prop · GS0345 · 2004-11-16 00:00:00 — Utöver den kränkning som övergreppet i sig innebär förekommer inte några föröd- mjukande eller förnedrande inslag. Samlaget avbryts av att personen vaknar och gör klart att han eller hon inte är intresserad av något sexuellt umgänge och gärningsmannen upphör med sina närmanden. Här kan det också röra sig om fall som i och för sig är straffbara men som ligger nära gränsen för en psykisk sjuk människas rätt till ett eget sexual- liv. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 7.1.3. I fjärde stycket föreskrivs straffansvar för grov våldtäkt. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om våldet eller hotet varit av särskilt allvarlig art eller om fler än en förgripit sig på offret eller på an- nat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Ändringarna innebär att tillämpningsområdet för när ett brott skall be- dömas som grovt utvidgas. Genom införandet av det nya uttrycket om våldet eller hotet varit av särskilt allvarlig art följer att redan en lägre grad av tvång jämfört med vad som är fallet enligt gällande rätt kan medföra straffansvar för grovt brott. Ändringen innebär att sådant våld, som i och för sig konstituerar en allvarlig misshandel, men inte uppfyller kraven för grov misshandel, i fortsättningen skall vara tillräckligt för att bedöma ett brott som grovt. Även hot med vapen eller andra föremål som kan medföra allvarlig kroppsskada, t.ex. skjutvapen, kniv och skruvmejsel, torde enligt den nya regleringen föranleda en bedömning av brottet som grovt. I förtydligande syfte framgår numera direkt av lagtexten att också så- dana fall där fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergreppet normalt skall bedömas som grova. Tillägget innebär att en våldtäkt som regel skall bedömas som grov dels när offret sammantaget utsatts för flera övergrepp som har utförts av olika personer var för sig och i en följd, dels när fler än en person har deltagit i övergrep- pet. Det uppställs inte något krav på att alla skall kunna dömas som gär- ningsmän, utan även den som på annat sätt tagit aktiv del i övergreppet omfattas. Alla de förfaranden som kan medföra ett medverkansansvar omfattas dock inte av uttrycket på annat sätt deltagit i övergreppet, t.ex. att en person hållit vakt när en annan genomfört en våldtäkt. Fall där offret utsatts för flera övergrepp men endast ett av övergreppen bestått i samlag eller en därmed jämförlig sexuell handling skall normalt föranle- da att den som genomfört samlaget eller den därmed jämförliga sexuella handlingen döms för grov våldtäkt, förutsatt att han eller hon har uppsåt i förhållande till att de är flera som förgriper sig på offret. De andra skall på motsvarande sätt, var och en för sig, bedömas efter sitt handlande och efter det uppsåt som ligger honom eller henne till last. Har något över- grepp i en sådan situation t.ex. bestått i att tilltvinga sig en sådan sexuell handling som omfattas av tillämpningsområdet för 2 § skall normalt dö- mas för grovt sexuellt tvång. Beträffande innebörden av uttrycket om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet hänvisas till tidigare förarbetsuttalanden (prop. 1991/92:35 s. 13 f.). Rekvisitet att gärningsmannen tillfogat allvarlig skada eller sjukdom har utgått. Dessa omständigheter torde kunna beaktas vid prövningen av om våldet eller hotet varit av särskilt allvarlig art eller om gärningsman- nen visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Ändringen innebär således ingen inskränkning av tillämpningsområdet. Även rekvisitet offrets låga ålder har utgått med anledning av den nya bestämmelsen om våldtäkt mot barn i 4 §. Det kan dock finnas skäl att bedöma övergrepp även mot äldre barn som grova (jfr ovan angiven proposition). Rekvisitet att gär- ningsmannen visat särskild hänsynslöshet eller råhet torde i vissa fall omfatta även sådana omständigheter. Det bör betonas att liksom fallet är enligt den nuvarande regleringen är de omständigheter som särskilt anges i lagrummet bara avsedda som ex- empel på sådana omständigheter som bör ingå i en samlad bedömning. Det kan också finnas gärningar som på grund av andra omständigheter bör bedömas som grova brott. Avsikten är att gärningens svårhet, vid den samlade bedömning som alltid skall göras, totalt sett skall motivera att Prop. 2004/05:45 brottet bedöms som grovt. Den som, i annat fall än som avses i 1 § första stycket, genom olaga tvång förmår en person att företa eller tåla en sexuell handling, döms för sexuellt tvång till fäng- else i högst . Detsamma gäller den som genomför en annan sexuell handling än som avses i 1 § andra stycket med en person under de förutsättningar i övrigt som anges där. Är brott som avses i första eller andra stycket att anse som grovt, döms för grovt sexuellt tvång till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Paragrafen motsvarar 2 § och delar av 3 § i gällande rätt och är subsidiär till straffbestämmelsen om våldtäkt i 1 §. Bestämmelsen är primärt av- sedd att tillämpas vid övergrepp på personer . För barn och i vissa fall finns särskilda bestämmelser i 46 §§. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 7.2. I paragrafens första stycke föreskrivs straffansvar för den som, i annat fall än som omfattas av bestämmelsen om våldtäkt, genom olaga tvång förmår en person att företa eller tåla en sexuell handling. Paragrafen träf- far således fall där en sexuell handling har framtvingats genom s.k. ut- pressningshot (4 kap. 4 § första stycket andra meningen ). Bestämmelsen träffar också fall där den sexuella handlingen inte är så kvalificerad som sägs i 1 §, men det väl kan vara frågan om sådant tvång som avses i 1 § första stycket, dvs. misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning. Med begreppet olaga tvång skall liksom enligt gällande rätt förstås detsamma som i straffbestämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § . Avgränsningen i förhållande till våld- täktsbestämmelsen när det gäller tvångsrekvisitet består i att sexuellt tvång omfattar även fall då s.k. utpressningshot har använts, dvs. sådana hot som omfattas av andra meningen första stycket i straffbestämmelsen om olaga tvång. Tillämpningsområdet för bestämmelsen har utvidgats något genom att det nuvarande begreppet sexuellt umgänge ersatts med sexuell hand- ling. Begreppet berörs under kommentaren till 1 §. Som exempel på sexuella handlingar utöver dem som nämns under kommentaren till 1 § kan nämnas att gärningsmannen som han onanerar berör en person sexuellt eller att offret förmås att onanera på sig själv. Karakteris- tiskt för handlingar av det nu nämnda slaget är att gärningsmannen på ett eller annat sätt använder eller utnyttjar offrets kropp som ett hjälpmedel för att bereda sig själv sexuell tillfredsställelse. Begreppet sexuell hand- ling har utförligt kommenterats i avsnitt 6.2. Genom införandet av uttrycket förmå en person att företa eller tåla en sexuell handling omfattas såväl den situationen att det är offret som förmås att utföra den sexuella handlingen som den där offret tvingas tåla och genomlida en sexuell handling som utförs av gärningsmannen. I andra stycket, som är en nyhet i förhållande till gällande rätt, regleras de fall där gärningsmannen har genomfört en annan sexuell handling än som avses i bestämmelsen om våldtäkt (1 § andra stycket) med en person genom att otillbörligt utnyttja att personen befinner sig i ett sådant hjälp- Prop. 2004/05:45 löst tillstånd som anges där. Bestämmelsen avser att träffa sådana fall där den sexuella handlingen inte är så kvalificerad som avses i bestämmelsen om våldtäkt, se kommentaren under 1 §. Med annan sexuell handling avses alltså andra sexuella handlingar än samlag, anala och orala samlag samt sådana sexuella handlingar som är jämförliga med samlag. Som exempel på annan sexuell handling kan nämnas att onanera åt en annan person. I tredje stycket föreskrivs straffansvar för grova fall av sexuellt tvång. Straffskalan har ändrats på så sätt att straffmaximum har höjts från fyra till fängelse. Avsikten med höjningen är att genomföra det inom EU antagna rambeslutet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Någon generell höjning av straffvärdet för grovt sexuellt tvång är inte avsedd. Syftet är att skapa utrymme för en mer ny- anserad bedömning av straffvärdet i de allvarligaste fallen. Vid bedö- mande av om brottet är grovt skall enligt bestämmelsen särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergrep- pet eller om gärningsmannen annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Begreppen finns kommenterade under 1 § fjärde stycket. Den som förmår en person att företa eller tåla en sexuell handling genom att allvar- ligt missbruka att personen befinner sig i beroendeställning till gärningsmannen döms för sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning till fängelse i högst . Är brottet grovt, döms för grovt sexuellt utnyttjande av person i beroendeställ- ning till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brot- tet är grovt skall särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen annars visat särskild hänsyns- löshet. Paragrafen motsvarar delar av 3 § i gällande rätt. Bestämmelsen är pri- märt avsedd att tillämpas vid utnyttjanden av personer . För barn och i vissa fall finns särskilda be- stämmelser i 46 §§. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 8. I paragrafens första stycke stadgas straff för den som förmår en person att företa eller tåla en sexuell handling genom att allvarligt missbruka att personen befinner sig i beroendeställning till gärningsmannen. För straffansvar krävs alltjämt att det är gärningsmannen som är aktiv, dvs. förmår offret att företa eller tåla en sexuell handling. Liksom tidigare förutsätts också att det skall vara frågan om ett allvarligt missbruk av en persons beroendeställning. För att en beroendeställning skall föreligga krävs, liksom enligt gällande rätt, att det är fråga om ett avhängighetsför- hållande mellan gärningsmannen och den mot vilken brottet riktas. Bero- endeställningen kan t.ex. ha sin grund i ekonomiska mellanhavanden eller i ett anställnings- eller lydnadsförhållande. Den kan också grundas på förhållandet mellan en på kriminalvårdsanstalt intagen person och en tjänsteman där. Ställningen kan även vara av annat slag. Någon ändring i sak är alltså inte avsedd i dessa hänseenden (jfr NJA II 1962 s. 174 och prop. 1991/92:35 s. 23). Begreppet företa eller tåla har kommenterats under 1 och 2 §§. Rekvisitet sexuell handling har ersatt det nuvarande begreppet sexuellt umgänge. Genom införandet av sexuell handling har tillämpningsområdet utvidgats när det gäller vilka sexuella handling- Prop. 2004/05:45 ar som omfattas. Begreppet har utförligt kommenterats under avsnitt 6.2 och under kommentaren till 1 och 2 §§. Bestämmelsen i förutvarande 3 § första stycket andra meningen har flyttats till 1 och 2 §§. I övrigt har en- dast språkliga ändringar gjorts. I andra stycket föreskrivs straffansvar för grovt brott. gällande rätt har straffmaximum för grovt brott sänkts från fängelse i sex Skälet till ändringen av straffskalan har kommenterats i Avsikten är inte att påverka den straffmätning som förekommer för de fall som alltjämt omfattas av bestämmelsen. följer att vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen annars visat särskild hänsynslöshet. om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i över- greppet är nytt i förhållande till gällande rätt och har kommenterats un- der avsnitt 7.1.3 och under kommentaren till 1 §. Som en konsekvens av att tillämpningsområdet numera omfattar en- dast sådana fall där någon som befinner sig i beroendeställning till gär- ningsmannen utnyttjas rubriceras brottet numera sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning respektive grovt sexuellt utnyttjande av per- son i beroendeställning. Den som har samlag med ett barn eller som med ett sådant barn genomför en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag, döms för våldtäkt mot barn till fängelse i lägst två och högst . Detsamma gäller den som begår en gärning som avses i första stycket mot ett barn som fyllt femton men inte och som är avkomling till gärningsmannen eller står under fostran av eller har ett liknande förhållande till gärningsmannen, eller för vars vård eller tillsyn gärningsmannen skall svara på grund av en myndig- Är brott som avses i första eller andra stycket att anse som grovt, döms för grov våldtäkt mot barn till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen har använt våld eller hot om brottslig gärning eller om fler än en förgripit sig på barnet eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Paragrafen och brottsrubriceringen är ny. straffansvar för de allvarligaste sexualbrotten mot barn. rådet motsvarar delar av 14 §§ i gällande rätt. Detta innebär bl.a. att den nuvarande straffbestämmelsen i 4 § om sexuellt utnyttjande av underårig när det gäller de allvarligaste sexuella kränkningarna ersätts av den nya bestämmelsen om våldtäkt mot barn. Övriga fall kommer att omfattas av de nya bestämmelserna om sexuellt utnyttjande av barn och sexuellt övergrepp mot barn (se nedan under kommentaren till 5 och 6 §§). allmänna överväganden finns i avsnitt 9.2. I första stycket, som utformats efter förslag av Lagrådet, föreskrivs straffansvar för den som har samlag med ett barn eller som med ett sådant barn genomför en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art eller omständigheterna i övrigt är jämförlig Bestämmelsen har getts en lydelse som nära anknyter till lydelsen av 1 § första stycket. Den avgörande skillnaden är dock