prop · GS035 · 2004-09-24 00:00:00 — För att skapa stabilitet i bedömningen av personalvolymer har Försvarsmakten genomfört en djupanalys. Förändringsförslag har identifierats och differenserna mellan planerade värden och reella utfall har analyserats. Försvarsmakten har tagit fram ett internt planeringsdoku- ment som skall tjäna som ett stöd i hela kedjan från försvarsmakts- planering till fördelning av uppdrag och analys av genomförd verksam- het. Personalkostnadsutvecklingen är enligt budgetunderlaget genom flera centrala beslut under kontroll och följer Försvarsmaktens plane- ringsinriktning enligt tidigare lämnade redogörelser. Enligt Försvarsmakten har de stora avvecklingarna som följt av flera försvarsbeslut medfört att åldersstrukturen för civilanställda inte blivit optimal i förhållande till Försvarsmaktens verksamhet. När det gäller kompetensutvecklingen är det enligt regeringen väsent- ligt att den nu gjorda utvärderingen av projektet ger den civila personalen bättre möjligheter till kompetensutveckling och att en systematiserad kompetensutveckling införs för den civila perso- nalen. Försvarsmakten har inte kunnat redovisa vilka befattningar som innehas av militär personal som har kunnat eller kommer att kunna ersättas av civilanställda. Försvarsmakten har förklarat att det under den pågående omstruktureringen inte varit möjligt att göra detta. Försvarsberedningen (Ds 2004:30) har anfört i denna del att för hand- läggande uppgifter av generell förvaltningskaraktär bör civil personal användas i ökad utsträckning. Det är enligt regeringens mening angeläget att Försvarsmakten vidtar åtgärder för att komma till rätta med detta. Det är dock positivt att Försvarsmakten har inrättat en befattning som chefsutvecklare för den civila personalen. Försvarsmakten har i olika underlag till regeringen . 2004/05:5 angett planeringsvärden för civil personal som sedan överskridits såväl till antal som till kostnadsnivåer. Enligt regeringens mening synes det som om Försvarsmakten nu vidtagit och avser vidta åtgärder för att komma till rätta med detta problem. Regeringen avser att, i likhet med vad som gäller för yrkesofficerare, fortsätta följa upp denna fråga. I fråga om avveckling av civil personal har Försvarsmakten bedömt att antalet civilanställda 2007 behöver minska med ca 2 500, främst genom uppsägning av övertalig personal. Enligt regeringen är det Försvarsmakten som avgör vilket behov som det finns av personal med olika kompetens. I likhet med vad som gäller för yrkesofficerare är det Försvarsmakten, som i samverkan med och arbets- tagarorganisationerna skall avgöra hur denna personalminskning bör genomföras. Regeringens bedömning: Reservofficerarna fyller en viktig funktion i personalförsörjningssystemet och bör i större utsträckning än kunna bidra genom sina civila kunskaper och erfarenheter till en ökad kom- petens i Försvarsmakten. Försvarsmakten bör därför i högre utsträckning kartlägga och ta tillvara reservofficerarnas civila erfarenhet och kompe- tens. Reservofficerare bör nyttjas i större omfattning i såväl insatsorganisa- tionen, grundorganisationen, internationell tjänst och den centrala ledningen som inom hemvärnet. Försvarsmakten bör vid behov även rekrytera personal med efterfrågad civil kompetens och ge dessa särskild officersutbildning för att kunna anställas som reservofficerare. Det är viktigt att reservofficerare erbjuds möjlighet att medverka i internationella insatser. Reservofficerarna bör ges nödvändig kompetens- utveckling för detta. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att reserv- officerssystemet står under betydande prövningar. Reservofficerarna är en personalgrupp som upplevt stora förändringar be- träffande uppgifter och tjänstgöringsförhållanden. Under försvarsbesluts- perioden har dessutom ett nytt utbildningssystem införts med ett obliga- toriskt tjänstgöringsår för nyexaminerade reservofficerare. I takt med att repetitionsövningar och andra övningstillfällen minskat i omfattning har reservofficerarnas möjligheter att få den övning som de behöver för sin kompetensutveckling nästan försvunnit. Inställd tjänstgöring ibland med mycket kort förvarning kan ge ett intryck av att reservofficerarnas betydelse för Försvarsmakten är mindre än den är, vilket inte gynnar reservofficerssystemets framtid. Reservofficerarna bidrar med sina civila kunskaper och erfarenheter till en ökad kompetens i Försvarsmakten. Deras betydelse för Försvars- maktens anpassningsförmåga kommer att vara stor även . Det bör därför även vara möjligt att anställa personer med särskild kompetens som reservofficer. Regeringen vill särskilt framhålla reservofficerarnas stora betydelse när det gäller att tillföra civil kompetens till det militära Det är viktigt med en god kompetensutveckling för reserv- Prop. officerarna och denna ges bäst genom att erbjuda möjligheter till tjänst- Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning att reserv- officerarna bättre bör kunna nyttjas för tjänstgöring i grundorganisa- En fortsatt rekrytering är nödvändig dels för att kunna utjämna reservofficerarnas åldersstruktur och kunna uppfylla insatsorganisa- tionens behov, dels för att kunna bemanna internationella insatser och behålla Försvarsmaktens förankring i samhället. Regeringen anser att det är behovet som skall styra antalet reserv- officerare och att det i likhet med andra personalkategorier ligger i Försvarsmaktens arbetsgivaransvar att bestämma hur många reserv- officerare det behövs. Vid utgången av 2003 fanns nära 15 000 reserv- officerare, varav ca 200 kvinnor. Med aktuellt reservofficersavtal finns det ca 12 100 personer, varav ungefär 180 kvinnor. reservofficerare är () med en tyngdpunkt i ålders- Flertalet av de nu gällande reservofficersavtalen går Försvarsmakten har under innevarande försvarsbesluts- period fortsatt arbetat för att klarlägga behoven av reservofficerare i Antalet reservofficerare i Försvars- makten kommer att reduceras till 2007, varför ett arbete med att avveckla övertaliga reservofficerare har igångsatts. har reservofficerarna utgjort en väsentlig del av Drygt en tredjedel av alla officersbefatt- ningar i utlandsstyrkan eller annan internationell tjänst har bemannats av I grundorganisationen har i genomsnitt ca 200 reserv- Regeringen vill alltjämt understryka betydelsen av att reservofficerare erbjuds möjlighet att medverka i Behovet av befäl vid utlandsmissioner är stort, varför regeringen anser att ansträngningar bör göras för att öka andelen reservofficerare i dessa sammanhang ytterligare. Inte minst viktigt är att nyttja reservofficerarnas dubbla kompetens, t.ex. förvärvade akademiska kvalifikationer inom t.ex. språk, ekonomi, statsvetenskap, teknologi, kultur, religion och beteendevetenskap. Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning att reservofficerare framgent kommer att behövas i högre befattningar i såväl insatsorganisa- tionen, grundorganisationen, internationell tjänst och den centrala led- ningen som inom hemvärnet. Vad gäller insatsorganisationen konstaterar Försvarsmakten att för befattningar som kräver aktuell och god kunskap i handhavande av försvarsspecifika system är det svårt att växla yrkes- officersbefattningar till reservofficersbefattningar. funktionerna verksamhetsledning, logistik samt drift ser Försvarsmakten större möjligheter att växla yrkesofficersbefattningar mot reservofficers- Försvarsmakten menar att reservofficerarna bör ges kompe- tensutveckling som medför kvalifikationer för befattning motsvarande yrkesofficerares och de för befattningarna gällande tjänstegraderna. När det gäller tjänstgöring för reservofficerare i grundorganisationen är denna främst knuten till lägre befattningar såsom instruktörs- bedömer Försvarsmakten att reservofficerare i större utsträckning kan placeras på chefsnivåer i grundorganisationen, främst där deras civila kompetens i kombination med reservofficerens kompe- tens inte återfinns i Försvarsmakten. Detta kan åstadkomma frigörande av yrkesofficerare för andra