prop · GS0340 · 2004-10-26 00:00:00 — Undersökningstillstånd får inte meddelas för mark inom en skydds- zon runt ett område som omfattas av en bearbetningskoncession. Skyddszonen skall ha en sträckning av från gränsen för det område som omfattas av koncessionen. Om det finns särskilda skäl får skyddszonen minskas. Om en gruva eller motsvarande anläggning inte tagits i drift efter det att bearbetningskoncession meddelades, får dock undersökningstillstånd meddelas inom skyddszonen fram till dess att anläggningen tas i drift. Efter det att en bearbetningskoncession har beviljats slutligt, får undersökningstillstånd inom skyddszonen trots första stycket ges till den som innehar bearbetningskoncessionen eller någon annan, som har dennes medgivande. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1.3. Tredje stycket har ändrats så att undersökningstillstånd kan meddelas en koncessionshavare, eller någon annan efter koncessionshavarens med- givande, redan när det finns ett lagakraftvunnet beslut om bearbetnings- koncession. Därigenom undviks det totalstopp för vidare undersöknings- arbeten som ett beslut om bearbetningskoncession har medfört. Stycket har vidare justerats språkligt. 2 kap. 10 § Undersökningstillstånd skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt samt med villkor om att tillståndshavaren skall ställa säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.1.5, har ändrats så att villkor till skydd för allmänna intressen och enskild rätt kan meddelas vid alla for- mer av undersökningstillstånd. kunde sådana villkor endast meddelas vid tillståndsgivning avseende olja, gasformiga kolväten och diamant. Vidare har paragrafen kompletterats med en bestämmelse om att undersökningstillstånd alltid skall innehålla villkor om att tillstånds- havaren skall ställa säkerhet för den ersättning för skada och intrång som kan bli följden av kommande undersökningsarbete. Säkerheten skall enligt 3 kap. 3 § tredje stycket ha ställts innan undersökningsarbete på- börjas. 3 kap. 3 § Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet. Tillståndshavaren får i den utsträckning det behövs använda väg till och inom området. Efter tillstånd av bergmästaren får tillstånds- havaren också ta mark i anspråk för att bygga nödvändig väg till och inom området. Innan arbete påbörjas skall tillståndshavaren ha ställt säkerhet för ersättning enligt 7 kap. 1 §. Arbetet skall utföras så, att minsta skada och intrång vållas på någon annans egendom och på natur- och kulturmiljön. I andra stycket, som behandlas i avsnitt 5.2.1, har tillståndshavarens rätt att ta mark i anspråk för att uppföra byggnader tagits bort. Detta ute- sluter dock inte att prospektören i ett särskilt fall kommer överens med fastighetsägaren om att få uppföra en byggnad. Vidare har tillstånds- havarens rätt att bygga väg inom undersökningsområdet tagits bort. Det införs i stället en möjlighet för prospektören att ansöka om berg- mästarens tillstånd till en sådan åtgärd i de fall det är nödvändigt. För- farandet för att bygga väg inom området blir härigenom detsamma som för att bygga väg till området. Sådana ärenden handläggs inte enligt minerallagens regler utan enligt de regler som gäller för förvaltnings- ärenden i allmänhet. Förvaltningslagen är således tillämplig. Tredje stycket, som behandlas i avsnitt 5.1.5, är nytt och utformat enligt Lagrådets förslag. Bestämmelsen ersätter nuvarande 3 kap. 5 § fjärde stycket, dock med den skillnaden att säkerhet i fortsättningen alltid skall ställas. Om säkerheten inte godkänns av den till vars förmån säker- heten skall ställas, skall säkerheten prövas av . Detta fram- går av 17 kap. 2 §. Fjärde stycket, som motsvarar tidigare tredje stycket och behandlas i avsnitt 5.2.2, är utformat som en allmän hänsynsregel. Som har anförts i den allmänna motiveringen innebär ändringen ett förtydligande av att den som bedriver undersökningsarbeten skall beakta risken för skada eller intrång såväl på annans egendom som på natur- och kulturmiljön och så långt som möjligt undvika sådana skador. 