prop · GR03122 · 2004-03-15 00:00:00 — Antalet extraplatser får dock inte överstiga av de ordinarie platserna. Tilldelningen får inte heller innebära att de berörda arbetstagarna får dubbel representation. Om inte extraplatserna, med beaktande av tjugoprocentsregeln, räcker för att ge arbetstagarna i alla bolag, som är i behov därav, en extraplats skall tillgängliga platser fördelas mellan arbetstagarna i bolag i EES- staterna i fallande ordning efter antalet arbetstagare som är anställda i respektive bolag. Detta gäller dock endast under förutsättning att arbets- tagarna inte redan är representerade indirekt genom att en ledamot på ordinarie plats representerar även dem. Det skulle nämligen innebära att arbetstagarna blev dubbelt representerade, vilket inte är tillåtet. Direktivets reglering i denna del är komplicerad, men ger inte något ut- rymme för nationella avvikelser. Bestämmelsen bör därför införas i svensk lag. I de fall då extraplatser i förhandlingsdelegationen kan komma i fråga, skall den tillämpas vid fördelning av dessa mellan arbetstagare i olika stater. Här nedan förklaras fördelningsproceduren genom ett räkneexempel. Förutsättningarna i exemplet är följande. Ett europabolag skall bildas genom fusion. Fusionen skall ske i form av absorption, dvs. ett eller flera bolag skall gå upp i ett annat. Verksamheten skall drivas vidare genom bolaget A, som alltså skall bli ett europabolag. Europabolaget skall ha sitt säte i . Deltagande bolag är bolagen A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K och L. Bolagen A, B, C, D och E är belägna i . Bolagen F, G, H och I är belägna i . Bolagen J, K och L är belägna i . Först fördelas de ordinarie platserna mellan arbetstagarna i de olika staterna. Arbetstagarna i utgör av den totala arbets- styrkan, de får därför tre ordinarie platser. Arbetstagarna i ut- gör av den totala arbetsstyrkan, de får därför sex ordinarie platser. Arbetstagarna i utgör av den totala arbets- styrkan, de får därför två ordinarie platser. Efter denna fördelning bör ledamöter utses från respektive stater. Dessa skall utses i enlighet med de nationella reglerna i respektive stat. De nationella systemen skall vara konstruerade så att en ledamot utses från varje deltagande bolag, i så stor utsträckning som möjligt. De natio- nella valmetoderna kan dock vara sådana, att inte arbetstagarna i varje deltagande bolag garanteras en plats även om arbetstagarna där tilldelats lika många platser som det finns deltagande bolag. Därför kan före- trädare för arbetstagarna från de olika staterna redovisa i vilken omfatt- ning det finns behov av extraplatser först efter att ledamöter utsetts till de ordinarie platserna. I exemplet kan arbetstagarna i alla deltagande bolag, utom bolaget i A, göra anspråk på en extraplats om de inte får någon ordinarie plats. Skälet till att arbetstagarna i bolaget A inte kan göra anspråk på någon extra- plats, är att detta bolag inte föreslås upphöra enligt fusionsplanen. Med utgångspunkt i den metod som föreslås för val av ledamöter för arbetstagare i bolag och filialer i , kommer förmodligen leda- möter att väljas som representerar arbetstagarna vid de tre största svenska deltagande bolagen, dvs. bolagen A, E och B. Arbetstagare från bolagen C och D kommer då att göra anspråk på extraplatser. Vad valen i och leder till kan vi inte ha någon upp- fattning om i förväg, men i exemplet är utgångspunkten att arbetstagarna i de tyska deltagande bolagen blir representerade med en ledamot per bolag. Utgångspunkten är vidare att arbetstagarna i bolagen J och K blir representerade och att arbetstagarna i bolaget L kommer att vara i behov av en extraplats. Det är alltså arbetstagare i tre deltagande bolag som i och för sig gör anspråk på extraplatser. Extraplatserna får dock inte överstiga av de ordinarie platserna. Vid beräkning enligt tjugoprocentsregeln är det summan av de ordinarie platserna i samtliga länder som skall jämföras med summan av extraplatserna i samtliga länder. Eftersom tre extra- platser utgör av elva ordinarie platser, kan inte alla arbets- tagare i de deltagande bolagen bli direkt representerade. Två extraplatser utgör av de elva ordinarie platserna. Det är alltså enbart två extraplatser som kan fördelas. Dessa skall tilldelas arbetstagarna i de stater där de två största av dessa tre bolag finns. I exemplet leder detta till att båda de disponibla extraplatserna tilldelas arbetstagare i svenska bolag. 