prop · GR03114 · 2004-03-22 00:00:00 — Samarbetet med har som gått resulterat i att kommer att bidra till genomförandet av regionala seminarier som anordnas av i syfte att främja rapportering till registret. Aktuella regioner är närmast , Gulfregionen och . avser i detta sammanhang även verka för stärkt exportkontroll som ett verktyg för icke-spridning och konfliktförebyggande, inte minst vad gäller lätta vapen. Sedan inrättandet av har expertgrupper med ca tre års mellanrum utrett hur registrets funktion kan förbättras. inbjöds att inför registrets fjärde revision, 2003, tillsammans med drygt tjugo andra länder, medverka i denna grupp. I gruppens slutrapport lämnades rekommendationer ägnade att på olika sätt ytterligare stärka registret och öka dess allmänna betydelse. nåddes också överenskommelse i gruppen att rekommendera påtagliga tekniska förändringar i två av de sju vapenkategorierna som på så sätt får ökad relevans för ännu fler länder. Beträffande kategorin grovt artilleri sänktes således rapporteringsgränsen och kategorin robotar/robotlavetter utökades med bärbara luftvärnsrobotar (MANPADS). Syftet med ett embargo är vanligtvis dels att sända en tydlig politisk signal till en regim för att visa omvärldens syn på en händelseutveckling som regimen ansvarar för, dels att söka påverka och uppnå vissa mål i det berörda landets politik. Instrumentet tillgrips som regel först när övriga internationella politiska påtryckningar misslyckats. Ett embargo bör till sitt innehåll vara klart definierat och tillfälligt till sin karaktär. således inte att varaktigt och på reglera exporten av krigsmateriel till ett visst land. Ett beslut av , av EU eller av om vapenembargo utgör ett ovillkorligt hinder mot svensk export enligt riktlinjerna för krigsmaterielexport. EU:s medlemsstater iakttar fullt ut bindande beslut om vapenembargon. rekommendationer om restriktivitet har inte samma bindande karaktär Skr. 2003/04:114 och tillämpningen prövas därför från fall till fall. Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i EU beslutas med enhällighet om vissa vapenembargon som går utöver vad har beslutat. Dessa är ett utslag av medlemsstaternas vilja att reagera gemensamt i olika säkerhetspolitiska frågeställningar. Ett vapenembargo beslutat av EU genomförs genom tillämpning av respektive medlemsstats nationella exportkontrollregelverk. Även inom ramen för det mellanstatliga samarbetet i () fattas emellanåt beslut om embargon för nationell implementering av medlemsstaterna. En sammanställning av de internationella embargon som varit i kraft redovisas i skrivelsens bilaga 6. 15 Okontrollerad spridning av lätta vapen I olika internationella fora pågår ett arbete för att förebygga och bekämpa destabiliserande anhopningar och okontrollerad spridning av lätta vapen. fäster stor vikt vid detta arbete och deltar aktivt i dessa ansträngningar. verkar bl a för att varje land skall inrätta och genomföra en ansvarsfull exportpolitik med heltäckande lagar och regler. Målet är effektiva kontrollsystem med väl fungerande administrationer som kan kontrollera tillverkare, köpare, säljare, agenter och mellanhänder. Uppföljning av om lätta vapen Vid om illegal handel med lätta vapen antogs ett handlingsprogram som innehåller bl a vissa grundläggande regler om kontroll av tillverkning och handel med lätta vapen. Begreppet lätta vapen omfattar i princip handeldvapen och andra vapen som är avsedda att bäras och användas av en eller ett par personer, men någon enhetlig definition har ännu inte fastställts. Det första uppföljningsmötet till konferensen ägde rum . inleds förhandlingar inom ramen för FN för att åstadkomma ett internationellt instrument för märkning och spårning av lätta vapen. Förhandlingarna väntas vara avslutade . Övriga instrument och EU:s arbete antog () ett dokument om lätta vapen avseende bl a kontroll av tillverkning och export samt regler för märkning, registerhållning, spårning, informationsutbyte, säker förvaring samt överskottsmateriel. Även