uppgifter. Det kan också bidra till att Prop. Försvarsmakten i mindre omfattning anställer konsulter, t.ex. inom IT-, juridik- och ekonomifunktioner. Försvarsmakten har inlett ett arbete med att tydligare kartlägga reservofficerarnas civila kompetens. makten konstaterar emellertid att det är svårt att ur ett arbetsrättsligt perspektiv kombinera ett utökat användande av reservofficerare i såväl högre som lägre befattningar som det finns en övertalighet av civilanställda och yrkesofficerare. Regeringen har efterlyst en tydligare inriktning av Försvarsmaktens arbete för att få fler reservofficerare till hemvärnet. Detta i takt med att hemvärnet inom de nationella skyddsstyrkorna tillförs mer kvalificerade uppgifter och mer avancerad materiel. Försvarsmakten har därför på- börjat ett arbete rörande detta. Myndigheten konstaterar att reserv- officerarnas kompetens är efterfrågad inom hemvärnsförbanden, framförallt i kompanichefs- och bataljonschefsbefattningar, men även i För att stimulera och öka antalet reservofficerare i hemvärnet genomför Försvarsmakten ett antal åtgärder, bland annat utökade marknadsföringsinsatser och utbildning av reservofficerare för att öka Enligt Försvarsmaktens målsättning skall hemvärnet inom ha en reservofficersandel på inom högre chefsbefatt- Vid den därpå kommande femårsperiodens slut skall en andel på procent ha uppnåtts. Utöver detta tillkommer ett Regeringen ser positivt på denna målsättning. Personal som fullgjort värnplikt Regeringens bedömning: Försvarsmakten bör ges möjlighet att anställa personal som fullgjort värnplikt i de fall där detta är en förut- sättning för att uppfylla de beredskapskrav som ställs i den inter- Anställningar bör i begränsad omfattning också kunna förekomma när det är uppenbart att de ökar effekten av de utbildningsinvesteringar som görs i pliktsystemet. ningsvillkor m.m. bör regleras i avtal. Skälen för regeringens bedömning: Försvarsmakten har redovisat ett förslag till hur kompetensen hos dem som fullgjort värnplikt bör Förslaget ligger så nära den syn som regeringen tidigare redovisat för att det nu bör vara möjligt att införa ett sådant Försvarsberedningen framhåller i sin rapport för en ny tid (Ds 2004:30) behovet av att tillvarata den kompetens som de som fullgjort grundutbildning fått. Personell tillgänglighet en förutsättning för den internationella verksam- Bemanningen av den internationella verksamheten är enligt regeringen det kanske tydligaste exemplet på att förutsättningarna för Försvars- personalförsörjning behöver förbättras. Det finns en stark koppling mellan de beredskapskrav som ställs på de förband som anmäls Prop. till internationella styrkeregister och behovet av olika kontrakts- och anställningsformer för den personal som bemannar dem. års försvarsbeslut har Försvarsmakten beskrivit de krav på personell tillgänglighet som följer med de olika internationella bered- Utgående från Försvarsmaktens underlag drar regeringen All personal som ingår i förband som skall kunna vara verksamma i ett annat land från ett politiskt beslut bör vara anställd och tjänstgöra i sina befattningar. Ställningstagandet grundas på behovet av att kunna påbörja missionsförberedelser och de kompe- tenskrav som ställs. Förbanden bör ha kapacitet att verka i såväl fredsbevarande som fredsframtvingande verksamhet vilket i sin yttersta förlängning kan innebära väpnad strid i ett annat land. således ges förutsättningar för att bygga upp en sådan förmåga att de blott efter några dagars förberedelser kan lösa uppgifter inom hela spektrumet av konfliktnivåer. För att en sådan ambition skall vara trovärdig och för att inte utsätta personalen för en oacceptabel risknivå är det enligt regeringen nödvändigt att ge förbanden möjlighet till fortlöpande utbildning och samträning. Detta ställer i sin tur så höga krav på tillgänglighet hos personalen på soldatnivå att den i praktiken bara kan nås genom ett anställningsförhållande. Enligt Försvarsmaktens uppfattning behöver myndigheten anställa ett hundratal