3 kap. 5 § Undersökningsarbete får endast utföras i enlighet med en gällande arbetsplan. Arbetsplanen skall upprättas av tillståndshavaren och innehålla en redogörelse för det undersökningsarbete som planeras, en tidsplan för arbetet och en bedömning av i vilken utsträckning arbetet kan antas påverka allmänna intressen och enskild rätt. Arbetsplanen skall delges ägaren till den mark där arbetet skall be- drivas och innehavare av särskild rätt som berörs. Delgivning med innehavare av renskötselrätt får ske genom att arbetsplanen delges den sameby som innehavarna tillhör. Arbetsplanen skall även sändas till Invändningar mot innehållet i arbetsplanen skall framställas skrift- ligt och vara tillståndshavaren till handa från del- givningen av arbetsplanen. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.3, har nytt innehåll och ersätter tillsammans med den nya 5 a § väsentligen nuvarande 5 §. Som har an- förts i den allmänna motiveringen ändras förfarandet innan undersök- ningsarbeten får påbörjas i syfte att förbättra informationen till fastig- hetsägare och andra sakägare och för att ge dem möjlighet att påverka arbetenas utförande. Det nya förfarandet bygger på principen att det skall finnas en arbets- plan för allt undersökningsarbete. För att uppnå detta anges i första stycket att undersökningsarbete endast får utföras i enlighet med en gällande arbetsplan. I andra stycket anges vad arbetsplanen skall innehålla. Som har anförts i den allmänna motiveringen måste innehållet och uppgifterna i planen anpassas på ett relevant sätt till undersökningsområdet även om en stor del av planen kan ges en standardiserad utformning. Av bestämmelserna i första och andra styckena följer också att arbetsplanen måste förnyas om arbetet går utöver vad som har redovisats. Bestämmelserna i tredje stycket säkerställer dels att alla som berörs av kommande undersökningsarbeten underrättas om dessa och vad de kan komma att innebära, dels att bergmästaren får kännedom om arbetena. Enligt fjärde stycket har den sakägare som inte vill godta arbetsplanens innehåll möjlighet att från delgivningen framställa skriftliga invändningar mot den. Invändningarna skall vara tillstånds- havaren till handa inom den angivna tiden. Regeringen har därmed till- godosett Lagrådets synpunkt i denna del. 3 kap. 5 a § En arbetsplan blir gällande om några invändningar enligt 5 § fjärde stycket inte framställs. En arbetsplan blir också gällande om tillstånds- havaren och den sakägare som framställt sådana invändningar kan komma överens om arbetsplanens innehåll. En sådan arbetsplan skall sändas till bergmästaren. Om invändningar enligt 5 § fjärde stycket har framställts får till- ståndshavaren också begära att arbetsplanen prövas av bergmästaren. Arbetsplanen skall fastställas av bergmästaren och bli gällande i den utsträckning de åtgärder som anges är nödvändiga för en ändamåls- enlig undersökning och inte medför så stora olägenheter för fastighets- ägaren eller någon annan sakägare att olägenheterna överväger till- ståndshavarens intresse av att få utföra arbetena. Bergmästaren skall, i beslut om fastställande, meddela de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt och för att förebygga eller begränsa olägenheter. Bergmästaren får också besluta att arbetsplanen skall gälla utan att den har vunnit laga kraft. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.2.3, är ny. I första stycket anges när en arbetsplan blir gällande utan inblandning av någon myndighet. En arbetsplan blir till en början gällande om ingen sakägare framställer invändningar mot innehållet i den enligt förfarandet i 5 § fjärde stycket. Den som förhåller sig passiv anses alltså ha godtagit arbetsplanens innehåll. Vidare är prospektören inte skyldig att beakta invändningar som inte framställts i enlighet med 5 § fjärde stycket. Om invändningar framställs enligt 5 § fjärde stycket gäller arbets- planen tills vidare inte i någon del. I denna situation är det, som har anförts i den allmänna motiveringen, inget som hindrar att prospektören i dialog med den eller de berörda justerar arbetsplanen i något avseende eller på annat sätt når en överenskommelse om innehållet i den. Även i sådant fall blir arbetsplanen gällande. Om arbetsplanen justeras i något avseende skall arbetsplanen i likhet med den ursprungliga planen sändas till bergmästaren. Enligt andra stycket har prospektören, om invändningar har framställts mot arbetsplanen, också möjlighet att vända sig till bergmästaren med en begäran om att arbetsplanen skall fastställas och därigenom bli gällande. I samband med en sådan begäran bör prospektören vara skyldig att bi- foga kopior av de invändningar som har framställts mot arbetsplanen. Regeringen avser att i förordning ta in en sådan föreskrift. Härigenom tillgodoses Lagrådets synpunkt i denna del. Bergmästaren skall vid sin prövning av de invändningar som har fram- ställts göra en avvägning mellan prospektörens och fastighetsägares eller andra sakägares intressen och är vid bedömningen fri att avgöra hur arbetsplanen lämpligen bör vara utformad med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet. Enligt tredje stycket har bergmästaren möjlighet att i ett beslut om fast- ställande av en arbetsplan meddela de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt och för att förebygga och begränsa olägenheter. Villkor kan meddelas oavsett vilket koncessionsmineral undersökningstillståndet avser. I fråga om skydd för enskild rätt ersätter detta den nuvarande bestämmelsen i 2 kap. 10 § enligt vilken villkor till skydd för enskild rätt kan meddelas i vissa typer av undersökningstill- stånd. När det gäller skyddet för allmänna intressen utgör bestämmelsen ett komplement till 2 kap. 10 §. Som har anförts i den allmänna motiveringen torde undersöknings- åtgärder som sakägare med fog har ifrågasatt kunna till- låtas om de utförs på ett visst sätt eller med vissa begränsningar. kan det vara motiverat att ställa upp vissa allmänna villkor om hur verk- samheten skall bedrivas i olika avseenden med hänsyn till exempelvis natur- eller kulturmiljön. I andra fall kan det finnas skäl att ta hänsyn till boende inom området eller verksamheter som bedrivs inom detta. Det kan exempelvis ske genom villkor om samråd med fastighetsägare, arrendatorer, innehavare av renskötselrätt eller andra innan vissa åtgärder vidtas. Andra villkor som kan bli aktuella är att vissa åtgärder endast får utföras av personal som innehar viss kompetens, om detta behövs med hänsyn till arbetets eller områdets art, eller att vissa typer av åtgärder endast får utföras på visst sätt eller inom . I tredje stycket anges också att bergmästaren får besluta att en arbets- plan skall gälla för fastställelsebeslutet. Ett sådant förordnande kan vara motiverat exempelvis när det står klart att en sak- ägare kommit med ogrundade invändningar. Ett beslut om fastställande av en arbetsplan skall enligt 16 kap. 1 § överklagas till fastighetsdomstol. Fastighetsdomstolen skall enligt 2 § lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål tillämpa vad som är föreskrivet om allmän domstol, i den mån annat inte följer av samma lag eller annan författning. Detta medför att bergmästarens verkställighetsförordnande kan ändras eller upphävas, men att domstolens beslut kan överklagas endast i samband med över- klagande av domstolens slutliga beslut i målet. 3 kap. 6 § Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller om- råde som en statlig myndighet hos regeringen har begärt skall av- sättas till nationalpark eller i strid med föreskrifter som har med- delats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. . Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åtgärder finns i 7 kap. 28 a29 b §§ . Undersökningsarbete får inte heller, utan medgivande av läns- styrelsen, äga rum inom från skyddsobjekt enligt lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. och sådant område utanför detta som regeringen bestämmer, 2.kyrkogård och annan begravningsplats, eller 3.område som avses i 4 kap. 5 § . Ett medgivande enligt tredje stycket 3 skall förenas med de villkor som är nödvändiga för att förhindra att påtaglig skada uppkommer för områdets natur- och kulturvärden. får även i övrigt förena ett medgivande enligt tredje stycket med villkor. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.1. I tredje stycket första punkten har begreppet befästningsområde ersatts av en hänvisning till skyddsobjekt som avses i 3 § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Omfattningen av det fre- dade området har bestämts i enlighet med vad som föreslås gälla enligt 7 §. Ändringen medför att det blir en klar avgränsning av området. I fjärde stycket har en redaktionell ändring gjorts. Genom lagen (2001:444) om ändring i minerallagen (1991:45) infördes bestämmelsen i nuvarande 3 kap. 6 § andra stycket. Som en konsekvens av detta änd- rades också hänvisningen i fjärde stycket första meningen från att ha av- sett andra stycket till att avse tredje stycket. Däremot ändrades inte hän- visningen i fjärde stycket andra meningen på motsvarande sätt. Så borde rätteligen ha gjorts. 3 kap. 7 § Undersökningsarbete får inte utan medgivande av bergmästaren äga rum inom 1.område inom trettio meter från allmän väg eller sådan väg- sträckning enligt fastställd arbetsplan, trettio meter från järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik eller trettio meter från allmän flygplats, 2.område inom från bostadsbyggnad, 3. område inom från kyrka, annan samlings- lokal, undervisningsanstalt, hotell eller pensionat eller område inom från vårdanstalt, elevhem eller liknande inrättning, om den är avsedd för mer än femtio personer, 4.område inom från elektrisk kraftstation eller industriell anläggning, eller 5.område med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt (1987:10). I fall som anges i första stycket 5 får medgivande inte lämnas i strid med planen eller områdesbestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre av- vikelser göras. Utan hinder av vad som föreskrivs i första stycket 24 får under- sökning ske, om medgivande har lämnats av den som berörs av arbetet. I fall som anges i första stycket 2 skall medgivande lämnas av ägaren till byggnaden eller marken och den som har nyttjanderätt till den. I fall som anges i första stycket 3 och 4 skall medgivandet lämnas av ägare och nyttjanderättshavare. Bergmästaren får förena sitt medgivande med villkor. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2.1. Ändringarna i första stycket innebär förtydliganden för att paragrafen skall bli enklare att tillämpa. I första stycket 24 preciseras det fredade området till ett område inom från respektive byggnad eller anläggning. Första stycket 2 ändras vidare så att skyddet avser bostads- byggnader i allmänhet. I fortsättningen kommer alltså även fritidshus att omfattas av bestämmelsens tillämpningsområde. Vad som utgör en bo- stadsbyggnad torde i allmänhet inte vålla några större problem att fast- ställa. Även byggnader som endast delvis är inrättade för bostadsända- mål, såsom en verkstad med bostadslägenhet på övervåningen, bör nor- malt anses utgöra en bostadsbyggnad. I vissa fall kan dock frågan vara mer svårbedömd. Vid bedömningen bör sådana omständigheter beaktas som byggnadens användningssätt och utformning samt om den är mer varaktigt inrättad för bostadsändamål. Som exempel på byggnader som inte bör omfattas av bestämmelsen, men som ändå kan utgöra byggnader i plan och bygglagens mening, kan nämnas byggnader av enkelt slag som är avsedda endast för tillfällig övernattning, såsom tillfälliga baracker i anslutning till byggarbetsplatser eller skogskojor som används vid jakt och fiske. bör kunna omfattas av bestämmelsen om de är långtidsuppställda och mer varaktigt utnyttjas för bostadsändamål. Ändringen i tredje stycket är en följd av att tomtbegreppet har utgått ur första stycket 2. 