Wassenaararrangemanget har arbetat med frågan under och antog 2003 en ny rapporteringskategori för lätta vapen. Som grund för EU-samarbetet på detta område ligger ett program, Skr. 2003/04:114 antaget 1997, för att förebygga och bekämpa olaglig handel med konventionella vapen samt en gemensam åtgärd för att bekämpa destabiliserande anhopningar och spridning av handeldvapen och lätta vapen. Den gemensamma åtgärden har uppdaterats genom ett beslut av rådet . EU finansierar gemensamma insatser för att motverka okontrollerad spridning av lätta vapen och sammanställer dessutom en översikt över medlemsstaternas nationella åtgärder samt internationella insatser på lätta vapenområdet. 16Försvarsindustrins roll i ett säkerhetspolitiskt perspektiv Villkoren för den svenska försvarsindustrin har i grunden förändrats , till följd av de säkerhets- och försvarspolitiska förändringarna i och därmed även i . Vi gör andra säkerhets- och försvarspolitiska bedömningar än tidigare, med konsekvenser även för den svenska försvarsindustrin. Trovärdigheten i den svenska alliansfriheten stärks av att landet kan behålla ett visst oberoende avseende försvarets materielförsörjning. Detta innebär att måste bevara en viss produktionskapacitet, kunnande och utvecklingskapacitet på det försvarsindustriella området. För att åstadkomma detta krävs möjligheter för försvarsindustrin att exportera, förutsatt att det enskilda exportärendet är förenligt med den svenska utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken. De förändrade säkerhets- och försvarspolitiska bedömningarna har lett fram till att målet under det , nämligen att ha en inhemsk, av omvärlden oberoende försvarsindustri som konstruerar och utvecklar utpräglat svenska lösningar, inte längre anses vara vare sig möjligt eller ens önskvärt, med hänsyn till samlade intressen. Med utgångspunkt i alliansfriheten, ligger det i säkerhets- politiska intresse att samverka med likasinnade länder om gemensam säkerhetsfrämjande verksamhet och krishantering. Sådan samverkan sker även med militära medel. Den nya säkerhets- och försvarspolitiken innebär även samverkan på materielförsörjningsområdet. Önskan att vara självförsörjande när det gäller materiel till det svenska försvaret, har ersatts av det växande behovet av samarbete med likasinnade stater och grannar. Samarbetet på materielförsörjningsområdet är en förutsättning för försvarets flexibilitet och anpassningsförmåga inför nya hot och risker som kan uppstå. Anpassningsförmågan har av givits hög prioritet och regeringen har för sin del konstaterat att det är ett vitalt säkerhetspolitiskt intresse för ett militärt alliansfritt land som att omvärlden har tilltro till vår anpassningsförmåga. Det ligger därför i säkerhetspolitiska intresse att slå vakt om ett långsiktigt och kontinuerligt samarbete med traditionella samarbetsländer. Detta ömsesidiga samarbete, inklusive samarbetsprojekt, bygger på såväl export som import av krigsmateriel. ställningstaganden av regering och riksdag Skr. Mot bakgrund bl a av den svenska försvarsmaktens krympande materielanslag och den vikande internationella försvarsmateriel- marknaden konstateras redan i propositionen Totalförsvar i förnyelse (prop 1996/97:4), liksom i propositionen Det nya försvaret (prop 1999/2000:30), att ett väsentligt utökat internationellt samarbete framstår som en förutsättning för den svenska försvarsindustrins överlevnad och för Försvarsmaktens anpassningsförmåga. I den förstnämnda propositionen anges också som viktigt att regeringen och de svenska myndigheterna på ett aktivt och strukturerat sätt stödjer försvarsindustrins exportansträngningar, under förutsättning att dessa står i överensstämmelse med gällande riktlinjer för svensk krigsmateriel- export. försvarsutskott uppmanade i betänkande (1998/99:FöU1) regeringen att vidta ytterligare åtgärder i syfte att skapa bättre förutsättningar för exportframgångar rörande viktiga försvarsmateriel- projekt, däribland stridsflygplan JAS 