prop · GS035 · 2004-09-24 00:00:00 — I arbetet med att höja ambitionen för Försvars- maktens förmåga till internationella insatser är det svenska bidraget till utvecklingen av en snabbinsatsförmåga inom FN och EU därför ett viktigt inslag. Ett svenskt bidrag till EU:s snabbinsatsförmåga är av stor vikt. Regeringen anser att skall bidra med styrkor till en snabbinsatsstyrka tillsammans med . Inriktningen är att tar det sammanhållande ansvaret för planering och genomförandet samt ansvaret för manöverenheter, lednings- och logistikfunktionerna, inklusive styrkans högkvarter. Förutsättningar för samarbete med fler länder beror till stor del på överväganden som och bör göra tillsammans och bör beakta såväl politiska som praktiska förutsätt- ningar och behov och utgå från ett långsiktigt perspektiv. Regeringen bedömer att det nu planerade samarbetet med avseende utveck- landet av en multinationell snabbinsatsstyrka är ett långsiktigt åtagande. På bör dock kapacitet motsvarande en svensk snabbinsats- styrka organiseras. Regeringen bedömer att denna kapacitet tidigast kan uppnås ca 2010 2012. Det är dock beroende av flera olika faktorer, t.ex. utveckling och leverans av ny materiel till de mekaniserade förbanden. Vid insatser skall dock utgångspunkten fortsatt vara att bidra till en multinationell styrka. Utvecklingen av militär kapacitet EU:s nya försvarsmyndighet () har för- utsättningar att spela en central roll. I arbetet med kapacitetsutveckling, certifiering, försvarsindustri- och forskningssamarbete kommer synergier att kunna uppstå dels internt i EU:s arbete, dels mellan EU:s En starkare koppling mellan medlemsländernas nationella försvarsplaneringsprocesser och arbetet med att skapa EU:s krishante- ringsförmåga är en förutsättning för att effektivare kunna utveckla och nyttja förband för såväl nationella som internationella uppgifter. Utvecklingen av internationell krishanteringsförmåga styrs, utöver nationella överväganden, främst av EU:s kapacitetsmål, Headline Inom ramen för denna utveckling utgör PARP (Planning and Review Process), som är en del av partnerskapet med Nato i EAPR/PFF, den viktigaste mekanismen för att implementera krav på interoperabilitet och andra specifika krav för de förband som förbereds för krishante- En effektiv insatsorganisation förutsätter tillgång till olika transport- Transportfrågorna påverkas särskilt av de ökade kraven på tilltransport av förband och förnödenheter vid snabba krishanterings- Dessa definierar för nya behov av strategisk transport- förmåga till havs och i luften. I flera fall är dessa behov av en sådan karaktär att de inte går att täcka med kommersiellt tillgängliga transport- Typen av förband som skall transporteras och det aktuella kravet på snabbhet ställer olika krav på transportresurser. lastförmåga, är billiga i inköp och drift, men är långsamma. sin sida har liten lastförmåga, är dyra i inköp och drift, men i är i gengäld Skall endast en rekognoseringsstyrka transporteras är flyg- transport det snabbaste transportsättet. Skall däremot en mekaniserad bataljon förflyttas en längre sträcka så är sjötransport i praktiken Befintliga och planerade lufttransportresurser saknar förmåga att transportera de stridsfordon har. över någon militär transportförmåga till sjöss med relevant kapacitet. Brister i strategisk transportförmåga är ett generellt problem för EU:s medlemsstater, liksom för det internationella samfundet i övrigt, under Mot bakgrund av bristen på transportresurser inom EU är det för framtiden intressant att, som ett komplement till anskaffning, utveckla möjligheterna genom internationellt samarbete. omfatta s.k. pooling av transportresurser och gemensam upphandling av Inom EU:s arbete med att åtgärda kapacitetsbrister (ECAP, European Capabilities Action Plan) genomförs arbete i två projektgrupper för att hitta kostnadseffektiva lösningar och beakta kraven på hög beredskap så att behovet av transportresurser inom sjö- respektive flygområdet kan tillgodoses genom