5 kap. 1 § Den som har koncession får inom koncessionsområdet, eller under jord, dels bedriva undersökningsarbete enligt 3 §, dels utföra bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet enligt 47 §§. För bearbetning och därmed sammanhängande verksamhet som sker får koncessionshavaren dock ta i anspråk endast mark som har anvisats för ändamålet. utanför koncessionsområdet får tas i anspråk för annat ändamål än undersökning eller bearbetning enligt vad som bestäms vid markanvisningen. Ärenden om markanvisning prövas vid markanvisningsförrätt- ning enligt bestämmelserna i 9 kap. Bergmästaren kan, sedan beslutet om koncession har vunnit laga kraft, medge att mark får tas i anspråk i avvaktan på att frågan om markanvisning avgörs. Sådant medgivande får lämnas endast om koncessionshavaren ställer säkerhet för den ersättning som avses i 7 kap. 3 §. Sista stycket har ändrats redaktionellt med anledning av omnumreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 5 kap. 3 § Undersökningsarbete får avse sådana som omfattas av kon- cessionen. I den mån ingen annan har tillstånd eller koncession får koncessionshavaren inom koncessionsområdet undersöka även andra koncessionsmineral med undantag av olja, gasformiga kol- väten och diamant. I fråga om undersökningsarbete som bedrivs på ej anvisad mark skall 3 kap. 35 a §§ tillämpas. Andra stycket har ändrats med anledning av de nya bestämmelserna om arbetsplan i 3 kap. 5 och 5 a §§. Ändringen innebär att dessa bestäm- melser skall tillämpas även på undersökningsarbeten som bedrivs inom koncessionsområde på mark som inte omfattas av markanvisning. 6 kap. 1 § Undersökningstillstånd och bearbetningskoncession får överlåtas efter medgivande av prövningsmyndigheten. Medgivande i fråga om undersökningstillstånd får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 2 kap. 2 § andra och tredje styckena. Medgivande i fråga om bearbetningskoncession får lämnas om de krav är uppfyllda som anges i 4 kap. 2 § första stycket 2 och förvärvaren dessutom visar att han eller hon är lämplig att bedriva bearbetning av fyndigheten. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt med anledning av ändringarna i 2 kap. 2 §. Dessutom har en språklig ändring gjorts. 6 kap. 3 § Ett undersökningstillstånd eller en bearbetningskoncession kan åter- kallas, om tillstånds- eller koncessionshavaren inte fullgör sina skyl- digheter enligt denna lag eller enligt villkor i tillståndet eller kon- cessionen eller om tillståndshavaren bryter mot villkor som upp- ställts för medgivande till undersökningsarbete eller om det annars finns synnerliga skäl. Lagrådet har vid sin granskning uppmärksammat att det i paragrafens nuvarande lydelse i sista ledet anges att återkallelse kan ske om det annars finns särskilda skäl medan det i nuvarande 7 kap. 5 § finns en hänvisning enligt vilken återkallelse enligt denna paragraf skall ha skett av synnerliga skäl. I paragrafens ursprungliga lydelse angavs att återkallelse kunde ske om det fanns synnerliga skäl. I samband med att paragrafen, i annat av- seende, ändrades 1998 (se SFS 1998:165) angavs i propositionen att den gällande lydelsen var om det annars finns särskilda skäl (se prop. 1997/98:47 s. 8). Det framgår dock inte av propositionen att någon änd- ring i sak varit avsedd. Detta stöds av att hänvisningen i nuvarande 7 kap. 5 § till synnerliga skäl enligt 6 kap. 3 § inte ändrades. Enligt rege- ringens mening är det fråga om en uppenbar felskrivning. Sista ledet i paragrafen bör därför rättas så att det får den lydelse det hade enligt SFS 1991:45. 7 kap. 2 § Skada som föranleds av att bearbetningskoncession har meddelats skall ersättas av koncessionshavaren. Om ansökan om markanvisning inte har gjorts från det att beslutet om bearbetningskoncession har vunnit laga kraft, skall koncessionshavaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som ligger inom koncessionsområdet, om fastighetsägaren begär det. Detta gäller dock inte om koncessionshavaren visar att det saknas anledning att begära markanvisning inom området. Om det uppstår synnerligt men för någon fastighet eller del därav på grund av att bearbetningskoncession har beviljats, skall koncessions- havaren lösa den fastighet eller fastighetsdel som lider sådant men, om ägaren begär det. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.1, är ny och innehåller regler om ersättning för skada och om inlösen redan på grund av att bearbetnings- koncession har meddelats. Paragrafen torde främst få betydelse i de fall frågan om markanvisning drar ut . När gruvdrift blir aktuell gäller i stället ersättningsreglerna i 3 § (tidigare 2 §). Enligt första stycket skall koncessionshavaren ersätta skada som för- anleds av beslutet om bearbetningskoncession. Eftersom mark inte tas i anspråk i detta skede kan det inte bli aktuellt med ersättning för intrång. Fastighetsägaren kan enligt andra stycket begära inlösen av mark inom koncessionsområdet när det har gått från koncessionsbeslutet, under förutsättning att koncessionshavaren då ännu inte har begärt mark- anvisning. Bestämmelsen avser bl.a. att utgöra ett incitament för konces- sionshavaren att begära markanvisning. Koncessionshavaren kan undvika lösenskyldigheten genom att visa att det saknas anledning att begära markanvisning. En sådan situation kan vara att malmkroppens läge gör det praktiskt och ekonomiskt lämpligt att i stället utnyttja en närbelägen markanvisning för bearbetning. Så är exempelvis fallet om koncessions- havaren förut har brutit malm och den nu aktuella malmen enklast kan tas upp samma väg. Oavsett vilken tid som förflutit från koncessionsbeslutet är konces- sionshavaren enligt tredje stycket alltid skyldig att lösa en fastighet eller fastighetsdel om det uppstår synnerligt men. En motsvarande regel finns i 7 kap. 3 § (tidigare 7 kap. 2 §) för de fall då mark tas i anspråk för be- arbetning. Det har ansetts lämpligt att en sådan bestämmelse gäller redan från det att bearbetningskoncession meddelas. Regeln är avsedd att till- lämpas endast i sådana sällsynta situationer när det för en fastighetsägare framstår som orimligt betungande att behöva invänta att bearbetning påbörjas eller att tioårsregeln i andra stycket skall kunna åberopas. Ersättningen enligt paragrafen beräknas med tillämpning av vissa be- stämmelser i expropriationslagen. Detta framgår av 4 § (tidigare 3 §). 7 kap. 4 § Beträffande ersättning och löseskilling enligt 13 §§ gäller 4 kap. och 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första meningen expropria- tionslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § samma lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före det ansökan om markanvis- ning gjordes. I fråga om ersättning vid inlösen enligt 2 § andra eller tredje stycket skall dock tiden räknas från och med dagen för begäran om inlösen, om inte ersättningsfrågan prövas vid markanvisningsför- rättning. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.1, har numrerats om. Ändringen i första meningen innebär att även ersättning enligt den nya 7 kap. 2 § skall beräknas med tillämpning av de angivna bestämmelserna i expropriationslagen. En fråga om inlösen enligt 7 kap. 2 § andra eller tredje stycket kan aktualiseras före en ansökan om markanvisning och avgöras innan markanvisningsförrättning hålls. I så fall skall enligt andra meningen den s.k. presumtionsregeln i 4 kap. 3 § expropriationslagen tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före be- gäran om inlösen. 7 kap. 7 § Vid bearbetning skall koncessionshavaren för varje kalenderår betala en mineralersättning. Ersättningen skall motsvara av det beräknade värdet av de som omfattas av koncessionen och som har brutits och uppfordrats inom koncessionsområdet . Be- räkningen skall ske på grundval av mängden uppfordrad malm, mal- mens halt av koncessionsmineral och genomsnittspriset för mineralet eller ett motsvarande värde.