39 . Även Försvarsberednin- gen har understrukit vikten av aktiva exportstödjande åtgärder från regeringens sida. I slutbetänkandet av (SOU 2001:21) konstaterades att exporten av krigsmateriel har en säkerhets- och försvarspolitisk betydelse för , eftersom den bidrar till att upprätthålla de inhemska företagens kompetens och kapacitet. Exportframgångar bidrar vidare till att den inhemska industrin uppfattas som en intressant partner i internationella samarbeten. Aktiva exportstödjande åtgärder från regering och myndigheter förutsattes för att förbättra förutsättningarna för industrin att marknadsföra och sälja materiel utomlands. Det finns flera motiv för staten att engagera sig i exportstödjande verksamhet, som de sammanfattningsvis redovisas i propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop 2001/02:10). Således bidrar exporten till att långsiktigt säkerställa en teknologisk och industriell bas för nyutveckling, men också vidmakthållande och vidareutveckling av befintliga materielsystem. Exporten är vidare en viktig förutsättning för att stärka den inhemska industrins internationella konkurrenskraft. Det finns också ett värde i att kundbasen för materiel som används i Försvarsmakten breddas, varigenom möjligheter uppstår att dela kostnaderna för vidareutveckling, samordna utbildning och underhåll samt att utbyta erfarenheter om materielens användning. Beträffande internationaliseringen av den svenska försvarsindustrin, med därmed sammanhängande omstruktureringsåtgärder, är bedömnin- gen att denna kommer att fortsätta. Det finns alltjämt en betydande överkapacitet främst inom den europeiska försvarsindustrin. Som framgick av regeringens skrivelse 2000/01:114, presenterade regeringen för i Ett ramavtal om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin (prop 2000/01:49) det ramavtal mellan , , , , och som framförhandlats mellan länderna som en följd av den avsiktsförklaring ländernas försvarsministrar ingick , det s k sexstatsinitiativet, Letter of Intent (LoI), sedermera åtföljt av det undertecknade ramavtalet (Framework Agreement) rörande åtgärder för att underlätta omstruktureringen och driften av den europeiska försvarsindustrin. fortsatte arbetet i fyra av de sex aktuella arbetsgrupperna, med kontinuerliga avrapporteringar till den internationella exekutiv- kommitté som funnits . På exportkontrollsidan har det fortsatta arbetet med ett underavtal till ramavtalet slutförts, för att undertecknas . preciserar närmare de bestämmel- ser om procedurer och konsultationer som återfinns i ramavtalets exportkontrollavsnitt. Vidare har arbetsgruppen studerat ett antal frågor med direkt relevans för exportkontroll, såsom hur man kontrollerar immateriella överföringar, hur man kan ensa utseendet så långt möjligt beträffande de allmänna projektlicenser som skall utfärdas inom sexstatszonen samt hur man kan mäta effektivitetsfördelarna med dessa licenser. Vidare har man studerat hur man kan modernisera och strömlinjeforma den praktiska exportkontrollhanteringen på nationell bas, varvid man bedrivit jämförande studier mellan ländernas kontroll- och licensieringssystem. Dessa studier kommer att fortsätta . Slutligen har arbetsgruppen, på uppdrag av exekutivkommittén, börjat studera förutsättningarna för ett fritt flöde av krigsmaterielprodukter mellan de sex, för att i ett senare skede kunna innefatta samtliga EU- länder. Även dessa studier fortsätter . De första globala projektlicenserna har utfärdats, ännu utan svenskt deltagande. Dessa licenser innebär att ett fritt flöde tillåts mellan de sex länderna av bl a komponenter och system inom ramen för ett projekt mellan staterna och industrierna. I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop 2001/02:10), underställde regeringen godkännande ett undertecknat generellt avtal mellan , , och om stöd för industrisamarbete på försvarsmaterielområdet. Avtalet, som på exportkontrollsidan i väsentliga delar är modellerat efter ramavtalet mellan LoI-staterna, innebär en