att sluta kontrakt med samförståndsavtal för deltagande länder avseende gemensam upphand- Prop. 2004/05:5 ling av flygtransporter. Utvecklingen av det nätverksbaserade försvaret skall bidra till att öka insatsförbandens förmåga, något som skall kunna mätas i högre taktisk tillgänglighet, större allsidighet, högre stridseffekt och längre uthållighet. De förband som skall ha högst beredskap skall prioriteras även i detta avseende. Utveckling, inklusive prov och försök, inom ramen för ett nätverksbaserat försvar är viktigt för att uppnå försvarsreformens syften, särskilt avseende ledning och informationshantering för att vid rätt tillfälle åstadkomma en effektiv insats. Det är viktigt att befintliga vapen- och materielsystem kan ges nätverksfunktionalitet och att utvecklingen går i takt med den internationella utvecklingen inom området. Svenska särlösningar som minskar vår interoperabilitet skall undvikas. Likaså är det viktigt att de militära systemen utvecklas i samverkan med civila aktörer för att säkerställa att militära och civila samhällsfunktioner skall kunna samarbeta och samutnyttja resurser. Reformeringen av det militära försvaret till att bli ett flexibelt insatsförsvar har pågått . De reduktioner som gjorts i insatsorganisationen, fredstida lednings- och stödfunktioner samt personal är bl.a. sett mot de operativa kraven otillräckliga. Reformen har visat sig vara svårare att genomföra än vad som Tillståndet i flera av de förband som ärvdes från den gamla krigsorganisationen motsvarade inte de krav som ställdes. har också tagit än planerat att avveckla verksamhet, personal Dessa förhållanden har beskrivits i utred- ning om Försvarsmaktens utbildning och förbandsutveckling m.m. (2003/04:URD1). En starkt bidragande orsak till svårigheterna med att genomföra reformen har varit att den differentiering av kraven på operativ förmåga som beslutades i det senaste försvarsbeslutet inte fick genomslag i insatsförbandens beredskapssättning av försvars- De resurser som var avsedda för förbandsproduktion koncentrerades inte till prioriterade förband. Därmed uppstod brister över en större bredd av insatsorganisationen. Vidare har systemen för personalförsörjning och förbandsomsättning inte reformerats tillräckligt vilket har gått ut över möjligheterna att reducera De metoder som valts för att avveckla personal har medfört stora kostnader som till del kommer att kvarstå även under de närmaste Ett annat problem är att målen för Försvarsmaktens verksamhet på olika nivåer har varit otydligt formulerade. Det har varit svårt att se sambanden mellan de säkerhets- och försvarspolitiska utgångspunkterna, utformningen av Försvarsmakten och kraven på förbandsverksamhet samt personal- och materielförsörjning. Tillsammans med ett omodernt ekonomistyrningssystem har detta lett till att resultatstyrning, uppföljning Prop. 2004/05:5 och återrapportering blivit oprecis. Kostnadsökningar, bl.a. inom personalområdet, samt nya uppgifter har till del finansierats genom en minskad övnings- och utbildningsverksam- het. Detta har varit en av få möjligheter att direkt reducera utgifterna när medelsbrist upptäckts under löpande budgetår. Försvarsmaktens anslag för förbandsverksamheten var 2003 . Av detta uppgick utgifter för personal till ca och hyror för mark, anläggningar och lokaler till ca . Dessa utgifter är svåra att påverka på kort sikt. Besparingar inom området förbands- verksamhet har därför huvudsakligen gjorts inom kortsiktigt mer direkt påverkbara utgifter som till exempel drivmedelsförbrukning vid övningar etc. En konsekvens av den minskade övningsverksamheten är att förband i insatsorganisationen inte har uppnått den eftersträvade förmågan till väpnad strid. Operativ ledning och logistik Bedömt läge i insatsorganisationen 2005 Regeringen bedömer överlag tillståndet inom operativ ledning och logistik som godtagbart. Övningar har genomförts och inriktningen har i stort sett följts. Den materiella förnyelsen har följt regeringens inriktning. Vid