prop · GR03132 · 2004-04-15 00:00:00 — 4.Verksamhetsutövare: fysisk eller juridisk person som driver eller har ett bestämmande inflytande över en anläggning, eller, där detta föreskrivs i lag, den som har givits rätten att fatta avgörande ekonomiska beslut med avseende på anläggningens tekniska funktionssätt. Tillstånd till utsläpp av koldioxid 1 § Efter utgången av får utsläpp av koldioxid inte ske utan till- stånd enligt denna lag, om utsläppet sker från 1.förbränningsanläggning med en installerad tillförd effekt på eller anläggning som är ansluten till ett fjärrvärmenät med en total installerad tillförd effekt över , 4.anläggning för produktion eller bearbetning av järnmetaller, 5.anläggning för tillverkning av mineralprodukter samt 6.anläggning för tillverkning av papper, papp eller pappersmassa. Vad som sägs i första stycket gäller inte anläggning eller del av anläggning som används endast för forskning eller utveckling och prov- ning av nya produkter eller nya processer. Det gäller inte heller anlägg- ning för hantering av farligt avfall eller hushållsavfall. Regeringen får i det enskilda fallet ge dispens från tillståndsplikt enligt första stycket, om en sådan dispens är förenlig med och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG. 2 § Frågor om tillstånd till utsläpp av koldioxid prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 3 § Ansökan om tillstånd skall göras hos tillståndsmyndigheten. En ansökan skall innehålla uppgifter om 1.anläggningen och de verksamheter som bedrivs, inklusive den teknik som används, 2.råvaror och insatsvaror vars användning sannolikt kommer att ge upphov till utsläpp av koldioxid, 3.anläggningens utsläppskällor av koldioxid, 4.de åtgärder som planeras för övervakning och rapportering, och 5.en icke-teknisk sammanfattning av de uppgifter som anges i 14. 4 § Ett tillstånd till utsläpp av koldioxid skall ges om verksamhets- utövaren bedöms kunna övervaka och rapportera verksamhetens utsläpp av koldioxid på ett tillförlitligt sätt. Tillstånd till utsläpp av koldioxid får dock inte ges om anläggningen saknar erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstift- ning. 5 § Ett tillstånd till utsläpp av koldioxid får omfatta en eller flera anläggningar på samma plats om anläggningarna drivs av samma verk- samhetsutövare. Ett tillstånd får avse en del av en anläggning. 6 § Ett tillstånd till utsläpp av koldioxid skall förenas med villkor om att utsläppen skall övervakas genom beräkning eller mätning. Tillståndet skall också förenas med villkor om rapportering som för varje anläggning skall innehålla 1.en beskrivning av de mät- eller beräkningsmetoder som används, inklusive en uppgift om sammanlagda utsläpp och om mätningens eller beräkningens säkerhet, och 2.uppgifter om kvalitetssäkring och kvalitetskontroll. 7 § Ett tillstånd till utsläpp av koldioxid skall innehålla 1.uppgift om verksamhetsutövarens namn och adress, 2.en beskrivning av anläggningens verksamheter och utsläpp, 3.de villkor om övervakning och rapportering som tillståndet är förenat med, samt 4.villkor om skyldighet att överlämna utsläppsrätter för annullering. 8 § Verksamhetsutövaren skall till tillståndsmyndigheten anmäla varje planerad förändring av anläggningens eller verksamhetens art eller funktion och varje utvidgning av anläggningen eller verksamheten om ändringen eller utvidgningen kan påverka utsläppen av koldioxid. Om en ny verksamhetsutövare tar över driften av den eller de verk- samheter som bedrivs på anläggningen skall verksamhetsutövaren omgående anmäla detta till tillståndsmyndigheten. 9 § skall pröva om en förändring eller utvidgning av anläggningen eller verksamheten eller om ett byte av verk- samhetsutövare gör det nödvändigt att förena tillståndet med ändrade eller nya villkor om övervakning och rapportering. finner att ändrade eller nya villkor behövs och de förutsättningar som anges i 4 § är uppfyllda, skall myndigheten ersätta det tidigare tillståndet med ett nytt tillstånd. 10 § får återkalla ett tillstånd till utsläpp av kol- dioxid om 1.ett villkor som tillståndet är förenat med inte har följts och avvikel- sen är av allvarlig art, 2.erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning saknas, eller 3.en ny verksamhetsutövare inte uppfyller de krav som följer av 4 § eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. 11 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.att anläggningar som avses i 1 § första stycket på grund av anläggningens kapacitet inte skall omfattas av tillståndsplikten, om sådana föreskrifter är förenliga med och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG, 2.övervakning och rapportering som avses i 6 §, 3.överlämning och annullering av utsläppsrätter som avses i 7 §, och 4.när förutsättningar för anmälningsskyldighet enligt 8 § skall anses föreligga. 1 § Utsläpp av koldioxid som görs med stöd av tillstånd enligt denna lag skall omfattas av sådan utsläppsrätt som avses i detta kapitel. Bestämmelser om rapportering och överlämnande av utsläppsrätter finns i 2 kap. 6 och 7 §§. 2 § En nationell fördelningsplan skall upprättas av regeringen över det sammanlagda antalet utsläppsrätter som avses att fördelas när utsläppsrätterna är avsedda att kunna bli föremål för handel mellan verksamhetsutövare (handelsperiod). Planen skall innehålla de principer varefter tilldelning skall ske. Principerna skall vara baserade på objektiva och öppna kriterier. Planen skall offentliggöras och sändas till Europeiska kommissionen för granskning. Regeringen får meddela föreskrifter om principer för tilldelning av utsläppsrätter och det högsta antalet utsläppsrätter för tilldelning i enlig- het med den nationella fördelningsplanen. 3 § Frågor om tilldelning av utsläppsrätter prövas av regeringen eller den tillsynsmyndighet som regeringen bestämmer. 4 § Ansökan om tilldelning av utsläppsrätter skall göras hos tillsyns- myndigheten och ha inkommit till tillsynsmyndigheten . 5 § En verksamhetsutövare som ansökt om tilldelning enligt 4 § skall utan vederlag tilldelas utsläppsrätter för den eller de anläggningar för vilka denne har tillstånd till utsläpp av koldioxid enligt 2 kap. 1 §. Om verksamhetsutövaren innehar fler än en anläggning skall tilldelningen ske för var och en av anläggningarna. 6 § skall meddela beslut om tilldelning. I beslutet skall anges antalet utsläppsrätter som tilldelats verksamhetsutövaren och hur dessa skall fördelas mellan dennes anläggningar. Beslutet skall villkoras med hänvisning till beslut i tillståndsprövningen enligt denna lag. Om tilldelningen av utsläppsrätter inte utgör ett fullt heltal skall antalet avrundas till närmaste heltal. Tilldelningen skall dock alltid omfatta minst en utsläppsrätt. 7 § På tillsynsmyndighetens ansökan får regeringen besluta att tillsyns- myndigheten får tilldela icke överlåtbara utsläppsrätter, om det föreligger extraordinära omständigheter som utgör force majeure och Europeiska kommissionen godkänt det. 1 § Tillsyn över lagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. 2 § har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. 3 § får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. 4 § skall på begäran få tillträde till anläggningar som omfattas av denna lag samt lokaler och områden som hör till sådana anläggningar i den utsträckning det behövs för tillsynen. Denna rätt omfattar inte bostäder. skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. 5 § Om det finns anledning anta att den som omfattas av tillsynen har begått brott, får denne inte föreläggas vid vite att medverka i utredning av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken 1 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåt- 1.lämnar oriktig eller vilseledande uppgift om övervakning och rapportering i en ansökan om tillstånd enligt 2 kap. 3 §, 2.underlåter att göra anmälan enligt 2 kap. 8 §, eller 3.lämnar oriktig eller uppenbart vilseledande uppgift i en ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. 4 § och därigenom skulle kunna föranleda att ett för stort antal utsläppsrätter tilldelas. I ringa fall döms inte till ansvar. 2 § Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff enligt . 3 § Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet. 1 § Beslut av tillståndsmyndigheten angående tillstånd enligt 2 kap. överklagas hos miljödomstolen. I 23 kap. 1 § finns bestäm- melser om överklagande av miljödomstolens domar och beslut. 2 § beslut angående tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. och om tillsyn enligt 4 kap. 2-3 §§ överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 3 § Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas. 1.Denna lag träder i kraft . 2.I ett tillståndsärende som påbörjats före får till- ståndsmyndigheten besluta att utsläpp av koldioxid får ske utan hinder av att tillståndsfrågan inte slutligt har avgjorts. Ett sådant beslut skall förenas med villkor om rapportering av utsläpp och om överlämnande av utsläppsrätter. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 16 kap. 2 § och 26 kap. 9 § skall ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 24 kap 15 §, och närmast före denna en ny rubrik av följande lydelse Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt före- skrifter meddelade med stöd av balken, får lämnas för begränsad tid. Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sådan tidsbegräns- ning. Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt före- skrifter meddelade med stöd av balken, får förenas med villkor. För verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen (2004:000) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter får dock inte beslutas villkor om begränsning av koldioxidutsläpp eller villkor som genom att reglera använd mängd fossilt bränsle syftar till en begränsning av koldioxidutsläpp. Bestämmelser om vilka mål som är ansökningsmål finns i 21 kap. 1 § och bestämmelser om vad en ansökan i ett ansökningsmål skall innehålla finns i 22 kap. 1 §. Regeringen får meddela föreskrifter om vad en ansökan i ett ärende skall innehålla. Villkor om utsläpp av koldioxid En verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen (2004:000) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter får släppa ut kol- dioxid enligt vad som följer av de tillstånd till utsläpp av koldioxid som meddelats med stöd av den lagen utan hinder av att det med stöd av eller äldre miljölagstiftning har beslutats vill- kor om begränsning av koldioxid- utsläpp eller villkor som genom att reglera använd mängd fossilt bränsle syftar till en begränsning av koldioxidutsläpp. En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att denna balk samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken skall efterlevas. Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas. Förelägganden och förbud får inte begränsa ett beslut eller en dom om tillstånd i ansökningsmål som har rättskraft enligt 24 kap 1 §. Ett tillståndsbeslut eller en tillståndsdom hindrar dock inte en tillsyns- myndighet från att meddela sådana brådskande förelägganden eller för- bud som är nödvändiga för att undvika att ohälsa eller allvarlig skada på miljön uppkommer. I fråga om verksamheter som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen (2004:000) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter får inte beslutas förelägganden om begränsning av koldioxidutsläpp eller förelägganden som genom att reglera använd mängd fossilt bränsle syftar till en begränsning av koldioxidutsläpp. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet Pripp och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter, 2.lag om ändring i . Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunniga Marie- . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter Genom förslaget genomförs vissa delar av och rådets direktiv /87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG (i fortsättningen kallat handelsdirektivet). Enligt vad som sägs i remissprotokollet återstår det att, i enlighet med handelsdirektivet, införa bestämmelser om utfärdande av utsläppsrätter, om rapportering och verifiering av utsläppsrätter och om sanktioner vid bristande uppfyllelse av handelssystemets förpliktelser. Avsikten är att bestämmelser i dessa frågor skall föras in i den nu föreslagna lagen . Lagen avses också bli kompletterad med en reglering av skatterättsliga och bokföringsmässiga frågor. Det är vidare tänkt att lagen, som en följd av den förordning som väntas bli antagen inom EG , skall innehålla bestämmelser om register över utsläppsrätterna. Enligt Lagrådets mening är det otillfredsställande att inte ett fullständigt förslag till lag om tillstånd till utsläpp av koldioxid och handel med utsläppsrätter har utarbetats och lagts fram i ett sammanhang. Att, som sker, bara vissa delar av den avsedda lagen remitteras till Lagrådet gör det svårare för Lagrådet att göra en helhetsbedömning av det tilltänkta systemet och ta ställning till om förslaget är så utformat att det kan antas tillgodose angivna syften (jfr 8 kap. 18 § regeringsformen). En lagstiftning i etapper medför också olägenheter för och för de myndigheter som skall tillämpa lagreglerna. För dem som bedriver eller vill bedriva en verksamhet som omfattas av den tilltänkta lagstiftningen uppstår problem inte bara genom att de får på sig för att ansöka om tilldelning av utsläppsrätter utan också genom att ett antal frågor som rör utsläppsrätterna, bl.a. de skatterättsliga och bokföringsmässiga aspekterna, inte har hunnit bli reglerade när ansökan skall ske. Enligt vad som har upplysts under lagrådsföredragningen måste emellertid de delar av handelsdirektivet som ligger bakom de nu föreslagna reglerna genomföras så fort som möjligt för att skall kunna uppfylla sina EG-rättsliga förpliktelser att införa ett handelssystem med början /05. Den avsedda kompletteringen av den förslagna lagen kan, har det sagts, anstå till en senare tidpunkt utan att igångsättandet av handelssystemet försenas. Trots de invändningar som kan riktas mot lagstiftningens uppläggning, vill Lagrådet, med hänsyn till de bakomliggande förhållandena, inte motsätta sig att en lagstiftning sker i etapper på det sätt som föreslås. Lagrådet går därefter över till att närmare kommentera det remitterade lagförslaget. Lagrådet föreslår till en början att lagens rubrik ändras till den mindre otympliga benämningen lag om utsläpp av koldioxid. 1 kap. 1 § Paragrafen innehåller en bestämmelse om att genom lagen påbörjas införandet av ett handelssystem för utsläppsrätter. Vidare anges i allmänna ordalag vad handelssystemet syftar till. Det framgår av remissprotokollet att lagen har det begränsade syftet att reglera en handel med utsläppsrätter för försöksperioden 2007. Vill man betona att lagen har detta syfte är det bättre att uttryckligen ange detta i stället för att säga att införandet av ett handelssystem påbörjas. Det får vidare anses onödigt att i paragrafen helt allmänt ange vad man vill uppnå med handelssystemet. Enligt Lagrådets mening bör de föreslagna bestämmelserna ersättas av en mening där lagens innehåll kortfattat presenteras och där det anges att det är fråga om tilldelning av utsläppsrätter för den nyssnämnda försöksperioden. Denna mening kan lämpligen lyda: I denna lag finns bestämmelser om tillstånd till utsläpp av koldioxid och om tilldelning av utsläppsrätter för tidsperioden 2007. 1 kap. 2 § I paragrafen har i olika punkter tagits in definitioner av begreppen anläggning, utsläpp av koldioxid, utsläppsrätt och verksamhetsutövare. Lagrådet noterar till början att den punkt som handlar om utsläppsrätt inte bara innehåller en definition av vad som menas med utsläppsrätt (en rätt att släppa ut koldioxid under en viss fastställd period) utan också en materiell bestämmelse om vilken mängd koldioxid som får släppas ut. Bl.a. med hänsyn härtill anser Lagrådet att punkten bör utgå ur den nu diskuterade paragrafen och att innehållet i stället bör arbetas in i avsnittet om tilldelning av utsläppsrätter (3 kap.). De övriga punkterna bör enligt Lagrådets mening ändras i vissa avseenden. Bl.a. bör definitionen av begreppet anläggning formuleras om i närmare anslutning till artikel 3 e i handelsdirektivet. När det gäller begreppet verksamhetsutövare sägs i författningskommentaren att den legaldefinition av verksamhetsutövare som finns i lagen (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor kan vara till ledning vid tillämpningen. Den nu föreslagna definitionen överensstämmer emellertid inte med definitionen lag. Lagrådet ifrågasätter om inte den föreslagna texten bör ändras, så att man uppnår en överensstämmelse. Lagrådet föreslår slutligen att paragrafen kompletteras med en ny punkt där begreppet handelsdirektivet presenteras. Direktivets hela namn behöver då inte användas i lagtexten i fortsättningen. Mot bakgrund av det anförda och under förutsättning att begreppet verksamhetsutövare definieras på samma sätt som lag kan 1 kap. 2 § lämpligen ges följande lydelse: I denna lag förstås med anläggning: en fast teknisk enhet där det bedrivs en verksamhet som ger upphov till utsläpp som kräver tillstånd enligt denna lag, liksom all annan därmed direkt förknippad verksamhet som tekniskt sett är knuten till de verksamheter som bedrivs på platsen och som kan påverka utsläpp och föroreningar, handelsdirektivet: och rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG, utsläpp av koldioxid: frigörande i atmosfären av koldioxid från källor belägna inom en anläggning, verksamhetsutövare: varje fysisk eller juridisk person som driver eller innehar en verksamhet eller anläggning eller som på annat sätt har rätt att fatta avgörande ekonomiska beslut om verksamhetens eller anläggningens tekniska drift. 2 kap. 1 § I första och andra styckena finns grundläggande bestämmelser om när det krävs tillstånd till utsläpp av koldioxid från en anläggning och i tredje stycket ett bemyndigande för regeringen att i enskilda fall kunna ge dispens från tillståndskravet. De föreskrivna kraven på tillstånd utgår från artikel 4 och bilaga I till handelsdirektivet. Avsikten är att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, inom ramen för vad handelsdirektivet medger, skall få meddela föreskrifter om undantag från tillståndspliktens omfattning på grund av anläggningens kapacitet. Ett bemyndigande att meddela sådana föreskrifter har tagits in i lagförslagets 2 kap. 11 § punkten 1. Enligt Lagrådets mening skulle lagtexten vinna på att de grundläggande bestämmelserna om tillståndspliktens omfattning, dvs. de föreslagna första och andra styckena i 2 kap. 1 §, samlades i kapitlets inledande paragraf och att föreskrifter med normgivningsbemyndigande och om möjligheten för regeringen att i enskilda fall ge dispens från tillståndsplikten fick bilda 2 §. Det innebär att i så fall punkten 1 i 11 § får utgå. Om Lagrådets förslag godtas, kan lagrådsremissens förslag till 2 kap. 2 §, om vem som skall pröva frågor om tillstånd till utsläpp av koldioxid, föras över till 2 kap. 3 § och där tas in som ett första stycke. Lagrådet anser vidare att beskrivningen av det slags anläggningar som avses bli tillståndspliktiga bör anpassas närmare till den beskrivning som finns i bilaga I till handelsdirektivet. Mot bakgrund av det anförda förordar Lagrådet att 2 kap.1 § ges Efter utgången av får utsläpp av koldioxid inte ske utan tillstånd enligt denna lag, om utsläppet sker från 1.förbränningsanläggning med en installerad tillförd effekt på eller anläggning som är ansluten till ett fjärrvärmenät med en total installerad tillförd effekt på , 4.anläggning för rostning och sintring av metallhaltig malm och för tackjärns- eller ståltillverkning, inklusive stränggjutning, 5.anläggning för produktion av cementklinker eller kalk i roterugn, produktion av glas samt tillverkning av keramiska produkter genom bränning, samt 6.industriell anläggning för framställning av pappersmassa av trä eller andra fibermaterial och för framställning av papper och papp. Första stycket gäller inte anläggning eller del av anläggning som används endast för forskning eller utveckling och provning av nya processer. Det gäller inte heller anläggning för hantering av farligt avfall eller hushållsavfall. 2 kap. 2 § Som Lagrådet har föreslagit bör bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter flyttas från 2 kap. 11 § 1 och tas in som ett första stycke i förevarande paragraf. I förhållande till det remitterade förslaget i 2 kap. 11 § 1 anser Lagrådet dock att bemyndigandet bör avgränsas närmare. Bestämmelsen i 2 kap. 1 § 1 innebär att tillämpningsområdet för tillståndsplikten utvidgas i förhållande till direktivets krav såvitt gäller utsläpp från vissa förbränningsanläggningar. Avsikten med det föreslagna normgivningsbemyndigandet torde inte för dessa anläggningars del vara att föreskrifter skall kunna beslutas som innebär en begränsning av tillståndspliktens omfattning. Bemyndigandet att meddela föreskrifter synes därför inte böra omfatta anläggningar som avses i 1 § 1. Av bilaga I till handelsdirektivet framgår att tillståndspliktens omfattning i vissa fall är relaterad uteslutande till en viss typ av anläggning eller anläggningar med en viss produktion. Det gäller mineraloljeraffinaderier och koksverk, anläggningar för rostning och sintring av metallhaltig malm, inklusive svavelhaltig malm, och industriella anläggningar för framställning av pappersmassa av trä eller andra fibermaterial. Lagrådets förslag såvitt gäller beskrivningen av dessa anläggningar i 2 kap. 1 § innebär att tillståndspliktens omfattning helt skall framgå av punkterna 4 6. Något bemyndigande att meddela föreskrifter om undantag såvitt rör utsläpp från sådana anläggningar bör därför inte ges. I några fall är dock tillståndsplikten enligt bilaga I till direktivet beroende av verksamhetens produktionskapacitet. Det gäller anläggningar för tackjärns- eller ståltillverkning, inklusive stränggjutning, vissa anläggningar inom mineralindustrin samt industriella anläggningar för framställning av papper och papp. Lagrådet ser inte något hinder emot att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att, inom ramen för vad som följer av åtagande enligt handelsdirektivet, meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet beroende på produktionskapaciteten såvitt avser dessa anläggningar. I bilaga I till handelsdirektivet finns intagen en s.k. verksamhetsutövare inom en och samma anläggning eller på en och samma plats utövar flera verksamheter som omfattas av samma rubrik i den uppställning över skilda tillståndspliktiga verksamheter som bilagan innehåller, skall de verksamheternas produktionskapacitet räknas samman.