bekräftelse på den pågående försvarsindustriella förändringsprocessen i . Som ett första annex till det generella avtalet lades försvarsindustri- samarbetet inom det nordiska ammunitionsföretaget , som bildades , med delar från Raufoss i , i och dåvarande i . godkände det generella avtalet (rskr. 2001/02:104). Avtalet ratificerades av länderna och trädde därmed i kraft . har den arbetsgrupp som finns mellan länderna förhandlat om nya annex till avtalet och enat länderna om lydelsen till ett andra annex, avseende den s k , bestående av företagen , , , , samt och , . Här kan också erinras om ett närliggande nordiskt samarbete mellan försvarsmyndigheterna på försvarsmaterielsidan, benämnt NORDAC (Nordic Armament Co-operation). Samarbetet inom NORDAC härrör från ett ramavtal mellan länderna och omfattar ett drygt sextiotal internordiska samarbetsprojekt sedan starten. Syftet med samarbetet är att understödja den nordiska försvarsindustrin på olika sätt med kostnadseffektiva och harmoniserade lösningar. Samarbetet tar sikte såväl på bilaterala som multilaterala projekt och är öppet även för deltagande av industrier från andra länder. En kontinuerlig avstämning sker mot det arbete som bedrivs i den internationella organisationen , Panel 1. Beträffande inter-nordiska bolag och den fortsatt tilltagande integrationen av den överetablerade europeiska försvarsindustrin, kan noteras att , det svensk-finska gemensamägda krut- och sprängämnesföretaget avyttrats till en fransk köpare, SNPE Matériaux Energétiques, varefter de nordiska moderbola- gen och , tillsammans med den franska köparen, bildat ett nytt moderbolag, benämnt Eurenco, med de vidhängande dotterbolagen , Nexplo, Nexplo och Nexplo Vihtavuori. Alltsedan det europeiska sexstatsinitiativet , har ett alltmer tilltagande amerikanskt intresse noterats för att underlätta förutsättningarna för ett ökat internationellt och transatlantiskt försvarsindustriellt samarbete. Efter en inledande överenskommelse med , fortsatte att med andra länder diskutera principerna för, och innehållet i, ett ramavtal allmänt kallat (DoP) i stort med liknande innehåll som det europeiska LoI, fast kortare och mer allmänt hållet. Beträffande , och har ramavtalen färdigförhandlats och undertecknats. För svenskt vidkommande inleddes diskussioner om ett ramavtal och ett färdigt avtal undertecknades mellan länderna . berörs även av ytterligare ett amerikanskt initiativ, det s k Initiative (DTSI), som har sitt ursprung från . Initiativet går ut på att främja effektivitet i den amerikanska licenshanteringen, uppmuntra interoperabilitet och standardisering mellan och dem närstående och samverkande länder, underlätta transatlantiska industriella s k joint och höja den gemensamma nivån beträffande teknologiskydd samverkande länder emellan. Till följd av ett beslut på amerikansk sida omfattas av detta initiativ. Som en del av initiativet skulle, i ett något längre perspektiv, ett generellt undantag från de amerikanska bestämmelserna i det amerikans- ka regelverket International Traffic in Arms Regulations () kunna bli föremål för förhandlingar mellan och . tjänar även här en tidigare överenskommelse mellan på Skr. 2003/04:114 området. Genom ett fortsatt deltagande i det internationella samarbetet på försvarsmaterielområdet, säkras långsiktiga utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska intressen, såväl i ett kortare som i ett längre tidsperspektiv. De försvarspolitiska aspekterna grundas bl a på den svenska militära alliansfriheten. De utrikes- och säkerhetspolitiska målen på detta område, däribland bekämpningen av okontrollerad spridning och destabiliserande uppbyggnad av vapenarsenaler, liksom bl a den svenska medverkan i internationell fredfrämjande verksamhet, tillgodoses genom att tillåta export och samarbete med länder som är av grundläggande betydelse för svenska säkerhetsintressen. Materielförsörjningen, såväl i som i andra länder, bygger numera bl a på avtalsförpliktelser och gemensamma beroenden. De samarbetande länderna är ömsesidigt beroende av leveranser av komponenter, delsystem och färdiga system, liksom produkter som är tillverkade i respektive land. För att kunna deltaga i en gemensam materielförsörjning krävs att man utvecklar inhemsk försvarsindustriell förmåga och myndighetskompetens. förblir ett intressant land för internationellt samarbete och för den av oss eftersträvade gemensamma materielförsörjningen - endast med fortsatt utveckling av en teknologinivå som har en internationell konkurrenskraft. En konkurrenskraftig teknologinivå förutsätter för sin existens dels tillräckliga ekonomiska resurser för kunna bestå och utvecklas, dels i sin tur ett visst mått av samarbete över gränserna. Exporten bedöms vara en nödvändig faktor i bevarandet av en hög svensk teknologinivå med internationell slagkraft. Genom att deltaga i det s k sexstatsinitiativet mellan de sex största industristaterna i kan aktivt påverka den försvarsindustri- och exportpolitik som utvecklas i . I förlängningen har detta såväl ett direkt som indirekt inflytande på EU:s framväxande försvars- och säkerhetspolitiken. En grundläggande utgångspunkt för statens exportstöd är att exporten godkänts ur exportkontrollsynvinkel av ansvarig myndighet. Internationell handel med vapen I sin årsbok och i en särskild databas, som regeringen bidrar ekonomiskt till, sammanställer viss statistik över överföringar av vapen i Statistiken är baserad på trend-indikatorvärden (för ytterligare information om metod för datainsamlingen se : ) och avser överföringar av tyngre konventionella vapen. senast tillgängliga uppgifter från SIPRI:s databas ökade överföringarna av tyngre konventionella vapen , från Skr. 2003/04:114 16 143 miljoner US-dollar till år I den lista som publicerar över exportländer avseende tyngre konventionella vapen (flygplan, krigsfartyg, artilleri, pansarfordon, missiler samt målsöknings- och radarsystem) ligger för på 10:e plats med 1,av världens totala export, som uppgick till 66 983 miljoner US- dollar. Största exportland är , som svarade för av den totala exporten, närmast följt av (), (), (5,) och (4,). Ledande importörer av tyngre konventionella vapen var med 15,av den totala importen, närmast följt av (10,), (5,), UK (4,) och (4,). intog en 45:e plats med 0,av världens totala import av tyngre konventionella vapen. För ytterligare information se databasen på : . 18Korruption inom internationell handel med vapen I ljuset av ett aktivt svenskt engagemang för att bekämpa korruption inom den internationella vapenhandeln inledde 1999 ett närmare samarbete med den brittiska avdelningen av den internationella anti- korruptionsorganisationen (). Samarbetet har resulterat i en rad möten och seminarier. Det första hölls i och har följts upp bl a av en konferens i . Tanken har varit att på ett nytt sätt samla representanter för statsförvaltningen, den militära sektorn, försvarsindustrin samt den akademiska världen för att föra en öppen och konstruktiv dialog. Deltagarna i dessa möten har representerat såväl producent- som konsumentländer på olika ekonomisk utvecklingsnivå. Projektets styrgrupp tog vid sitt första möte i viktiga steg för att identifiera konkreta åtgärdsförslag. Två prioriteringar är exempelvis introduktionen av TI:s koncept Integrity Pact i den internationella vapenhandeln. Grundprincipen i detta koncept är att ett avtal upprättas mellan köpare och anbudsgivare där garantier lämnas att inga mutor eller otillbörliga förmåner skall utkrävas eller ges. En annan prioritering är att sammanföra de många etikprogram som används av industrin till en gemensam modell. försvagades projektet av finansiella och administrativa svårigheter, men återfick sin aktualitet internationellt vid en större konferens om exportkontroll i . Detta var ett led i projektets internationella informationskampanj. avser att driva frågan vidare bl a inom EU. hölls nya diskussioner mellan UD och TI-UK om verksamheten. 