De enkätundersökningar som har gjort visar att har fått fäste i många kommuners och lands- tings arbete och att medvetenheten om konventionens innehåll har ökat. Utvecklingen har gått från ett metodinriktat arbetssätt till ett mer pro- cessinriktat, vilket också ökar förutsättningen för en långsiktighet i arbe- tet. Utifrån de svar som har fått i sina enkätunder- sökningar kan man dra några övergripande slutsatser. Många kommuner och landsting har diskuterat i fullmäktige eller i styrel- sen. Många kommuner har beslutat om och utvecklat metoder för barn- konventionens omsättning. Landstingen behöver utveckla mål och meto- der som tydliggör barnperspektivet i beslutsprocesser. Kommunerna behöver utveckla metoder för uppföljning och utvärdering. Former för inflytande och delaktighet som ger samtliga åldersgrupper möjlighet att komma till tals behöver utvecklas i såväl kommuner och landsting. En utökad samverkan är också nödvändig för att förverkliga barnkonventio- nen. Mycket återstår således att göra när det gäller att stimulera fortsatt ut- vecklingsarbete för att barnperspektivet skall bli en naturlig del av det lokala beslutsfattandet. Majoriteten bland kommunerna och landstingen efterlyser också fortsatt stöd för att påbörja eller utveckla barnkonven- tionsarbetet; främst genom information om framgångsrika metoder för att förverkliga i verksamheterna, konkreta tips kring ut- bildningsinsatser samt erfarenhets- och idéutbyte mellan andra kommu- ner och landsting. Behovet av erfarenhetsutbyte innebär bland annat att det självmant tas initiativ till samverkan och erfarenhetsutbyte i frågor om barnkonven- tionens genomförande. Till exempel har kommun tagit initiativ till ett s.k. partnerskap med andra intresserade kommuner som kan agera som föregångskommuner i arbetet med att genomföra på lokal nivå och en idékonferens har ägt rum . På den landstingskommunala nivån finns det ett nätverk för barn- och ungdomsfrågor, i vilket förvaltningstjänstemän samt verksamhetsanställda personer från samtliga landsting samt ingår. Nätverket träffas och diskuterar bland annat, med utgångspunkt i , gemensamma frågor och utbyter erfarenheter. har intensifierat sitt samarbete med både och . Samarbetet har bl.a. manifesterats i en gemensamt anordnad nationell konferens om barnkon- ventionen i kommuner och landsting, som ägde rum i . Inbjudna var i första hand förtroendevalda och tjänstemän inom den kommunala sektorn. Behovet av fortsatt utvecklingsarbete Kommunernas och landstingens sätt att organisera, prioritera och bedriva sina verksamheter är avgörande för att kunna leva upp till barnkonven- tionens krav. Det pågår ett utvecklingsarbete runt om i landet. De ut- vecklingsområden som ser är att både kommuner och landsting behöver arbeta mer processinriktat. Ytterligare ansträng- ningar behövs för att skall genomsyra verksamheten i kommuner och landsting. De beslut som fattats och de metoder som används behöver följas upp och utvärderas. De utvärderings- och upp- följningsmetoder som utvecklas skulle kunna kopplas till befintliga for- mer av kvalitetsbedömningar för att tydliggöra vikt i det kommunala/landstingskommunala arbetet. Det behövs enligt även en tydligare koppling mellan befintliga processer, till exempel budgetprocessen, och de beslut och metoder som används för att förverkliga . Inflytan- det för, i första hand de mindre barnen, behöver utvecklas. Det behövs också diskussioner kring begrepp som inflytande, delaktighet och makt. Samverkan mellan olika aktörer, såväl offentliga som privata, bör öka för att definiera begrepp och få till stånd en helhetssyn på barn och barns utveckling. Regeringen ser det som fortsatt angeläget att stödja och driva på ut- vecklingen inom den kommunala sektorn. Regeringen redovisar i avsnitt 3.4 de utvecklingsområden som är angelägna att arbeta vidare med när det gäller genomförande. Huvuddelen av dessa områden har kopplingar till de utvecklingsbehov som finns på den lokala nivån. En viktig förutsättning för ett framgångsrikt arbete är att den kommunala sektorn involveras och tar del av det arbete och de kunskaper och resultat som genereras inom de olika utvecklingsom- rådena. För att även skall kunna spela en aktiv roll i detta arbete ser ombudsmannen själv ett behov av att utöka sin kompe- tens och sitt kunnande genom att skapa och delta i regionala eller lokala utvecklingsarbeten. behöver också utveckla andra former förutom enkäter för att kunna följa och utvärdera barnkonventio- nens omsättning i kommuner, landsting och myndigheter. En annan vik- tig förutsättning för att driva på och stödja den lokala nivåns genomfö- rande av är det förtydligade uppdrag och mandat samt de befogenheter som har (se mer ovan under avsnitt 3.3.4). Regeringen avser att noga följa vilka effekter förtydligade mandat och rättsliga befo- genheter har på utvecklingen av den kommunala sektorns barnkonven- En första redovisning av vilka effekter som kan skönjas kommer i årsredovisning för . fick i uppdrag av regeringen att utarbeta modeller för barnombud/lokala företrädare för barn och unga. Uppdraget redovisades till regeringen (dnr S2003/6901/ST). Utgångspunkten för uppdraget var att de flesta beslut som rör barn och unga fattas på lokal nivå i kommuner och landsting. Staten har dock en skyldighet att bistå de lokala huvudmännen i genomförandet av barnkon- ventionen och här spelar pådrivande och stödjande arbete en viktig roll. skulle i första hand ta fram riktlinjer/modeller för det lokala barnkonventionsarbetet som kommuner och landsting fritt kan använda sig av. Erfarenheter av pågående lokalt arbete samt alternativa funktioner/lösningar skulle redovisas. presenterar i rapporten ett antal riktlinjer och modeller för ett framgångsrikt arbete som lokal företrädare för barn och unga. riktar också ett antal förslag till regeringen med innebörden att de lokala huvudmännen skall uppmanas att inrätta lokala barn- och ungdomsombud, mål och tidplaner för detta arbete samt ett antal författningsförslag som enligt ombudsmannen behövs för att underlätta det lokala ombudets arbete. Det finns ett antal lokala företrädare/ombud för barn och unga i kommuner och landsting. De har olika benämningar och uppdrag, mandat och arbetsuppgifter. Några arbetar mest direkt med barn och unga, medan andra mest arbetar med att försöka förstärka barnperspekti- vet i den egna organisationen. Det finns även lokala funktioner som arbetar med barn- och ungdomsfrågor på andra sätt, t.ex. ungdomsråd, drogförebyggande och brottsförebyggande råd. Regeringen instämmer i konstaterande att inrättandet av en lokal företrä- dare kanske inte är den enda lösningen för varje kommun och landsting. Utgångspunkten måste vara vad den egna organisationen och vad barn och unga i den egna kommunen och behöver. Lokala företrä- dare som arbetar direkt med barn och unga kan vara lösningen för en kommun, medan en annan kommun eller ett landsting kan ha ett större behov av en s.k. strategisk motorfunktion som driver på utvecklingen av ett tydligt barnperspektiv inom den egna förvaltningen och verksam- heten, men som kanske inte har direktkontakt med barn och unga. En kombination av olika funktioner är självfallet möjlig. Mot bakgrund av att utvecklingen måste ske utifrån lokala önskemål och behov är rege- ringen inte beredd att uppmana de kommunala och landstings- kommunala huvudmännen att inrätta lokala företrädare för barn och unga. Statens roll i utvecklingsarbetet är däremot att stödja de lokala huvudmännen och erbjuda stödinsatser i form av välfungerande modeller och arbetssätt. Regeringen avser därför att uppdra åt att anordna ett antal regionala konferenser för att uppmuntra till och sprida framgångsrika arbetssätt i det lokala barnkonventionsarbetet. Inflytande och delaktighet i samhälls- och strategin: Barns och ungas inflytande och delaktighet i samhälls- och trafikplaneringen skall utvecklas. Regeringens bedömning: Det uppdrag som m.fl. myn- digheter har haft bör följas upp. Regeringen avser att bjuda in Bo- verket, och samt till en diskussion om kommunförsök i enlighet med av tidigare lämnade förslag. Regeringen avser vidare att uppdra till att ta fram en rådgivande skrift till kommunernas planerare. har tillsammans med , , Ung- domsstyrelsen och haft ett uppdrag att utveckla formerna för barns och ungas delaktighet och inflytande i sam- hällsplaneringen. Uppdraget redovisades i skriften Unga är också medborgare. Som en uppföljning av uppdraget anordnade också tillsammans med nämnda myndigheter tre regio- nala konferenser som riktade sig till planerare och lärare. I rapporten lämnades ett antal förslag, bl.a. en ändring i , kommunförsök i tio kommuner, uppdrag till att ut- forma en rådgivande skrift vad gäller inflytande för barn och unga samt barnperspektiv i utbildningar för planerare och lärare/förskollärare. Den pågående utredningen som har till uppgift att se över plan- och bygglagstiftningen har i sitt uppdrag att också hantera frågan om barns och ungas delaktighet och inflytande i planeringsprocessen (dir. 2002:97). Förslagen i övrigt är under beredning i . Regeringen avser att bjuda in , , Barnombuds- mannen och till en diskussion om förutsättningarna att starta ett kommunförsök enligt förslaget. I samband därmed kommer också frågan om en rådgivande skrift riktad till kommunernas planerare m.m. att diskuteras. 3.4Utvecklingsområden med utgångspunkt strategi Regeringens bedömning: Ett system för uppföljning av hur gjorda in- satser påverkar måluppfyllelsen för barnpolitiken bör inrättas. Rege- ringen avser därför att tillsätta en arbetsgrupp med uppdrag att utveckla indikatorer för att mäta och följa upp insatser inom barnpolitiken. Uppföljning av resultatet av gjorda insatser för att förverkliga barn- konventionen är viktig. Indikatorer utgör ett verktyg för uppföljning. För det första kan man med hjälp av olika indikatorer beskriva läget eller utvecklingen inom ett visst område. För det andra möjliggör indikatorer kvantifiering av olika mål. För det tredje, och kanske viktigast, är att indikatorer är centrala när man ska utvärdera hur stora framsteg som har Skr. 2003/04:47 gjorts i relation till de uppsatta målen. Regeringen har för avsikt att påbörja ett arbete med att utveckla indi- katorer för att mäta effekterna av gjorda insatser för att förverkliga barn- konventionen och följa upp barnpolitiken. finns en mängd indikatorer/nyckeltal inom olika områden som kan användas i detta syfte. är det viktigt att de indikatorer som används lever upp till vissa krav. Några centrala krav som kan ställas på indikatorerna är att de skall vara: -Väldefinierade, dvs. tydligt avgränsade och bygga på statistik som framställs enligt vetenskapligt beprövade metoder. -Relevanta, dvs. de ska belysa förhållanden som är viktiga för flickors och pojkars välfärd och livschanser som de är socialpoli- tiskt påverkbara. -Lätta att kommunicera, dvs. tydliga och relativt få till antalet. -Lätta att följa upp, dvs. tillgängliga med kort tidsfördröjning och möj- liga att relatera till politiska beslut. Vid val av indikatorer för uppföljning av barnpolitiken skall hänsyn tas till både nationella och internationella erfarenheter från arbetet med indi- katorer. Regeringen har för avsikt att tillsätta en arbetsgrupp i vilken bl.a. , , och samt företrädare för länsstyrelserna kommer att in- bjudas att ingå. Företrädare för olika departement skall också ingå i arbetsgruppen. Regeringens bedömning: Det är viktigt att följa utvecklingen när det gäller barns och ungas möjligheter till inflytande och delaktighet. Regeringen avser att bjuda in och Ungdomsstyrel- sen tillsammans med till en diskussion om hur inflytande och delaktighet för barn och unga i kommunernas verk- samheter och beslutsfattande kan vidareutvecklas. Regeringen avser även att vidareutveckla formerna för kontakterna och dialogen med barn- ministerns referensgrupp. En av hörnpelarna i är barns och ungas rätt till del- aktighet och inflytande. strategi innehåller egentligen endast en punkt som handlar om detta, och det är att utveckla inflytande och delak- tighet i samhällsplaneringen. Det har förvisso skett en utveckling på många områden, såväl när det gäller rätten att bli hörd i egna frå- gor/individärenden, som när det gäller att utveckla kollektiva former för inflytande och delaktighet såsom ungdomsråd och liknande fora i kom- munerna. Under de år som arbetet med att implementera barnkonventio- nen har pågått, har dock kunnat konstateras att detta är ett område där det fortfarande återstår en hel del att göra. För att nå verklig framgång krävs därför ett strategiskt arbete även inom detta område. Frågan om delaktighet och inflytande har två dimensioner dels den enskildes rätt att bli hörd och respekterad i frågor som rör honom eller henne direkt, dels den kollektiva rätten till inflytande. Den individuella rätten att bli hörd Den förra aspekten finns numera införd i de lagar som reglerar olika beslut och processer som rör barn och unga, regler om vårdnad, boende och umgänge liksom adoption, socialtjänstlagen, lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, utlänningslagen m.fl. Att rätten att bli hörd numera finns reglerad i de allra flesta lagar som rör barn räcker emellertid inte. Lagstiftningen måste kompletteras med kun- skap och metodutveckling för dem som har att tillämpa lagen. behövs ett systematiskt arbete för att nå ut till den enskilda utreda- ren/handläggaren eller beslutsfattaren. Det pågår förvisso en del utveck- Bland annat kan nämnas att har tillska- pat en tvärvetenskaplig grupp med syfte att analysera och utveckla inne- börden och förståelsen av centrala begrepp i . tvärvetenskapliga gruppen har under sitt första år ägnat mycket tid åt att diskutera barnets rätt att komma till tals i familjerättsliga och social- Det arbetet avslutades med en konferens i samarbete med , vilken har dokumenterats i skriften Ingen enkel fråga (Stiftelsen ). har ett uppdrag att i fortbildningen av domare se till att det finns ett barnperspektiv. Det får förutsättas att de kurser och konferenser som anordnas på temat också tar upp frågor om hur man tillförsäkrar att det enskilda barnets synpunkter beaktas. bedriver ett metodutvecklingsarbete, Barnets Behov I Centrum, för att underlätta för socialsekreterare att på ett mer metodiskt sätt involvera barn i utrednings- och uppföljnings- Inom projektet byggs en struktur för såväl utredningar som uppföljningar. att ge ut en bok med titeln med barn, som i första hand riktar sig till personal. Boken skall bidra till att underlätta sam- tal med barn i samband med utredande, behandlande och har , tillsammans med Barnombuds- mannen, bedrivit en utbildning i att samtala med barn. har myndigheterna i utbildningsform utvecklat en manual för samtal med barn i asylprocessen. Detta arbete skall fortsätta och utvidgas med målsättningen att det före vid samtliga enheter där utreder asylärenden som omfattar barn,