ingången av 2005 består de operativa lednings- och logistik- förbandens väsentligaste delar av högkvarter med operativ insatsledning och stabsförband, operativ sambandsbataljon, signalspaningsbataljon, operativ transportbataljon och marktelebataljon. Regeringen bedömer att utvecklingen av den operativa lednings- funktionen, vid sidan av insatsorganisationens storlek och internationella åtaganden, är starkt beroende av den utveckling som sker inom ramen för det nätverksbaserade försvaret. Detta gäller främst organisationen för ledningen av insatser. Försvarsmaktens inriktning för denna är att de tre taktiska kommandona skall utvecklas mot insatsledningar (mark, sjö respektive luft). Divisionsstaben och artilleriregementsstaben avvecklas tillsammans med brigadstaberna och kompetenserna överförs till det armétaktiska kommandot, senare insatsledning mark respektive strids- Insatsledning information utvecklas ur delar av bl.a. stridslednings- och luftbevakningsbataljon och sjöinformationsbataljon. Den operativa underhållsledningsstaben avses slutligen utvecklas till En viktig vägvalsfråga är om och i så fall hur man skall behålla indel- ningen i ledning på taktisk respektive operativ nivå. dessa nivåer är olika med avseende på bl.a. tidsförhållanden, relationen mellan planering och genomförande, omfattningen av insatta förband och komplexiteten i samordningen mellan stridskrafter. interoperabilitets- och insynsskäl för att behålla en sådan indelning. staber som i ett insatsområde leder internationella insatser behöver stabs- Prop. 2004/05:5 officerare med kompetens i högre taktisk ledning. därför att denna fråga har en direkt koppling till våra möjligheter att bidra till och få insyn i internationella insatser, varför båda nivåerna behövs. Regeringen vill understryka att de beslutade förändringarna inom logistikfunktionen måste genomföras så att stödverksamheten effektiviseras. Detta skall leda till att en mindre del av Försvarsmaktens resurser satsas på stöd och administration. Regeringen bedömer att dessa förändringar är nödvändiga för att Försvarsmaktens omstrukturering skall lyckas. Regeringen anser att ledningsfunktionen i sin helhet bör vara under kontinuerlig utveckling och kopplad till utvecklingen inom det nätverks- baserade försvaret, deltagandet i internationella insatser och kraven på interoperabilitet. bör den operativa lednings- organisationen förändras genom reduceringar i bl.a. den centrala led- ningen och fullföljande av tidigare beslutade förändringar. Denna redu- cering följer inte minst av det minskade behovet av att kunna leda större förband samt av att antalet förband kraftigt minskas. Utvecklingen inom logistikfunktionen byggs på anpassning av systemen till internationell och gemensam standard. Förmågan att utnyttja en stor bredd av tjänsteleverantörer bör förbättras. Regeringen bedömer, bl.a. mot bakgrund av utvecklingen mot ett nätverksbaserat försvar, att den av Försvarsmakten presenterade inrikt- ningen kan komma att behöva förändras . Särskilt frågor kring interoperabilitet och de kommande ledningarnas inbördes förhållande kan komma att förändra den tänkta inriktningen. Försvarsmakten har själv utrett möjligheterna och konsekvenserna av att reducera personalen i myndighetens centrala ledning. Analysen pekade på behovet av förbättringar i stabsarbetet och utredningen föreslår bl.a. att man inom Högkvarteret utvecklar ett processorienterat arbetssätt, omorganiserar ledningarna och reglerar ansvarsfördelning m.m. för inspektörer i olika funktionsområden. Flera av de åtgärder Försvars- makten planerar att vidta kommer att behöva underställas regeringen för beslut. De operativa logistikförbanden bör omstruktureras för att svara upp mot insatsorganisationens ökade rörlighet och färre antal plattformar. kommer det därför att finnas en logistikstruktur som är mer försvarsmaktsgemensam och modulär så att logistikförbanden enklare skall kunna förändras innehållsmässigt. Den materiella utvecklingen inom den operativa ledningen inriktas mot att uppnå högre interoperabilitet. Materiel för signalspaning behöver utvecklas liksom ett försvarsmaktsgemensamt kryptosystem. Dagens sambandssystem såsom Försvarets telenät och Tele- Prop. 2004/05:5 system 9000 behålls som utvecklingen av ett nytt gemensamt taktiskt radiosystem påbörjas. Operativ ledningsbataljon (tidigare benämnd operativ sambands- bataljon) vidareutvecklas varvid delar ur divisionsledningsförbanden ut- nyttjas. Detta skall ge den operativa insatsledningen möjlighet till rörlig ledning utanför ordinarie freds- och krigsgrupperingsplatser. Utveck- lingen av de tekniska delarna (Ledsyst T) inom ramen för utvecklingen av det nätverksbaserade försvaret fortsätter. Inom logistikfunktionen anskaffas bl.a. materiel för en ny sjukvårds- enhet som hel eller i delar kan användas nationellt eller understödja förband vid internationella insatser. Jämfört med tidigare fältsjukhus har enheten större kirurgisk förmåga och bättre förmåga till internmedicin men något färre vårdplatser. Bedömt läge i insatsorganisationen Regeringen bedömer att läget i insatsorganisationen avseende markstrids- förbanden i hög beredskap och de som är anmälda till internationella styrkeregister är godtagbart. Övningar har genomförts både nationellt och internationellt med gott resultat. De brister som finns i andra förband rör främst personalens antal och utbildningsnivå. Bristerna återfinns i vissa av de mekaniserade bataljonerna samt i olika ingenjörförband och luftvärnsförband vilket begränsar deras förmåga. Bristerna är allvarliga men flertalet av dessa förband är dock föreslagna att avvecklas . Vad gäller de mekaniserade bataljonerna kommer fyra typförband, med stridsvagn 121 samt pansarbandvagn 302 och 401, att avvecklas . Sammanlagt avvecklas åtta mekaniserade bataljoner. påbörjas utvecklingen av en lätt mekaniserad bataljon. Förbandet bedöms vara operativt 2012 och vara utrustat med ett nytt lättare splitterskyddat fordon som bl.a. utvecklas för att kunna lufttransporteras. Vad gäller bataljonsartilleriet kommer införandet av det bandgående splitterskyddade granatkastarsystemet SSG 120 att innebära en viktig förstärkning. Införandet av ett nytt stridsledningssystem för de mekanise- rade bataljonerna, benämnt SLB, kommer att medföra en förbättring avseende ledningsförmågan. Dessutom skapas förutsättningar för att utveckla splitterskyddade bataljoner med hög rörlighet och god eldkraft. Utvecklingen av luftburen bataljon fortsätter. Förbandet skall vara operativt 2008 och regeringen återkommer i det följande med en närmare redovisning. Fallskärmsjägarbataljonen avvecklas och delar av bataljo- nen läggs till grund för den fortsatta utvecklingen av specialförbanden. Antalet haubitsbataljoner reduceras och påbörjas utveck- lingen av en ny haubitsbataljon. Utvecklingen av luftvärnsförbanden Prop. 2004/05:5 redovisas särskilt i det följande. De tre säkerhetsbataljonerna har utvecklats direkt med överföring av personal och materiel från andra förband. kommer bataljonerna att samövas för att kunna vara operativa 2007. Det innebär att endast delar av förbanden bedöms vara operativa . Markstridskrafternas verksamhet skall inriktas mot att öka förmågan till väpnad strid i sammansatta och integrerade förband samt att vidmakt- hålla och utveckla förmågan att leda högre förband. Markstridsförbandens internationella förmåga kommer att stärkas genom utvecklingen av snabbinsatsstyrkan, som regeringen redovisar i avsnitt 7.2.5. Utvecklingen av snabbinsatsstyrkan kommer att stärka markstridskrafternas förmåga till väpnad strid . Erfarenheter från konflikter och den internationella utvecklingen tyder på att det framtida stridsfältet, i många typer av konflikter, till övervägande del omfattar strid i urbaniserad miljö. Därför är utveckling av denna förmåga av central betydelse för genomförandet av både internationella och nationella uppgifter. Rege- ringen har tidigare beslutat att Försvarsmakten skall ha förmåga till strid i