19Samarbetet inom EU avseende produkter med dubbla användningsområden Arbetet inom EU på området exportkontroll av produkter med dubbla användningsområdet är nära förbundet med det internationella arbete som utförs inom exportkontrollregimerna. Det direkta arbetet i samordnas i främst två grupper CONOP (Council Working Party on Non- proliferation) samt den rådsarbetsgrupp (Working Party on Dual-use Goods WPDU) som hanterar uppdateringen av den kontrollista som faller under EG-förordning 1334/2000. Årets arbete med kontrollistorna Som har beskrivits lyfts de förändringar som görs i regimernas kontrollistor in i EG-förordningens bilaga och görs på så sätt juridiskt bindande för EU:s medlemsstater. Uppdateringen som gjordes av EG- förordningens kontrollista i årsskiftet 2002-2003 täckte förändringar av regimlistorna. års ändringar, som koncentreras till den del av listorna som står i direkt relation till MTCR och WA, kommer att antas tidigt (för mer information om MTCR och WA, se nedan i avsnitt 20). I förordningens artonde artikel anges även riktlinjerna för den arbetsgrupp som sammankallas av Kommissionen. Denna grupp skall främst ägna sig åt tolkningsfrågor i relation till EG- förordningen och har sammanträtt ett antal gånger . Projektet om ömsesidig översyn (eng. peer review) En fråga som helt har dominerat arbetet och framför allt hösten är den kommande EU-utvidgningen. Då EG-förordningen är juridiskt bindande för alla EU:s medlemsstater, finns ett starkt incitament att bistå de nya medlemmarna. Under det grekiska EU-ordförandeskapet antogs den så kallade handlingsplanen mot massförstörelsevapen vid toppmötet i . Från denna plan har bland annat ett speciellt projekt lyfts in i den rådsarbetsgrupp som behandlar EG förordningen. Projektet handlar om ömsesidig översyn (eng. peer review) och innebär att EU skall genomföra en ömsesidig översyn av respektive nationella exportkontrollsystem, med fokus inriktat på kandidatländernas system. Hur detta skall genomföras har diskuterats i en mindre intern arbetsgrupp som presenterade ett arbetsdokument. Enligt detta arbetsdokument delas alla medlemsländer in i tio kluster med vardera ett kandidatland och två nuvarande EU medlemmar. Vart och ett av dessa kluster skall genomföra tre möten för att diskutera tillämpningen av EG-förordning 1334/2000. ingår i två av dessa tio kluster. Det förväntade slutresultatet för projektet är, förutom en förbättrad samsyn mellan alla EU:s medlemsstater, råd och riktlinjer för hur förordningen bäst kan tillämpas. EU-samordning inom regimerna Skr. EU-arbetet med exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden har en politisk dimension. Gemensamt agerande av EU:s medlemsländer inom de olika regimerna har blivit allt vanligare och är nu en naturlig del av arbetet i och vid olika regimmöten. EU har främst drivit två frågor i gemensamt format. En av dessa frågor och där spelat en central roll, är införandet av en generalklausul (eng. catch-all) i de olika exportkontrollregimerna (för mer information om generalklausulen, se ovan i avsnitt 8). Utgångspunkten för detta förslag är bestämmelsen i rådsförordningen (EG) B34/2000 Art 4. Den andra frågan som har engagerat EU kretsen är frågan om nya medlemmar i regimerna. Förutom en principiellt positiv inställning till att se regimerna som öppna fora, har denna fråga en speciell dimension då en del av kandidaterna fortfarande saknar medlemskap i en del regimer. För att underlätta arbetet inom EU, men även inom regimerna, samt för att förstärka det internationella exportkontrollsystemet då EU får nya yttre gränser har medlemskapsfrågan varit högaktuell . kommer regimerna att fatta beslut i medlemskapsfrågan. Ett syfte flera grupper Exportkontroll är en fråga som behandlas i en rad olika grupper inom EU-samarbetet. På krigsmaterielområdet behandlas ämnet inom rådsarbetsgruppen COARM. Exportkontroll av dubbla användningsområden däremot tas upp inom CONOP. I denna grupp samordnas EU:s gemensamma agerande i politiska frågor inom exportkontrollregimerna.