att straffbestämmelsen om våldtäkt mot barn inte innehåller något krav på våld eller hot. Gärningsmannen behöver alltså inte för straffansvar ha genomfört den sexuella handlingen med användande av tvång eller ge- nom att utnyttja vissa uppkomna situationer; straffansvar inträder oavsett gärningsmannens tillvägagångssätt. Bestämmelsen är således tillämplig även i de fall då våld eller hot förekommit. Med att gärningsmannen skall ha genomfört den sexuella handlingen med barnet avses inte bara sådana fall då gärningsmannen själv aktivt initierat den sexuella handlingen utan också sådana fall då barnet tagit initiativ till handlingen. För straffansvar förutsätts att den sexuella handlingen består i samlag eller annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art eller omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag. Lokutionen, som överensstämmer med formuleringen i 1 §, är avsedd att avgränsa de sex- uella handlingar som skall omfattas av bestämmelsen. Avsikten är att avgränsningen i 1 och 4 §§ i detta avseende i princip skall sammanfalla. Vad som närmare avses med begreppen finns kommenterat i avsnitt 6.2 och 7.1.3 samt under kommentaren till 1 §. Andra stycket innehåller en reglering motsvarande den som finns i 4 § första stycket första meningen såvitt avser ungdomar som har fyllt 15 men inte . Bestämmelsen innebär ett absolut förbud för personer i den beskrivna personkretsen att genomföra vissa sexuella handlingar med ungdomar till vilka de står i vissa där angivna förhållanden. Förbu- det gäller oavsett om gärningsmannen använt sig av tvång, utnyttjat nå- gon särskild utsatthet hos den underårige eller om det är gärningsmannen eller den underårige som har tagit initiativet till handlingen. I förhållande till den nuvarande bestämmelsen i 4 § har personkretsen utvidgats till att omfatta den som genomför en sexuell handling med nå- gon som står under fostran av eller har ett liknande förhållande till gär- ningsmannen. Bestämmelsen tar sikte närmast på sådana relationer som var aktuella i rättsfallet NJA 1987 s. 64 där gärningsmannen intog en särskild ställning i den unges liv. Det kan även i övrigt gälla en partner till barnets mor eller far. Bedömningen av om ett sådant liknande förhållande har förelegat skall göras utifrån en helhetsbedömning där inte bara sådana omständigheter som hur mycket tid barnet och gärningsmannen tillbringat tillsammans eller huruvida gärningsmannen sammanbor med någon av barnets föräld- rar, skall vara av avgörande betydelse. Hänsyn skall också tas till hur förhållandet mellan barnet och gärningsmannen ser ut i det enskilda fal- let. Det skall inte vara av avgörande betydelse om t.ex. en ny partner till den ena föräldern bor med barnet. Om förhållandet vid en helhetsbedöm- ning av omständigheterna i ett enskilt fall liknar det som normalt råder mellan en fostrare och en person under dennes fostran kan ansvar komma i fråga. I övrigt är ingen ändring avsedd i fråga om personkretsen. Tredje stycket innehåller en bestämmelse om grov våldtäkt mot barn. Vid bedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gär- ningsmannen har använt våld eller hot om brottslig gärning eller om fler än en förgripit sig på barnet eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Med begreppen Prop. 2004/05:45 våld eller hot om brottslig gärning skall avses detsamma som i straffbe- stämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § första stycket första meningen . Begreppen har kommenterats under 1 §. För en närmare förklaring av vad som avses med begreppet fler än en förgripit sig på barnet eller på annat sätt deltagit i övergreppet hänvisas till författ- ningskommentaren till 1 §. Beträffande innebörden av uttrycket om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet hänvisas till tidigare förarbetsuttalanden (prop. 1991/92:35 s. 13 f.). Är ett brott som avses i 4 § första eller andra stycket med hänsyn till omständighe- terna vid brottet att anse som mindre allvarligt, döms för sexuellt utnyttjande av barn till fängelse i högst . Paragrafen och brottsrubriceringen är ny. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 9.3. Av lagtexten framgår att bestämmelsen avser brott enligt 4 § första el- ler andra stycket som är att anse som mindre allvarliga. Vid bedömning- en skall enligt bestämmelsen hänsyn tas till samtliga omständigheter vid brottet. Avsikten är att bestämmelsen skall tillämpas med restriktivitet. Bestämmelsen torde helt sakna betydelse vid brott som riktar sig mot mindre barn. Som typexempel när bestämmelsen kan tillämpas kan näm- nas fall där två personer, varav den ena är strax under , frivilligt har samlag med varandra. Tillämpningen av bestämmelsen kan också aktua- liseras vid frivilliga samlag i vissa av de situationer som anges i 4 § and- ra stycket, dvs. då brottet riktas mot någon som är i åldern enligt myndighets beslut svarar för hans eller hennes fostran. En förutsättning för att tillämpning av bestämmelsen skall aktua- liseras är dock att den person som gärningen riktats mot, med hänsyn till sin utveckling och omständigheterna i övrigt, haft förutsättningar att be- döma och ta ställning till situationen. Till bestämmelsen har kopplats en särskild bestämmelse om ansvarsfrihet för brott begångna mot barn , se nedan under kommentaren till 14 §. Den som genomför en annan sexuell handling än som avses i 4 och 5 §§ med ett barn , eller med ett barn som fyllt femton men inte och som gärningsmannen står i ett sådant förhållande till som avses i 4 § andra stycket, döms för sexuellt övergrepp mot barn till fängelse i högst . Är brottet grovt, döms för grovt sexuellt övergrepp mot barn till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på barnet eller på annat sätt deltagit i övergrep- pet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Paragrafen och brottsrubriceringen är ny. Av dess lydelse framgår att den är subsidiär till bestämmelserna om våldtäkt mot barn och sexuellt ut- nyttjande av barn i 4 och 5 §§. Paragrafens tillämpningsområde mot- svarar delar av tillämpningsområdet för de nuvarande straffbestäm- melserna i 24 §§. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 9.4. Genom bestämmelsen straffbeläggs andra sexuella handlingar mot Prop. 2004/05:45 barn än som avses i straffbestämmelserna om våldtäkt mot barn och sex- uellt utnyttjande av barn. Vad som avses med annan sexuell handling har kommenterats under avsnitt 7.2 och under kommentaren till 2 §. Det förutsätts inte att gärningsmannen har använt något särskilt tillväga- gångssätt vid övergreppet. Bestämmelsen är dock tillämplig även i de fall då våld eller hot förekommit. Straffansvar uppkommer om någon genom- för en sexuell handling med ett barn. Detta skall förstås så att straffansvar inträder oavsett vem som tagit initiativet till den sexuella handlingen, se även under kommentaren till 4 §. I andra stycket upptas en bestämmelse om grovt sexuellt övergrepp mot barn. Straffskalan är fängelse i lägst och högst och är avsedd för grova fall av sexuellt övergrepp mot barn. Den särskil- da straffskalan för grova brott är avsedd för allvarliga fall av sexuella övergrepp mot barn. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på barnet eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller rå- het. Det bör betonas att de nu omnämnda omständigheterna endast är avsedda som exempel på sådana omständigheter som bör ingå i en sam- lad bedömning. Det kan inte uteslutas att det också kan finnas gärningar som på grund av andra omständigheter bör bedömas som grova brott. Vad gäller de omständigheter som anges i bestämmelsen hänvisas till kommentaren till 4 §. Som exempel på brott som kan bedömas som gro- va kan nämnas sådana fall då någon har utnyttjat ett barn sexuellt vid upprepade tillfällen eller då det varit fråga om utnyttjande av ett litet barn. Till bestämmelsens första stycke har kopplats en särskild bestämmelse om ansvarsfrihet för brott begångna mot barn , se under kommentaren till 14 §. Den som, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, har samlag med eget barn eller dess avkomling, döms för samlag med avkomling till fängelse i högst . Den som, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, har samlag med sitt helsyskon, döms för samlag med syskon till fängelse i högst . Vad som sägs i denna paragraf gäller inte den som förmåtts till gärningen genom olaga tvång eller på annat otillbörligt sätt. Bestämmelsen reglerar samlag mellan vissa släktingar och motsvarar nuvarande 6 §. Bestämmelsen har endast ändrats språkligt. Någon saklig ändring har inte gjorts. Som en konsekvens av att begreppet sexuellt um- gänge utmönstrats ur 6 kap. rubriceras brotten numera sam- lag med avkomling respektive samlag med syskon. Se även avsnitt 10. Den som främjar eller utnyttjar att ett barn utför eller medverkar i sexuell posering, döms för utnyttjande av barn för sexuell posering till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som begår en sådan gärning mot ett barn som fyllt femton men inte , om poseringen är ägnad att skada barnets hälsa eller utveckling.