bebyggelse. I insatsorganisation 2004 finns sex stadsskyttebataljoner avsedda för strid i bebyggelse. Förbanden har föråldrad organisation och materiel. Försvarsmakten föreslår att samtliga stadsskyttebataljoner avvecklas. En mekaniserad lätt bataljon skall utvecklas till kompetens- och förmågebärare avseende strid i bebyggelse. Den är enligt den redovisade planeringen operativ först . Intill dess skall den för internationella insatser avsedda mekaniserade bataljonen med pansarterrängbilar vara huvudsaklig kompetensbärare för strid i bebyggelse. Denna bataljon grundutbildas dock inte, utan utbildas enbart för specifika internationella missioner. Det är viktigt att förmågan till strid i bebyggelse initialt hålls samman för att säkerställa att kompetensen byggs upp på ett effektivt sätt. Regeringen anser att det ovanstående visar att en reell förmåga till strid i bebyggelse uppnås först , vilket enligt regeringens mening är otillfredsställande. Därför avser regeringen att ge Försvarsmakten i uppdrag att redovisa hur förmågan till strid i bebyggelse bedöms kunna öka 2014. har tidigare (bet. 2001/02:FöU2, rskr. 2001/02:91) begärt särskilda redovisningar avseende utvecklingen av luftvärnsförbanden och artilleriförbanden varför regeringen i det nedanstående redovisar detta. Avseende de nya förbandstyperna som regeringen redovisade i proposi- tionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) har utveck- lingsarbetet i vissa fall försenats och inriktningen delvis förändrats. Regeringen redovisar i det nedanstående de förbandstyper där inrikt- ningen till viss del har förändrats från vad som redovisades i ovan Prop. 2004/05:5 nämnda proposition. Vad gäller övriga förband lämnas inte någon ytter- I övrigt lämnar regeringen särskilda redovisningar vad gäller hemvärnförbandens framtida utveckling samt NBC och ammunitions- och minröjning. Många situationer i olika konfliktnivåer innefattar hot från luften. Exempel på olika objekt som behöver skyddas är befolkningscentra, infrastruktur, egna förband samt egna baser vid internationella insatser. Det innebär att det finns behov av luftvärn med olika prestanda vad avser yttäckning och räckvidd. Skyddet bör i de flesta fall ske genom samordnat utnyttjande av flygstridskrafter och land- och sjöbaserat luftvärn. I nuvarande insatsorganisation finns följande luftvärnsförband: -avräkning av de kostnader som uppstår som en följd av avveck- lingen. -två luftvärnsbataljoner 97/70, -en luftvärnsbataljon 90/70, -fyra luftvärnsbataljoner 90/70 M (mekaniserade) samt -luftvärnskanonvagnsplutoner som ingår i de mekaniserade för- banden. Försvarsmakten har föreslagit att de två bataljonerna med robot- systemen 97 och 70 vilka används både för skydd av särskilt objekt samt yttäckande luftskydd, skall kvarstå i insatsorganisationen . Därefter kan inte robotsystem 97 livstidsförlängas ytterligare. På grund av renoveringen och modifieringen är bataljonerna till delar operativa 2006 och i sin helhet 2008. Luftvärnskanonvagnsplutonerna och luftvärnsbataljon 90/70 skall ut- göra skyddet för egna förband eller andra objekt. Försvarsmakten före- slår att robotsystem 90 avvecklas och att en luftvärnsbataljon 70 organiseras. Robotsystem 70 skall därför tillföras mörker- och småmåls- förmåga. Luftvärnsbataljon 70 bedöms bli operativ i sin helhet 2008 2010. Därutöver föreslår Försvarsmakten att en ny förbandstyp, luft- värnsbataljon 23, utvecklas. Grunden för denna utgörs av robotsystem 23 i demonstratorform. Försvarsmaktens föreslagna organisation syftar till att upprätthålla en bred kompetensbas men regeringen menar att det sammantaget fortfarande kommer att finnas vissa brister i vår luftförsvarsförmåga. Det är framför allt tydligt vad avser långräckviddigt luftvärn för att lösa yttäckande uppgifter samt skydd på längre avstånd. Regeringen anser att det behövs en samlad redovisning av det framtida behovet av luftvärnsförband och på vilket sätt den föreslagna luftvärns- organisationen syftar till att motsvara de framtida kraven inklusive kopplingen till utvecklingen av den internationella förmågan. Regeringen avser därför att ge Försvarsmakten i uppdrag att till lämna en samlad redovisning avseende det operativa behovet och utvecklingen av luftvärnsförbanden. Regeringen avser därmed att återkomma till med en redovisning i budgetpropositionen för Mot bakgrund av begäran om särskild redovisning avseende artilleriförbandens utveckling gav regeringen i uppdrag att redovisa en sådan analys (Fö2002/2766/MIL). visade uppdraget i samband med redovisningen av perspektiv- Därefter har även den s.k. markmålsstudien presenterats. Sammantaget kan följande sägas om artilleriförbandens utveckling. Indirekt eld utgör en av de viktigaste komponenterna för markstriden. Artilleri, granatkastare och flygstridskrafter med markmålsvapen är exempel på system som kan användas för att avge indirekt eld. typer av manöverförband behöver indirekt eldunderstöd för att genom- föra väpnad strid, även inom ramen för internationella insatser, t.ex. vid Försvarsmaktens studie visar på några svagheter med dagens svenska artilleri, bl.a. bristen på autonoma och rörliga splitterskyddade pjäser och Artilleriförbanden i insatsorganisation 2004 består av fyra haubitsbataljoner med vardera tolv stycken fordonsdragna pjäser (benämd 77B). Den längsta räckvidden är , för huvuddelen av ammunitionen dock endast . Inga eldenheter är min- eller Den målavkännande hårdmålsgranaten BONUS är beställd och under leverans, vilket avsevärt kommer att höja effekten, eftersom denna granat ger möjligheter att bekämpa alla typer av stridsfordon på långa skjutavstånd. Studier av långräckviddig styrd precisionsammunition har genomförts i samarbete mellan svensk och amerikansk försvarsindustri. närvarande är projektet, benämnt EXCALIBUR, i inledningen av ett Granaten kommer att ge möjlighet till graderad verkan, på betydligt längre avstånd, med högre precision samt med avsevärt reducerad ammunitionsförbrukning i förhållande till Fullföljande av utvecklingen och en första begränsad anskaffning är planerad. Första steget i utvecklingen och modifieringen av pjäsen haubits 77 har påbörjats och leverans av två prototyper planeras . modifieringen erhålls bl.a. autonoma och splitterskyddade enheter med en hög rörlighet och ökad eldkraft. Den nya haubitsbataljonen med dumperiserade (självgående) haubitsar, haubitsbataljon 77 BD, bedöms vara operativ 2010. underlag föreslås att två haubitsbataljoner organiseras. bataljon 77 B vidmakthålls i låg beredskap i dagens konfiguration. I det avslutade artilleridemonstratorprojektet utvecklades kompetenser, samt demonstrerades tänkta förmågor hos bekämpnings- system, mot målbilden . pågår planeringen för en fortsättning av projektet parallellt med utvecklingen mot ett nätverks- Regeringen anser att artilleriförbandens utveckling på ett tillfreds- ställande sätt tillgodoser de krav som framgent ställs utgående från krav på operativ förmåga. I konceptet luftburen förmåga ingår tre komponenter. skall transporteras inklusive materiel, transporthelikoptrar samt helikoptrar med eldkraft, vanligtvis benämnda beväpnade helikoptrar. Beteckningen stridshelikopter används vanligen för att beskriva en helikopter med större eldkraft och en viss bepansring. Enligt Försvarsmaktens planering kommer bataljonen att vara operativ är samträning med helikopterbataljonen inplanerad, vilket innebär att delar av den luftburna förmågan kommer att uppnås Förmågan innefattar dock inte beväpnad helikopter. Försvarsmaktens tidigare planering skulle beväpnad helikopter anskaffas och integreras i bataljonen 2014 och den luftburna Den tidigare planeringen förutsatte att beväpnad helikopter skulle införas i insatsorganisationen . visade materielplanen har dock inte utveckling eller anskaffning av sådan materiel kunnat inplaneras. Regeringen bedömer att en omplanering av materielplanen i syfte att skapa utrymme för anskaffning av beväpnad helikopter inte är möjlig inom en överblickbar framtid.