prop · GS0329 · 2004-10-20 00:00:00 — Vidare införs ett nytt bemyndigande som ger regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, rätt att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om dokumentation av besök vid anläggning där djur hålls. Promemorians förslag: Överensstämmer helt med regeringens för- slag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm- nar det utan erinran. Datainspektionen och i påpekar dock att dokumentation i fråga om besök på anläggningar där djur hålls kan komma att utformas så att det blir ett register som omfattas av personuppgiftslagen (1998: 204). Skälen för regeringens förslag: I direktivet finns ett antal bestämmel- ser som ger medlemsstaterna rätt att i vissa situationer besluta om villkor för tillträde till anläggningar där djur hålls. Som exempel kan nämnas ar- tikel 15.1, som föreskriver en skyldighet för medlemsstaterna att se till att lämpliga åtgärder för biosäkerhet vidtas om djur av mottagliga arter på vissa anläggningar, exempelvis laboratorier och andra anläggningar med djur för vetenskapliga ändamål, hotas av smitta. Sådana åtgärder kan enligt bestämmelsen innefatta begränsning av tillträde till den aktuel- la anläggningen eller särskilda villkor för tillträdet. Andra bestämmelser som ger medlemsstaterna rätt att ställa upp villkor för tillträde till anlägg- ningar där djur hålls finns i artikel 24.2 d och artikel 43 jämfört med bi- laga VI. Enligt de bestämmelserna tillåts medlemsstaterna att inom de s.k. skydds- och övervakningszoner som vid ett sjukdomsutbrott skall in- rättas runt en smittad fastighet införa särskilda restriktioner rörande för- flyttning m.m. av hästdjur. Om sådana restriktioner införs skall åtgärder- na genomföras med hänsyn till vad som sägs i bilaga VI. I den bilagan föreskrivs bl.a. krav på att hästägare, veterinärer, hovslagare m.fl. som besöker anläggningar där djur av mottagliga arter hålls skall registreras. I epizootilagen finns ett bemyndiganden för regeringen eller myndig- het som regeringen bestämmer att förbjuda tillträde till anläggningar där djur hålls om det är klarlagt att ett fall av epizootisk sjukdom har inträffat (5 § andra stycket 2). Lagen medger inte uttryckligen att föreskrifter får utfärdas om villkor för tillträde till en sådan anläggning. Det kan i vissa situationer, då det inte är aktuellt att besluta om tillträdesförbud, finnas behov av att villkora tillträdet till en anläggning. Regeringen föreslår där- för att lagen kompletteras med ett uttryckligt bemyndigande om detta. När det gäller direktivets krav på registrering av besök till vissa an- läggningar föreslår regeringen vidare att ett särskilt bemyndigande förs in i lagen som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer rätt att utfärda föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om doku- mentation om besök vid en anläggning med djur. Härigenom blir det möjligt att föreskriva eller i det enskilda fallet besluta om skyldighet för den som håller djur på anläggningen, eller en veterinär, att i en journal eller liknande dokumentera vilka personer som besöker anläggningen. Syftet med den i direktivet föreskrivna registreringsplikten får antas vara att möjliggöra att vid spridning av smitta spåra personer som varit i kontakt med djur på en viss anläggning. Även om direktivet använder be- greppet registrering bör avsikten dock enligt regeringens uppfattning inte vara att ställa krav på inrättandet av ett personregister eller annan be- handling av personuppgifter som omfattas av personuppgiftslagen (1998:204). Endast ett fåtal personer bör ha anledning att besöka en an- läggning med smittade djur, varför det kan antas att dokumentationen i praktiken kommer att omfatta endast ett begränsat antal personer. Det bör därför inte heller finnas något behov av att t.ex. behandla personuppgif- terna i dator eller att strukturera uppgifterna för att möjliggöra en sökning på sätt som innebär att personuppgiftslagen blir tillämplig. Som Datain- spektionen och i framhållit utesluter detta inte att behandlingen av personuppgifterna i dokumentationen i vissa fall kan komma att omfattas av personuppgiftslagen. Om behandlingen är nödvändig för att den personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöra en rättslig skyldighet, får behandlingen dock utföras utan samtycke från de Prop. 2004/05:29 registrerade (10 b § personuppgiftslagen). Regeringens förslag: För att förebygga eller bekämpa epizootiska sjuk- domar får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om skyldighet att lämna uppgifter som kan ha betydelse för arbetet med att förebygga eller bekämpa epizootiska sjukdomar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har ingen erinran mot promemorians förslag. i län påtalar dock att den föreslagna befogenheten går längre än direktivet som endast ställer krav på uppgiftsskyldighet vid omfattande epizootiska sjukdomar. Skälen för regeringens förslag: I artikel 45.1 finns en skyldighet för medlemsstaterna att, bl.a. vid spridning av smitta som kan leda till en omfattande epizooti, låta dela in sina territorier i en eller flera s.k. restrik- tionszoner och fria zoner. Enligt artikel 48.1 skall medlemsstaterna se till att vissa åtgärder vidtas i restriktionszonen för att kontrollera förflytt- ningar av djur. Sålunda skall djurägare inom restriktionszonen på begä- ran av den behöriga myndigheten lämna uppgifter om de djur som anlän- der till eller lämnar djurägarens anläggning. Även personer som medver- kar i transporter eller försäljningar av djur av mottagliga arter skall på begäran lämna uppgifter om transporterade eller sålda djur. Uppgiftsskyl- digheten får enligt artikel 48.2 utvidgas till att avse även djurägare i den fria zonen. Det finns inte något stöd i epizootilagen för att föreskriva om så- dan uppgiftsskyldighet. Regeringen föreslår därför att ett nytt bemyndi- gande förs in i lagen som ger regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer rätt att föreskriva eller i det enskilda fallet besluta om skyldighet att till lämna uppgifter som kan vara av bety- delse för arbetet med att förebygga eller bekämpa epizootiska sjukdomar. Ett sådant bemyndigande kan lämpligen tas in som en ny punkt i nuva- rande 8 §. Som i län påtalat kan det föreslagna be- myndigandet i viss mån sägas gå längre än direktivets krav. Enligt rege- ringens mening kan den bekämpande myndigheten dock ha behov att få in uppgifter från enskilda även i sådana situationer då det ännu inte står klart att epizootin kan komma att bli omfattande. En uppgiftsskyldighet som begränsas på det sätt som föreslår kan dessutom antas leda till onödiga tillämpningsproblem. 5.1.8Andra åtgärder för att förebygga eller bekämpa epizootiska sjukdomar Regeringens förslag: För att förebygga eller bekämpa epizootiska sjuk- domar skall regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, få meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om andra åtgär- der som skall genomföras till följd av beslut av Europeiska kommissio- nen eller som annars är nödvändiga. Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med rege- ringens förslag. Vissa redaktionella ändringar i förhållande till promemo- rian har dock skett i regeringens förslag till lagtext. Remissinstanserna: Remissinstanserna har ingen erinran mot försla- get. anser dock att satsen för att förebygga och bekämpa epizootiska sjukdomar i den remitterade lagtexten bör strykas eftersom det kriteriet följer redan av paragrafens inledning. Föreningen anser att vad som kan vara en annan åtgärd bör exemp- lifieras. Skälen för regeringens förslag: I direktivet finns ett flertal bestäm- melser som medger att medlemsstaterna vidtar andra nödvändiga och proportionerliga åtgärder än sådana som direkt föreskrivs i direktivet (se t.ex. artikel 35 och artikel 43). Mul- och klövsjuka och andra epizootiska sjukdomar är