prop · GR03121 · 2004-03-17 00:00:00 — Regeringens förslag: En upplysning om att den nya produktsäker- hetslagen är tillämplig på konsumentvaror och konsumenttjänster skall tas in i de författningar som innefattar reglering av säkerheten hos sådana varor, med undantag för , livsmedelslagen, tobaks- lagen och lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m.. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att en hänvisning till den nya lagen även skall föras in i , livsmedelslagen (1971:511), tobakslagen (1993:581) och lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Kammarrätten i anser att uttrycket under rimligen förutse- bara förhållanden kan komma att användas av konsumenter tynger lagstiftningen och framstår som främmande. att den föreslagna upplysningen i livsmedelslagen förvirrar mer än den klargör och därför bör utgå. hänvisning till produktsäkerhetslagen förs in i , då balken redan innehåller en upplysning om att annan lagstiftning är tillämplig Skälen för regeringens förslag: Den föreslagna produktsäkerhets- lagen skall tillämpas på samtliga konsumentvaror och konsumenttjänster, i den utsträckning en motsvarande bestämmelse med samma syfte inte finns i annan lagstiftning om produktsäkerhet. Även om en liknande princip gäller enligt den nuvarande lagen har denna endast i liten utsträckning kommit att tillämpas utanför tillsyns- Det kan således antas att den nya lagen i praktiken kommer att tillämpas på betydligt fler typer av varor än vad som är fallet. specialreglerade varugrupper kommer att omfattas av åtskilliga bestämmelser i den nya produktsäkerhetslagen, medan andra varugrupper endast kommer att omfattas av ett fåtal bestämmelser. Frågan om i vilken utsträckning specialreglerade varor kommer att omfattas av bestämmelser i produktsäkerhetslagen diskuteras utförligt i avsnitt 6.1.5 och i kommentaren till 3 och 4 §§ produktsäkerhetslagen. Det framstår mot denna bakgrund som angeläget att i respektive specialförfattning om produktsäkerhet särskilt ange att den nya produkt- säkerhetslagen skall tillämpas på sådana varor eller tjänster som omfattas av respektive specialförfattning om produktsäkerhet. Det måste understrykas att en sådan upplysning saknar självständig Den nya produktsäkerhetslagens tillämpningsområde framgår i stället av lagens bestämmelser i denna fråga. Det är alltså dessa bestämmelser i lagen som avgör om en specialreglerad vara även faller under produktsäkerhetslagen, och därmed om en tillsynsmyndighet på det specialreglerade området också är tillsynsmyndighet enligt produkt- Det är i slutänden som har att ta ställning om en viss vara faller under det allmänna produktsäkerhetsdirektivet eller För en närmare diskussion om dessa frågor, se särskilt avsnitt 6.1.1 Som Kammarrätten i har föreslagit bör formuleringen kan Prop. 2003/04:121 antas komma att användas av konsumenter användas i stället för under rimligen förutsebara förhållanden kan komma att användas av konsumenter (se om denna fråga avsnitt 6.1.1). har ifrågasatt att en hänvisning till produktsäkerhets- lagen förs in i , då balken i 1 kap. 3 § första stycket redan innehåller en upplysning om att annan lagstiftning är tillämplig utöver denna. Regeringen instämmer i vad har anfört. Kammarrätten i anser att den föreslagna hänvisningen i livs- medelslagen förvirrar mer än den klargör och därför bör utgå, särskilt som utredningen inte har kunnat tänka ut något tillämpligt fall. Enligt utredningen är det möjligt att livsmedelslagstiftningen är så heltäckande att den allmänna produktsäkerhetslagstiftningen inte i något fall blir tillämplig. Regeringen instämmer i vad Kammarrätten anfört. Regeringen gör samma bedömning när det gäller varor som omfattas av tobakslagen (1993:581). Sådana varor som regleras genom lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. är i första hand avsedda för yrkesmässig använd- ning. Det råder inom gemenskapen delade meningar angående i vilken utsträckning det allmänna produktsäkerhetsdirektivet är tillämpligt på dessa varor. Regeringen anser mot denna bakgrund att en upplysning om produktsäkerhetslagens tillämplighet lämpligen inte bör föras in i nämnda lag. De författningar som regeringen anser bör innehålla en upplysning av nämnt slag är arbetsmiljölagen (1977:1160), strålskyddslagen (1988:220), lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, läke- medelslagen (1992:859), lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrust- ning för privat bruk, lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet, lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer, lagen (1993:584) om medicintekniska produkter, lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar, lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner, fordonslagen (2002:574) och förordningen (1993:1068) om elektrisk materiel. 