5.5.3Hur platserna fördelas mellan arbetstagare i olika bolag och filialer i Regeringens förslag: De ordinarie platser i förhandlingsdelegationen som tilldelas arbetstagare i , skall fördelas mellan arbetstagarna i de deltagande bolagen i i fallande ordning efter antalet arbets- tagare i bolagen. Arbetstagarna i varje bolag tilldelas högst en plats per bolag. Om det efter fördelningen återstår ordinarie platser att fördela, fördelas dessa mellan arbetstagarna i berörda dotterbolag och berörda filialer i fallande ordning efter antalet arbetstagare i respektive dotterbolag eller filial. Arbetstagarna i varje dotterbolag eller filial tilldelas högst en plats per bolag respektive filial. Om det därefter återstår ordinarie platser att fördela, fördelas dessa mellan arbetstagarna i de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen och berörda filialerna med en plats vardera i fallande ordning efter antalet arbetstagare i de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen eller berörda filialerna. Fördelningen upprepas till dess inga ordinarie platser återstår att fördela. Om de lokala arbetstagarorganisationer som skall utse ledamöter från enas om en annan fördelning av de ordinarie platserna, skall den fördelningen gälla. En överenskommelse bör dock så långt det är möjligt säkerställa att arbetstagarna vid varje deltagande bolag tilldelas en plats. De extraplatser i förhandlingsdelegationen som kan komma att tilldelas arbetstagare i fördelas mellan arbetstagare i svenska bolag som föreslås upphöra i och med fusionen i fallande ordning efter antalet anställda i bolagen. Fördelningen sker enbart mellan arbetstagare i bolag som inte fått någon ordinarie plats. Utredarens förslag: Stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: i (LO) fäster stor vikt vid att det förslag som lämnats innebär att befintliga strukturer för arbetstagarrepresentationen kan bibehållas om berörda fackliga organi- sationer är överens om att det är lämpligt. Även () är positiv till förslaget. Skälen för regeringens förslag: Varje medlemsstat skall, enligt direktivet artikel 3.2b, fastställa den metod som skall tillämpas för val och utnämningar av ledamöter till de platser i det särskilda förhandlings- organet (förhandlingsdelegationen) som tilldelats arbetstagare i det egna landet. Direktivet förutsätter att arbetstagarna i deltagande bolag i så stor ut- sträckning som möjligt blir direkt representerade i förhandlings- delegationen. Systemet för hur ledamöterna skall väljas bör därför kom- bineras med en metod för fördelning av tillgängliga platser mellan Prop. 2003/04:122 arbetstagarna i bolag och filialer i . Följande modell föreslås för fördelning av de ordinarie platser som tilldelats arbetstagare i . I första hand tilldelas arbetstagarna i de deltagande bolagen i fallande ordning efter antalet anställda i bolagen en plats per bolag. Om det finns platser kvar efter det att arbetstagarna i de deltagande bolagen fått en plats per bolag, tilldelas därefter arbetstagarna i de berörda dotterbolagen och berörda filialerna en plats per enhet i fallande ordning efter antalet anställda i respektive bolag eller filial. Om det finns platser kvar även efter denna andra fördelningsomgång, fördelas platserna mellan arbets- tagarna i de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen och berörda filialerna i fallande ordning efter antalet anställda i de olika enheterna. Fördelningen enligt detta tredje led får i förekommande fall ske upp- repade gånger till dess att det inte finns flera platser att