generellt sett mycket smittsamma sjukdomar och det kan vara svårt att innan ett sjuk- domsutbrott har inträffat kunna förutse vilka åtgärder som kan bli nöd- vändiga för att effektivt kunna förhindra smittspridning. Till detta kom- mer att kommissionen, enligt ett flertal artiklar i direktivet, har rätt att i vissa fall besluta om vilka åtgärder en medlemsstat skall genomföra. Det- ta kan exempelvis gälla vid utbrott av mul- och klövsjuka i närheten av vissa särskilda lokaliteter där djur av mottagliga arter hålls (artikel 17) eller vid beslut om nödvaccinering (artikel 50.6). Motsvarande bestäm- melser om kommissionens beslutsrätt finns i andra EG-direktiv om be- kämpning av djursjukdomar. Det kan alltså inte uteslutas att det vid ett sjukdomsutbrott kan bli nödvändigt att vidta andra åtgärder än sådana som ryms inom lagens nuvarande bemyndiganden. Dessa åtgärder kom- mer inte sällan att behöva genomföras inom en ytterst . Mot bakgrund av det som anförts anser regeringen att det i lagen bör skapas visst utrymme för flexibilitet i fråga om valet av ingripanden för att förebygga eller hindra spridning av en epizootisk sjukdom. Bemyn- digandet i 8 § bör därför, i likhet med vad som gäller enligt zoonos- lagen (1999:658), kompletteras med ett bemyndigande som ger möjlighet att föreskriva eller meddela beslut om andra åtgärder som skall genomfö- ras till följd av beslut av kommissionen eller som annars är nödvändiga för att effektivt kunna förebygga och bekämpa epizootier. Den föreslagna lagtexten bör ändras redaktionellt i enlighet med vad Justitieombudsman- nen föreslagit. Föreningen har efterlyst en exemplifiering av vilka åt- gärder som kan komma att beslutas med stöd av det nya bemyndigandet. Enligt regeringens uppfattning skulle ett behov av föreskrifter eller beslut kunna uppstå inom skilda områden. Ett konkret exempel på åtgärd kan vara att när smittade djur avlägsnats från en byggnad kan denna behöva brännas i syfte att hindra ytterligare smittspridning. Av 2 kap. 7 och Prop. 2004/05:29 12 §§ regeringsformen följer att föreskrifterna inte får avse begräns- ningar i den personliga rörelsefriheten. 5.2Propositionens förslag avseende ändringar i ordningslagen Regeringens förslag: Regeringen, eller i fråga om ett län, efter regering- ens bemyndigande en länsstyrelse, skall få rätt att förbjuda att offentliga sammankomster och offentliga tillställningar hålls inom ett visst område om det är nödvändigt för att förebygga och bekämpa epizootier enligt epizootilagen. Promemorians förslag: Överensstämmer helt med regeringens för- slag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har ingen erinran mot promemorians förslag. och i län anser att bör vara den myndighet som, efter bemyn- digande av regeringen och efter samråd med , får den före- slagna befogenheten att meddela föreskrifter om förbud mot allmänna sammankomster. Skälen till regeringens förslag: I direktivet ställs krav på att det inom de s.k. skyddszoner som skall inrättas vid ett bekräftat mul- och klövsju- keutbrott skall vidtas vissa åtgärder. Dessa innefattar bl.a. förbud mot mässor, marknader, utställningar m.m. där djur av mottagliga arter hålls. Den behöriga myndigheten ges rätt att utvidga förbuden till att gälla eve- nemang med samlingar av människor som kan komma i kontakt med djur av mottagliga arter om det finns risk för spridning av mul- och klövsju- kevirus (artikel 24.1 c). Epizootilagen ger inte stöd för att besluta eller meddela föreskrifter om sådana begränsningar i mötesfriheten som avses i direktivet. Som redogjorts för i avsnitt 4.2.2 får enligt 2 kap. 12 och 14 §§ rege- ringsformen mötesfriheten begränsas under vissa angivna förutsättningar. Begränsning får i första hand göras genom lag. I vissa fall kan begräns- ningar även göras i annan författning. t.ex. om det sker för att motverka farsot. Begreppet farsot får anses innefatta epizootiska sjukdomar. Ordningslagen (1993:617) innehåller bestämmelser om allmänna sam- mankomster och offentliga tillställningar. Enligt 2 kap. 15 § första styck- et får regeringen föreskriva att allmänna sammankomster och offentliga tillställningar inte får hållas inom ett visst område bl.a. om förbudet är nödvändigt för att motverka epidemier. Enligt bestämmelsens andra stycke får regeringen eller efter regeringens bemyndigande, en länsstyrel- se på samma grunder meddela föreskrifter om förbud mot sammankom- ster och offentliga tillställningar i fråga om länet eller del därav. Begrep- pet epidemi omfattar inte djursjukdomar (epizooti). För att förhindra smittspridning kan det i vissa situationer finnas behov av att förbjuda sammankomster mellan personer som har varit eller kan förväntas komma i kontakt med djur av mottagliga arter. Ett exempel på detta är lantbruksmässor. Bestämmelser om begränsningar i mötesfrihe- ten bör samlas i ordningslagen. Regeringen föreslår därför att bemyndi- Prop. 2004/05:29 gandena i 2 kap. 15 § första och andra stycket ordningslagen komplette- ras med en rätt för regeringen att föreskriva om förbud mot sammankom- ster och offentliga tillställningar för att motverka epizootiska sjukdomar. och i län har förordat att rege- ringens rätt att meddela föreskrifter får överlåtas till i stället för till en länsstyrelse, vilket föreslagits i promemorian. Enligt ordningslagens systematik tillkommer dock rätten att förbjuda samman- komster inom länet oavsett vilket intresse förbudet avser att tillgodose . Regeringen anser det därför vara naturligt att även den nu föreslagna befogenheten som ju innebär att avgörande vikt måste till- mätas den grundlagsskyddade rätten till mötesfrihet ges till länsstyrel- sen. Det är dock av central betydelse att beslut föregås av samråd med . I propositionen föreslås lagändringar som framför allt består av bemyndi- ganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter och fatta beslut för att genomföra det beslutade EG- direktivet för bekämpning av mul- och klövsjuka. Med myndighet åsyf- tas i merparten av fallen . De krav som har skyldighet respektive rätt att ställa på enskilda kan förutsägas innebära ett visst merarbete och därmed vissa kostnader för den enskilde. Vilka ekonomiska konsekvenser som de föreslagna författningsänd- ringarna kan tänkas medföra i samband med ett epizootiutbrott beror bl.a. på utbrottets omfattning och geografiska utbredning samt dess sprid- ningsbenägenhet och utveckling i stort. Kostnaderna är också avhängiga av hur snabbt bekämpningsåtgärder kan sättas in och hur kraftfulla och effektiva dessa är. Det är därför inte möjligt att närmare beräkna de eko- nomiska konsekvenserna. Vid en svårbemästrad situation kan kostnader- na för samhället i stort bli avsevärda. För att hålla kostnaderna på en så låg nivå som möjligt är det viktigt att myndigheterna har de befogenheter som krävs för en optimal bekämp- ning. För näringsidkarnas del kan de nya kraven på anmälan i fall av epizoo- ti innebära nya administrativa bördor, liksom möjligheterna att föreskriva om krav på registrering och journalföring. Detta kan medföra ökad ar- betsbelastning och därmed vissa kostnader för enskilda. bidrar dessa åtgärder med all sannolikhet till att begränsa och snabbare komma till rätta med ett utbrott av en epizootisk sjukdom, vilket i längden är kostnadsbesparande både för enskilda och samhället i stort. Härutöver tillkommer sannolikt, i varje fall initialt, en viss ökning i administrativa kostnader på myndighetsnivå. Kostnaderna av de föreslagna författnings- ändringarna skall rymmas inom befintliga ramar. 7.1Förslaget till lag om ändring i epizootilagen (1999:657) Ändringen innebär att paragrafens andra och tredje stycke har flyttats till en ny paragraf, 3 a §. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 5.1.3. Innehållet i första stycket motsvarar bestämmelserna om anmälningsskyldighet för veteri- närer och laboratorieansvariga i nuvarande 3 § andra och tredje styckena. Anmälningsplikten i de bestämmelserna har utökats till att gälla även andra yrkesgrupper som kommer i kontakt med djur eller produkter av djur och som har anledning att misstänka att ett fall av mul- och klövsju- ka eller en annan epizooti har inträffat. Det kan t.ex. handla om chauffö- rer som transporterar djur eller om seminörer. Dessutom har anmälnings- skyldigheten för den som är ansvarig för ett laboratorium utökats till att gälla också misstänkta fall. Andra stycket motsvarar bestämmelsen om skyldighet att underrätta andra myndigheter i nuvarande 3 § andra stycket. Genom ändringarna genomförs artiklarna 3.1. b och 3.1 c i direktivet. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 5.1.5. Bestämmelsen inne- bär att den myndighet som regeringen bestämmer ges möjlighet att inrät- ta s.k. tillfälliga bekämpningszoner. Ett beslut om att inrätta en sådan zon innebär att myndigheten i det enskilda fallet och i den utsträckning det behövs förbjuder de som vistas i det aktuella området att lämna det, för- bjuder de som vistas utanför att besöka det och förbjuder transporter el- ler förflyttningar av djur och fordon till, från eller inom området. Beslu- tanderätten gäller i fall då det kan misstänkas att ett fall av epizootisk sjukdom har inträffat. För att misstanke skall föreligga krävs att det finns något konkret som tyder på att en epizooti är för handen. De områden som avses i bestämmelsen är dels sådana områden som gränsar till ett område där smitta kan antas förekomma, dels icke gränsnära områden där det kan finnas risk för spridning av smitta. Det är inte nödvändigt att det finns en konkret risk för smittspridning inom de områden som berörs. Det räcker att dessa bedöms vara särskilt utsatta ur smittosynpunkt och det av säkerhetsskäl anses nödvändigt att begränsa besök, transporter och förflyttningar inom området. Det kan exempelvis handla om områden med mycket hög djurtäthet där en eventuell smitta skulle kunna spridas okontrollerat. Det kan också röra sig om situationer då myndigheterna har otillräcklig information om varifrån viruset kan komma och det be- döms som nödvändigt att spärra av t.ex. ett hamnområde för att förhindra att eventuell smitta kommer in i landet. Genom bestämmelsen genomförs artikel 7 i direktivet. Ändringen, som har behandlats i avsnitt 5.1.6, innebär att bemyndigandet i andra stycket punkten 2 kompletteras med en rätt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om villkor för tillträde till djurstallar eller an- läggningar där djur hålls. Föreskrifts- och beslutanderätten gäller i de fall då det är klarlagt att fall av epizootisk sjukdom har inträffat och i den ut- sträckning som det behövs för att motverka smittspridning. Det kan handla om att föreskriva krav på rengöring av t.ex. klädsel eller begräns- ningar för vad som får tas in till respektive föras ut från anläggningen. Andra exempel kan vara krav på att skriva upp sig på en lista eller dylikt, se vidare kommentaren till 8 § punkten 11. Genom det föreslagna tillägget genomförs artiklarna 15.1, 24.2 d och 43 jämfört med bilaga VI, 2.2.4.2 i direktivet. Ändringen, som har behandlats i avsnitt 5.1.5, innebär att regeringen el- ler den myndighet som regeringen bestämmer ges möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna om besöks- eller trans- portförbud inom områden som avses i 4 a §. Dessa undantag kan t.ex. av- se sjukvårdspersonal eller veterinärer. Ändringen, som har behandlats i avsnitt 5.1.5, innebär att även beslut en- ligt 4 a § om besöks- eller transportförbud m.m. skall upphävas av den myndighet som regeringen bestämmer så snart det blivit klarlagt att det inte längre finns skäl för beslutet. Detta innebär att ett beslut skall upphä- vas om det inte längre finns grundad anledning att misstänka att ett sjuk- domsfall har inträffat eller då beslutet av andra skäl inte längre framstår som nödvändigt för att motverka smittspridning. Det innebär också att ett beslut skall upphävas om det efter smittutredning kan konstateras att ett fall av epizootisk sjukdom inträffat. Myndigheten skall då i stället vidta de åtgärder som följer av bemyndigandena i 5 §. Bemyndigandet i punkten 3, som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter eller i det enskilda fal- let besluta om oskadliggörande av döda djur, produkter av djur samt av- fall och annat material som kan sprida smitta, har vidgats så att besluts- och föreskriftsrätten även omfattar andra varor än produkter av djur. Här- med avses t.ex. djurfoder. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 5.1.4. I paragrafens åttonde punkt har förts in ett nytt bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att med- dela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om begränsningar eller andra villkor vad gäller förflyttningar av fordon. Rätten att besluta om förbud mot förflyttning av fordon tar sikte på förflyttning av det tomma fordonet i sig. Det bemyndigande som ges i punkten 8 har flyttats till punkten 9. Bemyndigandet i paragrafens nionde punkt motsvarar de bemyndigan- den som ges i punkterna 8 och 9. I förtydligande syfte har bestäm- melserna i de båda punkterna, som bägge handlar om begränsningar eller Prop. 2004/05:29 andra villkor i hanteringen av djur, varor m.m., slagits ihop till en punkt. Dessutom har bemyndigandet vidgats så att föreskrifts- och beslutande- rätten omfattar avfall och annat material. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 5.1.4. Bemyndigandet i punkten 10 som omfattar föreskrifter eller be- slut om journalföring ifråga om djur, produkter av djur och djurtranspor- ter, har kompletterats med en rätt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om journalföring även av andra varor än produkter av djur och av avfall och annat material samt om registrering av transporter, djur m.m. Med andra varor avses exempelvis djurfoder och med annat material bl.a. strö och gödsel. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.1.4. Bemyndigandet i punkten 11 är nytt och innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att meddela föreskrif- ter eller i det enskilda fallet besluta om dokumentation av besök på en anläggning. Bemyndigandet har behandlats i avsnitt 5.1.6. Bemyndigandena i punkterna 12 och 13 motsvarar de bemyndiganden som ges i punkterna 11 och 12. I punkten 14 har ett nytt bemyndigande förts in som innebär att rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att med- dela föreskrifter eller beslut i det enskilda fallet om skyldighet för en- skilda att till lämna uppgifter som kan ha betydelse för att förebygga eller bekämpa epizootiska sjukdomar. Upplysningar om vilka djur som anländer till eller som lämnar en djuranläggning eller in- formation om djurtransporter eller försäljning av djur är exempel på så- dana uppgifter. Skyldigheten att lämna uppgifter kan avse den som säljer, transporterar eller äger djuren. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.1.7. Bemyndigandet i punkten 15 har behandlats i avsnitt 5.1.8. Bemyndi- gandet är nytt och gör det möjligt för regeringen eller myndighet som re- geringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet be- sluta om andra åtgärder än de som innefattas i övriga beslutsbefogenheter i lagen. Beslutanderätten omfattar dels åtgärder som är tvunget att genomföra till följd av ett kommissionsbeslut om bekämpning av ett visst sjukdomsutbrott, dels sådana åtgärder som bedöms nödvändiga för att förebygga eller bekämpa en epizootisk sjukdom. Ett exempel på en sådan åtgärd skulle kunna vara att bränna ned en byggnad i syfte att för- hindra smittspridning. I begreppet nödvändiga åtgärder ligger att en viss åtgärd får föreskrivas eller beslutas endast om samma syfte inte kan upp- nås med mindre ingripande åtgärder. Genom ändringarna genomförs artiklarna 4.3 c, 5.1, 15.1, 35, 43 och 48 i direktivet.