6.13Lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning för privat bruk och lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet Regeringens förslag: Lagen om personlig skyddsutrustning för privat bruk och lagen om leksakers säkerhet skall anpassas till regleringen i den nya produktsäkerhetslagen. Straffbestämmelserna i nämnda lagar skall ersättas med bestämmelser om sanktionsavgifter. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Riksåklagaren tillstyrker att straff- påföljderna i lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning för personligt bruk och lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet ersätts med Prop. 2003/04:121 sanktionsavgifter. Skälen för regeringens förslag: Lagen om personlig skyddsutrustning för privat bruk (skyddsutrustningslagen) och lagen om leksakers säkerhet (leksakslagen) är i hög grad knutna till produktsäkerhetslagen. Detta innebär bl.a. att tillsynsmyndigheten måste överlämna en fråga om ett säljförbud eller någon annan åtgärd enligt dessa lagar till Konsument- ombudsmannen, som har att ta ställning till om talan skall väckas vid . enligt båda lagarna är . Det kan antas vara till gagn för tillämpningen om dessa lagar även i fortsättningen är knutna till produktsäkerhetslagen. Den nya produktsäkerhetslagen skall gälla samtliga konsumentvaror. Lagen är således tillämplig även beträffande personlig skyddsutrustning för privat bruk och leksaker, i den utsträckning motsvarande bestämmelse med samma syfte saknas i respektive lag. Enligt 8 § andra stycket skyddsutrustningslagen respektive 7 § andra stycket leksakslagen skall produktsäkerhetslagen tillämpas även om varorna uppfyller de produktkrav som gäller enligt respektive lagstift- ning. Det är alltså fråga om skyddsklausuler. I 27 § andra stycket i den nya produktsäkerhetslagen finns en skyddsklausul. Någon särskild skyddsklausul behöver därför inte behållas i de nämnda lagarna. Skyldigheten för näringsidkare att endast tillhandahålla varor som uppfyller de krav som anges skyddsutrustningslagen och leksakslagen sanktioneras genom straffbestämmelser i respektive lag. Dessa straff- bestämmelser har aldrig tillämpats. För att uppnå enhetlighet på området och för att åstadkomma en önskvärd avkriminalisering anser regeringen att dessa straffbestämmelser bör ersättas med bestämmelser om sanktionsavgift i enlighet med vad som föreslagits beträffande produkt- säkerhetslagen. Produktsäkerhetslagen är direkt tillämplig beträffande sådana skyldig- heter för näringsidkare som följer av den föreslagna produktsäkerhets- lagen men inte av de nämnda lagarna. Vid överträdelser av sådana skyldigheter när det gäller personlig skyddsutrustning för privat bruk och leksaker är det alltså produktsäkerhetslagens bestämmelser om sanktions- avgift som skall tillämpas. Frågan om sanktionsavgifter har behandlats i avsnitt 6.9 och i författningskommentaren till 3845 §§ i den nya produktsäkerhetslagen. Från tidpunkten för lagens ikraftträdande kan straff inte längre dömas ut för sådana förfaranden som omfattas av den upphävda straff- bestämmelsen och som har skett före ikraftträdandet. Detta följer av bestämmelsen i 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av . Inte heller kan en sanktionsavgift dömas ut för sådana förfaranden. Vite kan emellertid föreläggas. 6.14Lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer Regeringens förslag: En näringsidkare skall inte få marknadsföra, tillverka eller importera farliga livsmedelsimitationer. I lagen om farliga livsmedelsimitationer skall bestämmelser om behörig tillsynsmyndighet, tillsynsmyndighets befogenheter, sanktionsavgifter och överklagande. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslag eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Genom lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer genomförs rådets direktiv /357/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om produkter som, på grund av sina yttre egenskaper, kan förväxlas med andra produkter och härigenom utgöra en risk för konsumenternas hälsa och säkerhet. Enligt 3 § lagen om farliga livsmedelsimitationer skall, med det tillägg som görs i andra stycket, produktsäkerhetslagen tillämpas på livsmedels- imitationer som kan medföra risk för personskada. Enligt andra stycket kan förbjuda en näringsidkare som har tillverkat eller importerat en livsmedelsimitation som innebär särskild risk för personskada att fortsätta med det. Den sistnämnda bestämmelsen har sin grund i det bakomliggande direktivet som i artikel 2 föreskriver att medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att förbjuda marknadsföring, import och antingen tillverkning eller export av farliga livsmedelsimitationer. Under förarbetena till lagen om farliga livsmedelsimitationer konstaterades att produktsäkerhetslagen inte ger några möjligheter att förbjuda import och tillverkning (prop. 1992/93:111 s. 36 ff.). För att uppnå en reglering som är effektiv och enhetlig i förhållande till den föreslagna produktsäkerhetslagen måste flera ändringar göras i lagen om farliga livsmedelsimitationer. Medan det nya direktivet om allmän produktsäkerhet förbjuder till- handahållande av farliga konsumentvaror går direktivet om farliga livsmedelsimitationer längre och förbjuder alla former av marknads- föring, import samt antingen tillverkning eller export av sådana livsmedelsimitationer som utgör en risk för konsumenternas hälsa och säkerhet genom förväxling med matvaror. Regleringen i produkt- säkerhetslagen är således inte tillräcklig för att genomföra direktivet om farliga livsmedelsimitationer. Marknadsföring, tillverkning och import av farliga livsmedelsimitationer måste således även fortsättningsvis regleras i lagen om farliga livsmedelsimitationer. I lagen måste bestämmelser om behörig tillsynsmyndighet, befogenheter för tillsynsmyndigheten, över- klagande och omedelbar verkställbarhet föras in. Dessa bestämmelser bör utformas i enlighet med vad som föreslagits för produktsäkerhetslagen. I likhet med lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning för privat bruk och lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet är lagen om farliga livsmedelsimitationer nära knuten till produktsäkerhetslagen. Av de skäl som anförts i föregående avsnitt om nämnda lagar anser regeringen att i lagen om farliga livsmedelsimitationer skall föras in en bestämmelse om sanktionsavgift i enlighet med vad som föreslagits för produktsäkerhetslagen. Frågan om sanktionsavgifter har härutöver behandlats i avsnitt 6.9 och Prop. 2003/04:121 i författningskommentaren till 3845 §§ i den föreslagna produktsäker- 6.15Lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar Regeringens förslag: Bestämmelser om sanktionsavgifter skall föras in i lagen om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Direktivets bestämmelser är enligt artiklarna 1.2 och 2 a tillämpliga på samtliga varor som är avsedda för konsumenter eller under rimligen förutsebara förhållanden kan komma att användas av konsumenter, om inte en motsvarande bestämmelse med samma syfte finns i någon annan gemenskapsrättslig författning om produktsäkerhet. De krav som följer av direktivet är alltså i denna utsträckning tillämpliga på sådana varor som regleras i lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. Av artikel 7 i direktivet följer att överträdelser av de skyldigheter som anges i direktivet skall vara sanktionerade. Någon direktverkande sanktion är inte knuten till de skyldigheter som följer av nämnda lag. Detta betyder enligt artikel 1.2 b i direktivet att kravet på sanktioner är tillämpligt beträffande varor som omfattas av lagen om vissa hälso- och säkerhetskrav på fritidsbåtar. För att uppfylla direktivets krav även beträffande sådana varor måste därför en direktverkande sanktion föras in i lagen. Regeringen anser att sanktionsavgifter av det slag som har föreslagits beträffande produktsäkerhetslagen bäst uppfyller direktivets krav på en effektiv, proportionell och avskräckande sanktion. Regeringens förslag: Sekretess enligt 8 kap. 2 § sekretesslagen skall inte gälla uppgifter vid tillsyn över produktsäkerheten hos varor som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter, om intresset av allmän kännedom om förhållande som rör risk för skada på person har sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut. Regeringens bedömning: Sekretess i övrigt vid tillsyn över varor som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter bör regleras genom ändringar i bilagan till sekretessförordningen. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att en särskild bestämmelse skall föras in i 8 kap. sekretesslagen (1980:100). bestämmelsen skall sekretess gälla för uppgifter vid tillsyn över produktsäkerheten på konsumentområdet, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sekretess skall dock inte gälla, om intresset av allmän kännedom om förhållande som rör risk för skada på person har sådan vikt att uppgifterna bör lämnas ut. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. ställer sig tveksam till om den stärkning av sekretessen hos tillsynsmyndigheterna som föreslås i betänkandet räcker för att skall kunna lämna ut uppgifter till dessa myndigheter. bedömer att det föreslagna stadgandet innebär en ökad öppenhet rörande främst den prekliniska dokumentationen. Skälen för regeringens förslag Artikel 16 i direktivet innehåller bestämmelser om offentlighet och sekretess. Enligt artikel 16.1 första stycket gäller som huvudregel att sådan information som medlemsstaternas myndigheter eller kommissionen förfogar över och som rör en varas skaderisker skall ställas till allmänhetens förfogande, utan att detta påverkar de begräns- ningar som krävs för kontroll- och utredningsverksamheten. Enligt samma bestämmelse skall allmänheten särskilt ha tillgång till information om produktidentifikation, riskens art och de åtgärder som har vidtagits. Artikel 16.1 andra stycket innehåller regler om sekretess. Av artikeln följer att medlemsstaterna och kommissionen skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att deras tjänstemän och andra anställda inte sprider upplysningar som på grund av sin natur och i vederbörligen motiverade fall omfattas av tystnadsplikt. Undantag gäller dock för sådana upplysningar om produktens säkerhetsegenskaper som måste offentliggöras för att skydda konsumenternas hälsa och säkerhet. Bestämmelser om sekretess finns också direktiv. Enligt artikel 12 skall medlemsstaterna och kommissionen vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att deras tjänstemän och företrädare har tystnadsplikt i fråga om upplysningar som inhämtats och som till sin natur är affärs- hemligheter, såvida inte omständigheterna kräver att upplysningar om en viss produkts säkerhetsegenskaper måste offentliggöras för att skydda människors hälsa och säkerhet. Enligt direktiv gäller alltså sekretess som huvudregel och offentlighet som undantag, medan det motsatta är fallet enligt det nya direktivet. I den proposition som låg till grund för genomförandet av direktiv i svensk rätt hänvisade regeringen till att det finns bestämmelser i sekretesslagen (1980:100) och sekretessförordningen (1980:657) som innebär att sekretess gäller för uppgifter i statliga myndigheters, däribland , tillsynsverksamhet (prop. 1993/94:203 s. Regeringen ansåg att reglerna uppfyllde direktivs krav. Någon författningsändring föreslogs därför inte. Sekretess vid tillsyn över produktsäkerheten Enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen gäller, i den utsträckning regeringen föreskriver det, sekretess i statliga myndigheters verksamhet som består i tillsyn med avseende på näringslivet. Sekretessen gäller för uppgifter om enskildas affärs- och driftsförhållanden, uppfinningar och forsknings- resultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. I 2 § sekretessförordningen anges att sekretess gäller i statliga myndig- heters verksamhet som rör bl.a. tillsyn i den utsträckning som anges i bilagan till samma förordning. I bilagan anges omfattningen av sekretessen på något olika sätt, t.ex. så att sekretess gäller i en viss typ av verksamhet hos en namngiven myndighet eller en viss typ av verksamhet enligt en bestämd lag eller förordning. Sekretess gäller enligt bilagan vid tillsyn som handhas av Konsument- verket eller (), om inte intresset av allmän kännedom om förhållande som rör människors hälsa, miljön eller redlig- heten i handeln eller ett liknande allmänintresse har sådan vikt att upp- giften bör lämnas ut (punkt 16). Sekretess gäller även verksamhet som består i tillsyn hos (punkt 9) och (punkt 20). Sekretessen hos dessa myndigheter kan dock inte brytas genom en sådan intresseavvägning som gäller för och KO. Vidare anges i bilagan att sekretess skall gälla vid tillsyn enligt vissa lagar som bl.a. reglerar produktsäkerhet. Sekretess gäller enligt punkt 32 vid tillsyn enligt strålskyddslagen (1988:220) och enligt punkt 33 vid tillsyn enligt livsmedelslagen (1971:511) och andra författningar på livsmedelsområdet. Vidare gäller sekretess vid tillsyn enligt och bestämmelser som meddelats med stöd av (punkterna 34, 52, 91 och 121). Sekretessen vid tillsyn enligt dessa lagar gäller under förutsättning att inte intresset av allmän kännedom om förhållande som rör människors hälsa, miljön eller redligheten i handeln eller ett liknande allmänintresse har sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut. Slutligen gäller sekretess vid tillsyn enligt några särskilt angivna lagar, men utan att någon bestämmelse om intresseavvägning är tillämplig. Sådan sekretess gäller vid tillsyn enligt läkemedelslagen (1992:859), lagen (1993:584) om medicintekniska produkter samt vissa EG- bestämmelser om läkemedel (punkt 39). Sekretess gäller på samma sätt vid tillståndsgivning och tillsyn med stöd av lagen (1988:868) om brand- farliga och explosiva varor (punkt 62) och tillsyn enligt 7 § lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (punkt 125). Tillsyn som utövas av enligt fartygssäkerhetslagen (2003:364) omfattas enligt punkt 42 i bilagan till sekretessförordningen av sekretess. tillsyn enligt lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar utgör inte tillsyn enligt fartygs- säkerhetslagen och omfattas inte heller av någon annan bestämmelse i bilagan. tillsyn enligt lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner nämns inte heller i bilagan. Det betyder att sekretess inte gäller vid dessa myndigheters tillsyn med stöd av de nämnda lagarna och föreskrifter som har meddelats med stöd av dem. Vidare saknas bestämmelser om sekretess vid sådan tillsyn enligt produktsäkerhetslagen som utförs av någon annan myndighet än , och . Enligt 8 kap. 2 § sekretesslagen gäller sekretess för en uppgift i ett ärende om tillsyn enligt lagstiftning om arbetsmiljön, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Med lagstiftning om arbetsmiljön avses bl.a. arbetsmiljölagen (1977:1160). Eftersom den tillsyn över produktsäkerheten på konsumentområdet som utförs av sker med stöd av arbetsmiljölagen blir bestämmelsen i 8 kap. 2 § sekretesslagen tillämplig för uppgifter vid denna tillsyn. Enligt 8 kap. 7 § första stycket sekretesslagen gäller sekretess i verk- samhet, som bedrivs av annan än statlig myndighet och som består i bl.a. tillsyn med avseende på näringslivet, för uppgift som gäller enskilds affärs- och driftsförhållanden, uppfinningar och forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Av tredje stycket samma paragraf framgår att sådan sekretess inte gäller för uppgift i tillsynsverksamhet som bedrivs av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet, om intresset av allmän kännedom om förhållande som rör människors hälsa, miljön eller redligheten i handeln eller ett liknande allmänintresse har sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut. Bestämmelserna om offentlighet och sekretess i artikel 16.1 gäller uppgifter som tillsynsmyndigheterna får tillgång till i sin tillsyn (jfr ingresspunktpunkt 35). Bestämmelserna gäller också vid tillsynen över andra gemenskapsregler om produktsäkerhet på konsumentområdet, om det inte finns motsvarande sekretessbestämmelser i dessa direktiv. Det följer av artikel 1.2 andra stycket b. Eftersom gemenskapsrättsliga produktdirektiv i allmänhet inte innehåller bestämmelser om sekretess som har samma syfte som artikel 16.1 har denna artikel ett vidsträckt tillämpningsområde. Nuvarande bestämmelsers överensstämmelse med direktivet Den tillsyn över produktsäkerheten på konsumentområdet som utövas av och omfattas över huvud taget inte av sekretess. Detsamma gäller sådan tillsyn enligt produktsäkerhetslagen som utövas av andra statliga myndigheter än , och . Det är av största vikt att uppgifter om en näringsidkares affärs- och driftsförhållanden skall kunna skyddas hos samtliga tillsynsmyndigheter som utövar tillsyn över produktsäkerheten. En författningsändring är således påkallad i detta avseende. tillsyn enligt produktsäkerhetslagen omfattas av sekretess enligt 8 kap. 6 § sekretesslagen, 2 § sekretessförordningen och bilagan till denna. Enligt bilagan till sekretessförordningen gäller sekretessen vid tillsyn inte när hänsyn till bl.a. människors hälsa är av sådan vikt att uppgiften bör lämnas ut. Bestämmelsen säkerställer att uppgifter som är av ekonomisk betydelse för en näringsidkare kan skyddas från offentlighet men att en intresse- avvägning alltid måste göras. Enligt regeringens mening får bestämmelsen anses väl motsvara de krav som direktivet ställer. Detsamma gäller de bestämmelser i bilagan som reglerar sekretessen vid Statens strålskyddsinstituts tillsyn enligt strålskyddslagen, Livs- medelsverkets tillsyn enligt livsmedelslagen och Kemikalieinspektionens tillsyn enligt . Även bestämmelserna i 8 kap. 7 § sekretess- lagen, som är tillämpliga vid sådan tillsyn som bedrivs av olika kommunala nämnder, får anses väl uppfylla direktivets krav. tillsyn enligt främst läkemedelslagen och lagen om medicintekniska produkter omfattas av sekretess. Detsamma gäller Statens räddningsverks tillsyn enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor, tillsyn enligt lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. och tillsyn enligt arbetsmiljö- lagen, liksom sådan tillsyn som utövas av och . Här saknas dock en bestämmelse om att en intresseavvägning av det slag som nämnts tidigare skall göras. I särskilt allvarliga fall kan en uppgift dock lämnas ut med stöd av 1 kap. 5 § sekretesslagen.