soldater för att det skall vara möjligt att tillgodose de beredskapskrav som ställs på de förband som myndigheten föreslagit bli anmälda till internationella styrkeregister. att antalet bör kunna förändras i takt med att förbandsanmälningarna Behovet av anställda soldater kommer att påverkas av den svenska ambitionsnivån när det gäller resurser till EU:s militära snabbinsats- Denna bygger bl.a. på att ett antal stridsgrupper av bataljons- storlek sätts upp. Stridsgrupperna ges en insatsberedskap om under en del av en tvåårsperiod enligt ett roterande schema. vidkommande skulle en sådan utveckling innebära att antalet anställda soldater behöver kunna ökas temporärt då svensk personal endera förbereder sig eller upprätthåller den högsta beredskapen. resterande delar av tvåårsperioden bedöms behovet av anställda soldater vara litet eftersom de svenska enheterna då har en lägre beredskap. Ytterst avgörs därmed antalet anställda soldater för detta syfte av hur stor del av en stridsgrupp som kommer att ta ansvar för. sammanhang bör noteras att Försvarsmakten uppgett att en hel stridsgrupp med nödvändiga förstärkningsförband innehåller ca 1 800 befattningar varav ca 1 500 på soldatnivå. För att det skall vara möjligt att nå den säkerhetspolitiska handlingsfrihet som är önskvärd när det gäller svenska bidrag till EU:s snabbinsatsförmåga och olika styrkeregister, är det enligt regeringens mening nödvändigt att ha ett flexibelt synsätt på hur många anställda soldater det får finnas vid olika Försvarsmakten har redovisat att förband med ca 30 dagars beredskap kan bygga sin personalförsörjning på beredskapskontrakt och regel- bundet återkommande, kortare utbildningsperioder. är att det system med beredskapssoldater som tidigare redovisats för Prop. 2004/05:5 är lämpligt utformat och fyller sin plats som en av många komponenter i Försvarsmaktens personalförsörjningssystem. Regeringen vill i detta sammanhang framhålla vikten av att beredskapskontrakten utformas på ett sätt som skapar incitament för att fullfölja de åtaganden som den kontrakterade personalen står i beredskap för. Förband som har en beredskap kräver en rekryteringsbas men ställer i övrigt inte några särskilda krav på personell tillgänglighet. De lågt ställda beredskapskraven gör det möjligt att påbörja rekryteringen i samband med ett beslut om insats. Försvars- makten menar att de som genomfört grundutbildning bör tillfrågas om de, vid behov, är villiga att ingå i förband med 90 dagars beredskap eller mer. Såvitt regeringen kan bedöma skulle en sådan villighetsförklaring vara en kostnadseffektiv metod för att identifiera den viktigaste rekryteringsbasen för förband med lågt ställda beredskapskrav. Regeringen konstaterar i likhet med tidigare att de generella kraven på kompetens inom Försvarsmakten tilltar. Vidare ställer den ofta högtekno- logiska materielen krav på välutbildad personal för att över huvud taget kunna användas effektivt och säkert. I många fall får totalförsvarspliktiga en sådan utbildning att de utgör en förutsättning för effekten i insats- organisationen. Regeringen menar att de totalförsvarspliktigas kompetens inte tillvaratas i tillräcklig omfattning eftersom de lämnar Försvars- makten i den stund som en dyr och kvalificerad utbildning slutförts. Det finns därmed tydliga verksamhets- och effektivitetsskäl som talar för att införa ett system som gör det möjligt för Försvarsmakten att bättre tillgodogöra sig de utbildningsinvesteringar som görs i pliktsystemet. Huvudsyftet med värnpliktsutbildningen bör dock fort- farande vara att den enskilde skall bli så skicklig att han eller hon kan klara sin uppgift i insatsorganisationen. Regeringen framhåller att det är angeläget att den personal som anställs i utbildningsverksamheten ges den utbildning som behövs för att kunna verka som biträdande instruktörer eller liknande. Grundläggande kunskaper i t.ex. ledarskap och verksamhetssäkerhet är en förutsättning för en god och säker utbildningsmiljö som präglas av ömsesidig respekt. Det