fördela. Befintliga strukturer för arbetstagarnas koncernrepresentation bör kunna bevaras när arbetstagarorganisationerna finner detta lämpligt. Regeringen föreslår därför, i likhet med utredaren, att fördelningen av ordinarie platser mellan arbetstagare i bolag och filialer görs dispositiv i förhållande till arbetstagarorganisationerna. Även en sådan överens- kommelse skall dock uppfylla direktivets grundkrav om att arbetstagarna i de deltagande bolagen i så stor utsträckning som möjligt skall bli direkt representerade. I de fall arbetstagare vid svenska enheter blir berättigade till en extra- plats i förhandlingsdelegationen på grund av reglerna om tilldelning av extraplatser, skall den platsen tilldelas arbetstagarna vid det svenska bolag som enligt den geografiska fördelningen ansetts berättigade till platsen i fråga. 5.5.4Hur ledamöter för arbetstagare i bolag och filialer i skall utses Regeringens förslag: Ledamöter från i förhandlings- delegationen utses i första hand av den eller de lokala arbetstagar- organisationer i som är bundna av kollektivavtal i förhållande till de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen eller berörda filialerna i . Om det finns flera kollektivavtalsbundna lokala arbetstagar- organisationer och dessa inte kommer överens om annat införs en ord- ning för att utse en eller flera ledamöter. Om inget av de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen eller berörda filialerna i är bundet av kollektivavtal i förhållande till någon arbetstagarorganisation, skall ledamöterna utses av den lokala arbetstagarorganisation som företräder flest arbetstagare i de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen och berörda filialerna i . Detta gäller om de lokala arbetstagarorganisationerna inte kommer överens om annat. Lokala arbetstagarorganisationer som tillhör samma huvudorganisation skall anses som en organisation. Finns inga fackligt anslutna medlemmar, utses ledamöterna i förhand- lingsdelegationen av arbetstagarna i de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen och berörda filialerna i . Utredarens förslag: Stämmer delvis överens med regeringens. Ut- redaren har inte föreslagit någon reglering för det fall att varken kollektivavtalsbunden arbetstagarorganisation eller fackligt organiserade arbetstagare finns vid någon av enheterna i . Remissinstanserna: i (LO) tillstyrker ut- redarens förslag eftersom det i så stor utsträckning som möjligt knyter an till övrig arbetsrättslig lagstiftning i . LO anför att det ansluter väl till det system som finns när det gäller styrelserepresen- tationslagen och innebär att befintliga strukturer för arbetstagarrepresen- tationen kan bibehållas om berörda fackliga organisationer är överens om att det är lämpligt. Även () är mycket positiv till lagförslaget eftersom det överensstämmer med den svenska arbetsmarknadsmodellen med bland annat fackliga organisatio- ner som representanter för de anställda. () har an- fört att en brist i förslaget är att inga ledamöter kan utses om varken kollektivavtal eller organiserade arbetstagare finns i något av de svenska bolagen eller filialerna. (JämO) anser att lagtexten bör ange att platserna i förhandlingsdelegationen skall fördelas jämnt mellan könen. Övriga remissinstanser har inte berört frågan. Skälen för regeringens förslag Vem som skall välja ledamöter till förhandlingsdelegationen Regeringen anser att det är viktigt att upprätthålla det system för arbets- tagarrepresentation som etablerats på den svenska arbetsmarknaden. Vi föreslår därför att man vid valet av hur de svenska ledamöterna i för- handlingsdelegationen skall utses i första hand knyter an till de kollektiv- avtalsbärande fackliga organisationerna. Regleringen bör därför utformas med 16 § lagen om europeiska företagsråd som förebild. Den regleringen har i sin tur utformats efter förebild från lagen (1987:1245) om styrelse- representation för de privatanställda (styrelserepresentationslagen), som för sin tillämpning förutsätter att kollektivavtal gäller på arbetsplatsen. Om det finns kollektivavtal vid något eller några av de svenska bolagen eller filialerna, föreslås därför att de kollektivavtalsbärande organisatio- nerna utser samtliga ledamöter för arbetstagarna i . Om en leda- mot skall utses förslås att den kollektivavtalsbundna organisation som har flest medlemmar skall utse ledamoten. I styrelserepresentationslagen och lagen om europeiska företagsråd finns regler om hur rätten att utse flera ledamöter skall fördelas mellan olika arbetstagarorganisationer för det fall organisationerna inte enas om något annat. Regeringen föreslår att styrelserepresentationslagens regler skall tillämpas om organisationerna inte enas om något annat. Detta innebär att det är de lokala arbetstagarorganisationerna som skall välja ledamöter. Lokala arbetstagarorganisationer som tillhör samma huvud- organisation skall anses som en organisation. Med huvudorganisation avses t.ex. LO och PTK. Fördelningen mellan de olika organisationerna skall ske med hänsyn till hur många arbetstagare de sysselsätter totalt i de svenska bolagen och filialerna. Vid beräkning av de olika organisatio- nernas andel av det totala antalet arbetstagare i bolagsgruppen skall alltså en sammanläggning göras av arbetstagare inom samma huvud- organisation. Vilken fördelning som skall göras mellan olika förbund har inte tidigare lagreglerats och samma lösning bör väljas även här. När det finns flera bolag och filialer i skall de platser i för- handlingsdelegationen som tilldelats arbetstagare i fördelas mellan arbetstagare i dessa bolag och filialer. Förslag till hur detta bör göras har behandlats i avsnitt 5.5.3. Frågan vilken organisation som skall utse ledamöter för arbetstagarna i respektive bolag och filial bör, enligt regeringens bedömning, inte regleras i lag. I samband med att organisa- tionerna fördelar antalet platser mellan sig, bör de alltså även bestämma vem av dem som skall utse ledamöter för arbetstagarna i de bolag och filialer vars arbetstagare tilldelats de aktuella platserna. Om en fristående arbetstagarorganisation saknar uppbyggnaden med lokala och centrala organ, träder den in i de uppgifter som i nu bestämt avseende tilldelats den lokala nivån. Om inget av de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen eller berörda filialerna i är bundna av något kollektivavtal måste det finnas något annat sätt att utse ledamöter till förhandlingsdelegationen. Med tanke på den höga organisationsgraden hos arbetstagarna och traditionerna på den svenska arbetsmarknaden faller det sig mest natur- ligt att låta de fackliga organisationerna utse ledamöterna, även om det saknas kollektivavtal. Det är här fråga om kollektiva rättigheter som skall tillvaratas. Sådana rättigheter bör, om inte något absolut hinder föreligger tillvaratas av de fackliga organisationerna. Om inte organisationerna enas om hur de skall fördela rätten att utse ledamöter, bör den organisation som har flest medlemmar bland de anställda i utse samtliga ledamöter. Direktivet föreskriver att arbetstagare som är anställda i bolag eller driftsenheter (filialer) där det utan deras förskyllan inte finns några arbetstagarrepresentanter, skall ha rätt att själva välja eller utnämna ledamöter till det särskilda förhandlingsorganet (förhandlings- delegationen) artikel 3.2b tredje stycket. Det finns i några länders rätts- ordningar tröskelregler eller regler om krav på arbetsgivarens god- kännande för en fackföreningsrepresentation i företaget. Detta kan leda till att arbetstagarna kan komma att sakna facklig representation utan egen förskyllan. Sådana regler finns inte i , varför någon åtgärd inte behöver vidtas med anledning av denna bestämmelse. Om ingen arbetstagare i bolag eller filialer i är fackligt organiserad Utredaren har inte berört frågan vem som skall utse ledamöter till för- handlingsdelegationen för arbetstagare i om inget av bolagen eller filialerna har något kollektivavtal och ingen av arbetstagarna är medlem i någon facklig organisation. () har anfört att det är viktigt att det svenska genomförandet av direktivet inte i sig hindrar att en förhandlings- delegation kan bildas. Om enbart fackliga organisationer ges möjlighet att utse ledamöter till förhandlingsdelegationen, kan inga ledamöter utses för arbetstagare i i de fall det inte finns någon arbetstagare som är fackligt organi- serad vid något av bolagen eller filialerna. I är en mycket stor del av arbetstagarna fackligt anslutna. Detta hindrar dock inte att det skulle kunna förekomma att ingen av arbetstagarna i bolagen eller filialerna i är fackligt organiserade. Direktivet innehåller ingen upplysning om huruvida en förhandlings- delegation kan anses vara inrättad om vissa men inte alla ledamöter utses. Det finns dock mycket som talar för att i vart fall en förhandlings- delegation till vilken det utses så få ledamöter att den inte är beslutför inte kan anses vara inrättad. Med denna utgångspunkt finns det risk för att i vart fall en förhandlingsdelegation där en inte obetydlig andel av ledamöterna skall representera arbetstagare i , inte kan inrättas om ingen av arbetstagarna i den eller de svenska bolagen eller filialerna är fackligt organiserad och ingen annan än fackliga organisationer har möjlighet att utse ledamöter. Som tidigare nämnts måste en förhandlingsdelegation bildas för att ett europabolag senare skall få registreras och alltså bildas. Den nationella lagen kan därför inte rimligen få utgöra ett hinder mot att inrätta en förhandlingsdelegation. Det finns därför skäl att överväga om oorgani- serade arbetstagare skall ges rätt att utse ledamöter till förhandlings- delegationen i de fall varken kollektivavtal eller organiserade arbets- tagare finns i någon av de svenska enheterna. Arbetstagarnas kollektiva rättigheter tillvaratas i svensk arbetsrätt av de fackliga organisationerna. I den situation som det här är fråga om är det dock inte enbart arbetstagarnas kollektiva intressen som skall till- varatas. I de fall det kan bli aktuellt att låta oorganiserade arbetstagare utse ledamöter till förhandlingsdelegationen är det i första hand de del- tagande bolagens intresse av att kunna bilda ett europabolag som måste respekteras. Regeringen föreslår därför att arbetstagarna direkt skall utse ledamöter till förhandlingsdelegationen om ingen av arbetstagarna i är fackligt organiserad. Vilka som är valbara till förhandlingsdelegationen Medlemsstaterna får enligt direktivet föreskriva att fackliga representan- ter som inte är anställda i de deltagande bolagen eller berörda dotter- bolagen eller filialerna får ingå i det särskilda förhandlingsorganet (förhandlingsdelegationen), artikel 3.2b andra stycket. Direktivet ställer dock inte något generellt krav på att förhandlingsdelegationens ledamöter i övrigt skall vara anställda i de deltagande bolagen eller berörda dotter- bolagen eller filialerna. Enligt regeringens uppfattning är de fackliga organisationer som skall utse ledamöterna bäst skickade att bedöma vilka som är lämpligast för uppdragen. Det finns därför inte något skäl att genom lagstiftning reglera vilka som skall vara valbara. Inte heller för de undantagsfall då regeringen föreslår att arbetstagarna direkt skall välja sina ledamöter finns något skäl att reglera frågan om vilka som skall vara valbara. Bör reglering om könskvotering av ledamöterna införas? (JämO) anser att den nya lagen bör säker- ställa en jämn könsfördelning i de aktuella organ som skall representera arbetstagarna. JämO föreslår därför att det skall lagregleras att platserna i bl.a. förhandlingsdelegationen skall fördelas jämnt mellan könen. I de svenska jämställighetssträvandena ligger naturligtvis att en så jämn könsfördelning som möjligt skall gälla mellan de ledamöter som representerar svenska arbetstagare. Regeringen utgår ifrån att de fackliga organisationer som, enligt huvudregeln, skall utse ledamöter på frivillig väg beaktar denna jämställighetssträvan. Utgångspunkten bör alltså vara att organisationerna så långt som möjligt skall efterstäva en jämn köns- fördelning bland ledamöterna från . Regeringen anser däremot inte att det i lagen bör anges att platserna i förhandlingsdelegationen skall fördelas jämnt mellan könen. Det finns inte någon sådan reglering såvitt avser arbetstagarledamöter i svenska företags styrelser eller för andra ledamöter i svenska bolags- styrelser. Det finns en risk för att en tvingande regel i detta avseende skulle göra förfarandet allt för stelbent. I vissa bolag kan verksamhetens inriktning vara sådan att det stora flertalet arbetstagare är antingen män eller kvinnor. Om lämpliga ledamöter för de svenska arbetstagarna i ett sådant fall alltid måste utses med lika delar män och kvinnor, skulle detta i vissa fall kunna försvåra att en förhandlingsdelegation kan inrättas. Svensk lag kan inte heller reglera hur ledamöter från övriga EES-länder utses till förhandlingsdelegationen. Regeringens förslag: En ledamot som utses till en ordinarie plats före- träder arbetstagarna i det bolag eller den filial vars arbetstagare tilldelats platsen. Om flera ledamöter utses till ordinarie platser för arbetstagarna i ett bolag eller en filial företräder de, om möjligt, lika många arbetstagare var. En ledamot som utses till en ordinarie plats företräder även arbets- tagare i bolag och filialer vars arbetstagare inte tilldelats någon plats i förhandlingsdelegationen. Antalet arbetstagare i de bolag och filialer vars arbetstagare inte tilldelats någon plats skall fördelas så jämt som möjligt mellan de ledamöter som företräder andra arbetstagare. En ledamot som utses till en extraplats företräder enbart arbetstagarna vid det bolag som föreslås upphöra i och med fusionen. Utredarens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har berört frågan. Skälen för regeringens förslag: Det nationella valsystemet måste konstrueras så att alla arbetstagare i alla bolag och filialer i blir företrädda i förhandlingsdelegationen. Detta följer av direktivets system för omröstningsförfarande i det särskilda förhandlingsorganet (förhand- lingsdelegationen). Vid omröstningar måste det nämligen stå klart hur många arbetstagare var och en av ledamöterna representerar. Valsystemet måste även säkerställa att varje arbetstagare blir representerad av enbart en ledamot. Detta följer av artikel 3.2a ii andra strecksatsen och av direktivets system för omröstningsförfarande i det särskilda förhand- lingsorganet (förhandlingsdelegationen). Om antalet deltagande bolag samt berörda dotterbolag och filialer i är flera än det antal platser som arbetstagare i tilldelas i förhandlingsdelegationen, kan inte alla arbetstagare företrädas genom direkt representation. En bokstavstolkning av direktivets omröstningsregler kan leda till att ledamöternas representativitet skulle behöva fastställas inför varje om- röstning i förhandlingsdelegationen. Kommissionens arbetsgrupp har därför rekommenderat att ledamöternas representativitet skall fastställas i anslutning till att förhandlingsdelegationen inrättas och gälla under hela mandatperioden om inte förhandlingsdelegationens sammansättning justeras. Om förhandlingsdelegationens sammansättning justeras måste dock ledamöternas representativitet fastställas på nytt. Arbetsgruppens råd innebär enligt regeringens uppfattning en lämplig lösning och bör därför följas. Regeringen föreslår följande metod för att fastställa de svenska leda- möternas representativitet. Alla ledamöter från bör utses till såväl ordinarie som extraplatser innan frågan om vilka arbetstagare ledamöterna representerar bedöms. En ledamot som utsetts till en ordi- narie plats representerar dels arbetstagarna i det bolag eller den filial vars arbetstagare tilldelats platsen, dels arbetstagarna i de bolag eller filialer som inte får någon ledamot vid fördelningen av platser i förhandlings- delegationen. Antalet arbetstagare, som på detta sätt blir indirekt representerade, bör fördelas jämt mellan ledamöterna på ordinarie platser.