är också väsentligt att arbetsuppgifterna för denna delvis nya personalkategori anpassas och att mer kvalificerad verksamhet leds av officerare. Med denna inriktning som grund menar regeringen att Försvarsmakten bör ha möjlighet att anställa personal som kan bidra till att bl.a. föra över kompetens mellan åldersklasserna. I andra fall kan det vara frågan om att anställa personal för att tekniska system skall kunna vara operativa det tar att utbilda nästa omgång totalförsvarspliktiga. Totalt bedömer Försvarsmakten att det vore lämpligt att anställa personal som motsvarar ca 400 årsarbetare. Regeringen gör ingen annan bedömning men menar att det bör vara myndigheten som slutligt avpassar antalet utifrån behoven och de ekonomiska förutsättningarna. Totalförsvarsplikten är alltjämt grunden för personalförsörjningen Enligt regeringens mening är totalförsvarsplikten alltjämt en viktig förutsättning för den personella kvaliteten i insatsorganisationen. svenska förband väl mäter sig med andra länders är oomtvistligt. ställs således krav på att ett system med anställda soldater hanteras varligt och inte ges en större omfattning än vad som är nödvändigt. Ytterst handlar det om att värna totalförsvarsplikten och principen att personalförsörjningen av insatsorganisationen bygger på grundutbildning Anställningarna får inte heller ersätta utbildningen av total- I stället handlar det om att kunna genomföra freds- främjande insatser med snäva tidsförhållanden och att få effekt av de utbildningsinvesteringar som görs. Intresserade och lämpliga personer bör kunna ges möjlighet att ta anställning på soldatnivå under en kortare period för att därefter studera eller söka sig mot andra yrken, inom eller Det är också väsentligt att den personal som anställs eller kontrakteras inte upplevs som något av ett mellanting mellan totalförsvarspliktiga och Kontraktsformer, anställningsvillkor och anställningstider m.m. bör regleras i kollektivavtal i likhet med vad som gäller för annan Det kan övervägas om tvåårsprincipen för EU:s strids- grupper bör vara vägledande för kontrakts- och anställningstidernas Regeringen menar att det är värdefullt om de personalförsörj- ningsåtgärder som vidtas kan härledas till de krav som ställs, i detta fall och de centrala, fackliga organisationerna har ingått ett ramavtal om vissa anställningar inom Försvarsmakten. konstaterar att Försvarsmaktens möjligheter att uppfylla ålagda uppgifter och mål till stor del är beroende på hur myndigheten kan personal- Avtalet ger Försvarsmakten möjlighet att under högst två år anställa den som fullgjort värnplikt. 2005 till och med . Parterna har enats om att noggrant följa utvecklingen och att en utvärdering skall ske före avtalsperiodens Parterna är vidare ense om att avtalet är en partsgemensam avsiktsförklaring och att förhandlingarna skall återupptas i anslutning till riksdagsbehandlingen av försvarsbeslutet. 2001/02:10 konstaterade regeringen att kompetensen hos dem som fullgjort värnplikt borde tillvaratas för att säkerställa en Regeringen menade att denna del av Försvarsmaktens verksamhet borde kunna tillgodoses genom bemanning med civilanställd personal. Så har också skett inom Försvarsmakten. Regeringen anser att behovet av frivillig personal i grund- och insatsorganisationen skall vara styrande för det organisationsstöd och de uppdrag som lämnas till de frivilliga försvarsorganisationerna. makten har inför försvarsbeslutet inte gjort en fullständig bedömning av Prop. 2004/05:5 myndighetens behov av stöd från frivilliga. uppdragit åt Försvarsmakten att redovisa behovet av frivillig personal inom ramen för den grund- och insatsorganisation som föreslås i denna proposition. Regeringen återkommer i avsnitt 7.5.13 till frågan rörande frivillig försvarsverksamhet. 7.5.9Den internationella verksamheten och tjänstgörings- skyldighet för anställd personal Regeringens bedömning: Även andra kategorier av anställda i Försvarsmakten än nyanställda yrkesofficerare bör vara skyldiga att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Den internationella verksamheten ställer krav på att Försvarsmakten vidtar åtgärder som gör sådan tjänst attraktiv. Skälen för regeringens bedömning: beslutade i enlighet med regeringens förslag i propositionen Tjänstgöring i utlands- styrkan (prop. 2002/03:26, bet. 2002/03:FöU2, rskr. 2002/03:141). Ändringen i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten möjliggjorde för Försvarsmakten att agera för att fr.o.m. ikraftträdandet utöka arbetsskyldigheten för anställda i Försvarsmakten till att omfatta tjänstgöring i utlandsstyrkan. Kravet på särskild anställning i utlandsstyrkan togs bort när det gäller anställda i Försvars- makten som har en skyldighet att tjänstgöra i utlandsstyrkan. Regeringen har därefter beslutat om ändringar i officersförordningen (1994:882) med ikraftträdande . Ändringarna innebär att då en yrkesofficer anställs i Försvarsmakten skall det framgå av det enskilda anställningsavtalet om arbetsskyldigheten omfattar tjänstgöring i internationell verksamhet utomlands för de syften som anges 1 § tredje stycket lagen om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Försvarsmakten har i budgetunderlaget framfört att efter nämnda förordningsändring har Försvarsmakten reglerat hur förbands- cheferna skall hantera förändringen. Av dessa regler framgår att de yrkesofficerare som anställdes skulle ges möjlig- het att själv ta ställning till om dessa ville eller inte ville omfattas av det nya anställningsavtalet som innebar internationell tjänstgörings- skyldighet. För kommande yrkesofficerskurser kommer det inte föreligga någon sådan valmöjlighet utan ett anställningskontrakt innebär krav på internationell tjänstgöringsskyldighet. Försvarsmakten framför vidare i budgetunderlaget att det finns andra personalkategorier av anställda som inom ramen för sin anställning bör kunna omfattas av internationell tjänstgöringsskyldighet. I budgetunder- laget föreslås att de soldater som anställs skall ges en internationell tjänstgöringsskyldighet. Även reservofficerare bör ges en sådan skyldig- het vilket skall övervägas inom ramen för den översyn av reservofficers- systemet som föreslås ske inom Försvarsmakten. Tjänstgöringsskyldighet för civila bör enligt Försvarsmaktens uppfatt- ning främst omfatta civila som anställs på befattningar i insatsförband avsedda för internationella insatser eller som har en avgörande påverkan på Försvarsmaktens förmåga att delta i internationella insatser. förändring i anställningsavtalet för denna kategori bör i likhet med den Prop. 2004/05:5 nyanställde yrkesofficeren ske genom att det vid en nyanställning i anställningsavtalet klargörs att befattningen ställer krav på internationell tjänstgöringsskyldighet. Försvarsberedningen har i rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) understrukit vikten av att internationell tjänstgöring skall vara ett obligatorium för officerare. Försvarsberedningen menar också att om inte Försvarsmakten kan lösa frågor om internationell tjänstgöringsskyldighet och andra anställnings- och tjänstgöringsfrågor inom ramen för det delegerade arbetsgivaransvar som myndigheten har bör statsmakterna överväga nödvändig författningsreglering. Försvars- beredningen har också anfört att ett villkor för befordran bör vara att ha tecknat ett anställningsavtal som inkluderar tjänstgöringsskyldighet vid internationella insatser. Regeringen finner av vad som framförts av Försvarsmakten i budget- underlaget att Försvarsmakten tagit sig an frågan om skyldighet att tjänstgöra i internationella insatser och att myndigheten bör fortsätta arbetet med att utöka skyldigheten även till andra kategorier av anställda. Regeringen delar Försvarsberedningens uppfattning att ytterligare åt- gärder bör övervägas om inte frågan får en snar lösning. Regeringen avser därför att återkomma i Försvarsmaktens regleringsbrev för budget- . Regeringen erinrar vidare om vad som framhölls i proposi- tionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop.