prop · GR03122 · 2004-03-15 00:00:00 — Sanktion för brott mot reglerna är skadestånd, vilket överensstämmer med prin- ciperna i svensk arbetsrätt. Förslaget kan i mycket begränsad omfattning förväntas beröra små företag. Om ett småföretag skall ingå i ett europabolag behöver detta känna till den föreslagna regleringen och lämna föreskriven information till arbetstagarna. Detta kan innebära behov av experthjälp. Några kapitalkrävande investeringar eller omfattande uppgiftsskyldigheter kommer inte att bli aktuella. Inte heller påverkas småföretagens produk- tionsmöjligheter. Kostnaderna måste bedömas, om det alls blir några, som ytterligt små och antas inte påverka småföretagens likviditet. Den administrativa hanteringen kan inte heller bedömas bli påverkad i någon betydande omfattning. Någon konkurrenssnedvridning kan inte väntas bli följden av förslaget. Eventuella tvister som kan uppkomma vid tillämpning av den före- slagna lagen skall handläggas vid Arbetsdomstolen, men kan inte för- väntas få någon betydande inverkan på domstolens arbetsbelastning. Förslaget kan inte antas få några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män, för den brottsförebyggande verksamheten eller för miljön. Inte heller kan förslaget antas få några regionalpolitiska konsekvenser. 9.1Förslaget om lag till arbetstagarinflytande i europa- bolag Lagens innehåll och tillämpningsområde I paragrafen anges lagens huvudsakliga innehåll. Den motsvarar artikel 1.1 i direktivet. I paragrafen ges en allmän beskrivning av hur arbetstagarnas inflytande i ett europabolag skall komma till stånd. Den motsvarar artikel 1.2 i direk- tivet. Syftet med paragrafen är att ge läsaren en allmän uppfattning om lagens innehåll. Den har ingen självständig rättslig betydelse. Paragrafen bygger på direktivets artikel 8.3 och behandlas i avsnitt 5.2.2. Den motsvarar innehållet i 2 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen, se prop.1975/76:105 Bilaga 1 s. 328 ff.) Undantaget gäller verksamhet som är av religiös, vetenskaplig, konstnärlig eller annan ideell natur eller som har kooperativt, fackligt, politiskt eller annat opinionsbildande ändamål och endast för verksam- hetens mål och inriktning. En motsvarande bestämmelse finns i 8 § lagen (1996:359) om europeiska företagsråd (se prop. 1995/96:163 s. 28). Paragrafen motsvaras delvis av direktivets artikel 3.2b), artikel 6 och 7 samt referensbestämmelserna del 1b. Den behandlas i avsnitt 5.2.1. Av första stycket framgår att lagens bestämmelser om förhandlings- delegationen, förhandlingsförfarandet och vad som gäller om avtal inte ingås, med undantag för de regler som avser hur ledamöter för arbets- tagare i utses, gäller när europabolaget skall ha eller har sitt säte i . I andra stycket anges att regleringen om hur ledamöter för arbets- tagarna i utses, i förhandlingsdelegationen, arbetstagarrådet och i europabolagets förvaltnings- eller tillsynsorgan, gäller oavsett av var europabolaget skall ha eller har sitt säte. Lagval för lagen i övrigt är inte särreglerat genom direktivets bestäm- melser. Lagen i övrigt skall alltså tillämpas med utgångspunkt i sed- vanliga regler för lagval. I paragrafen definieras EES-stater, europabolag, deltagande bolag, dotterbolag, berörda dotterbolag eller berörda filialer, medverkan och arbetstagarråd. Den behandlas i avsnitt 5.3. I paragrafens första strecksats definieras EES-stater. Direktivet har antagits av EU:s medlemsstater. Det har också antagits inom EES. Med EES-stater avses således även de stater som utöver EU-staterna ingått . De EES-stater som inte är medlemmar i är , och . I paragrafens andra strecksats definieras europabolag. Den motsvarar direktivets artikel 2a). I paragrafens tredje strecksats definieras deltagande bolag. Den mot- svarar direktivets artikel 2b). Definitionen innebär att ett deltagande bolag är ett företag som ensamt eller tillsammans med andra deltagande bolag bildar ett europabolag. Vilka företag som kan vara deltagande bolag framgår av rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av om stadga för europabolag (förordningen), se artikel 2 och 3. I paragrafens fjärde strecksats definieras dotterbolag. Den motsvarar direktivets artikel 2c). Med dotterbolag avses ett företag som ett annat företag utövar ett bestämmande inflytande över i enlighet med vad som anges i 912 §§ lag (1996:359) om europeiska företagsråd (se prop. 1995/96:163 s. 3132 och 59). I paragrafens femte strecksats definieras berörda dotterbolag eller berörda filialer. Den motsvaras av direktivets artikel 2d). I den svenska versionen av direktivet finns inte ordet berörda med i definitionen av begreppet. Paragrafens definition har dock formulerats så att de berörda dotterbolagen eller filialerna kan skiljas från de dotterbolag och filialer som inte är berörda i direktivets mening. Berörda dotterbolag och berörda filialer är sådana dotterbolag och filialer som föreslås bli dotterbolag och eller filialer till europabolaget efter bildandet. För vad som avses med filial i kan ledning hämtas i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. I paragrafens sjätte strecksats definieras medverkan. Den motsvaras av direktivets artikel 2k). Medverkan kan utövas i två olika former. Enligt den ena formen har arbetstagarna rätt att välja eller på annat sätt utse några av ledamöterna i något av bolagets organ. I t.ex. har arbetstagarorganisationer rätt att utse ledamöter i ett företags styrelse (se lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda). Enligt den andra formen har arbetstagarna rätt att föreslå eller avvisa några eller alla ledamöter till något av bolagets organ. förekommer, i de nuvarande medlemsstaterna, enbart i . Om bolaget valt en monistisk modell för sin organisation skall arbetstagarnas rätt till medverkan utövas i bolagets förvaltningsorgan. I ett aktiebolag i motsvaras detta av bolagets styrelse. Om bolaget valt en dualistisk modell för sin organisation skall arbetstagarnas medverkan utövas i bolagets tillsynsorgan. I definitionerna av deltagande bolag, dotterbolag och medverkan används ordet företag (jmf direktivets ord bolag). avses här bolagsbegreppet i artikel 48 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Det kan således vara fråga om ett aktiebolag eller en annan juridisk person. Ett deltagande bolag kan vid bildande av ett europabolag i form av ett dotterbolag vara t.ex. en ekonomisk förening (se förordningens artikel 2.3). I paragrafens sjunde strecksats definieras arbetstagarråd. Den mot- svarar direktivets artikel 2f. Bestämmelser om arbetstagarrådet finns bl.a. i 3654 §§. Inrättande av en förhandlingsdelegation Paragrafen motsvaras av direktivets artikel 3.1. Den behandlas i avsnitt 5.4.1. Av första stycket framgår att de deltagande bolagen är skyldiga att vidta nödvändiga åtgärder för att en förhandlingsdelegation för arbets- tagarna skall kunna bildas. När skyldigheten att vidta nödvändiga åtgär- der inträder är beroende av bildandeform. När ett europabolag skall bildas genom fusion eller skapande av ett holdingbolag inträder skyldig- heten efter att ett förslag att bilda ett europabolag offentliggjorts. När ett europabolag skall bildas genom ombildning eller genom skapande av ett dotterbolag inträder skyldigheten däremot efter det att beslut om förslaget om bildande fattats. Att för- slagen att bilda ett europabolag i de båda första fallen skall offentliggöras framgår av förordningens artikel 21 respektive 32.3. Av andra stycket följer att en sådan nödvändig åtgärd är att lämna information om namnen på och antalet arbetstagare i de deltagande bo- lagen, berörda dotterbolagen och berörda filialerna samt namnen på övriga dotterbolag och filialer inom EES. Informationen skall lämnas till arbetstagarnas representanter i de deltagande bolagen, berörda dotter- bolagen och berörda filialerna. En representant för arbetstagare i kan i många fall vara en facklig företrädare. I flera EES-stater finns inte fackliga representanter som företrädare för arbetstagarna. I de stater där det vid företag finns företagsråd bör dessa kunna anses som företrädare för arbetstagarna. Vem som är representant för arbetstagarna får alltså avgöras med utgångspunkt i förhållandena i varje enskilt fall. Bestämmelsen skall tillämpas om europabolaget enligt bildandeplanen skall ha sitt säte i . Den skall då tillämpas på de deltagande bolagen och deras dotterbolag och filialer oberoende av i vilka stater dessa är belägna. En liknade bestämmelse finns i 13 § lagen om europeiska företagsråd. Paragrafen motsvaras av inledningen i första stycket i direktivets artikel 3.2. Se även avsnitt 5.4.2. Enligt paragrafen skall en förhandlingsdelegation inrättas genom att platserna i den fördelas och ledamöter utses. Platserna skall fördelas mellan arbetstagare i olika EES-stater enligt 810 §§ och ledamöterna skall sedan utses enligt respektive stats nationella system. Att en förhandlingsdelegation inrättas är en förutsättning för att ett europabolag senare skall kunna registreras. Den svenska lagen innehåller ingen reglering som möjliggör en sådan registrering för det fall en för- handlingsdelegation inte skulle inrättas. Fördelning av platser mellan arbetstagare i de olika EES-staterna Paragrafen motsvarar direktivets artikel 3.2 första stycket a i. Se även avsnitt 5.5.1. Oavsett av på vilket sätt europabolaget skall bildas, bestäms antalet platser i förhandlingsdelegationen och fördelas dessa mellan arbetstagarna i de olika staterna enligt regleringen i denna paragraf. Beteckningen ordinarie platser har använts enbart för att skilja dessa platser från de extraplatser som kan komma att fördelas enligt 9 § i de fall europabolag bildas genom fusion. Arbetstagarna i de EES-stater där de deltagande bolagen och deras berörda dotterbolag och berörda filialer har anställda, skall tilldelas en plats i förhandlingsdelegationen för varje tiondel eller del av tiondel som de anställda i den staten utgör av den totala arbetsstyrkan inom EES. Om av arbetsstyrkan finns i en stat, skall alltså arbetstagarna i den staten tilldelas en plats i förhandlingsdelegationen. Arbetstagarna i en stat som har av arbetsstyrkan har rätt till två platser i för- handlingsdelegationen. Arbetsstagarna i en stat som har av arbetsstyrkan har rätt till tre platser i förhandlingsdelegationen osv. Detta leder till att det i förhandlingsdelegationer alltid finns minst 10 platser. Utgångspunkten är att fördelningen av platserna i förhandlings- delegationen skall göras på grundval av antalet arbetstagare vid den tid- punkt som redovisats i den inledande informationen till arbetstagarna i enlighet med föreskrifterna i 6 §. Om någon större förändring skett i personalstyrkan efter att informationen lämnades men innan förhand- lingsdelegationen inrättas kan arbetstagarna dock överväga om inte en sådan förändring skall beaktas på samma sätt som en senare förändring av personalstyrkan skall beaktas enligt 10 §. Varje arbetstagare skall ingå i beräkningsunderlaget oavsett anställningens form och omfattning. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen motsvarar direktivets artikel 3.2 första stycket a ii och andra stycket. Se även avsnitt 5.5.2. I de fall ett europabolag skall bildas genom fusion kan arbetstagarna i de olika EES-staterna komma att tilldelas extraplatser i förhandlings- delegationen. Extraplatser tilldelas arbetstagarna i de olika staterna i den omfattning som behövs för att säkerställa att arbetstagarna i varje bolag som genom fusionen skall upphöra som separat juridisk person får en plats i förhandlingsdelegationen. Om fusion sker i form av kombination (två eller flera bolag förenas genom att bilda ett nytt bolag) är alltså ut- gångspunkten att arbetstagarna i vart och ett av de deltagande bolagen skall tillförsäkras en plats i förhandlingsdelegationen. Om fusion sker i form av absorption (ett eller flera bolag går upp i ett annat) tillförsäkras inte arbetstagarna i det övertagande bolaget någon extraplats genom bestämmelsen. I sådana fall är det enbart arbetstagarna i de överlåtande bolagen som tillförsäkras en extraplats. Extraplatser skall enbart tilldelas om arbetstagarna i alla de bolag som skall upphöra vid en fusion inte blir direkt representerade genom en ledamot på en ordinarie plats. Fördelningen av eventuella extraplatser kan förmodligen därför i många fall ske först efter att arbetstagarna i de olika EES-staterna, med utgångspunkt i varje lands nationella regler, ut- sett sina ledamöter till de ordinarie platserna i förhandlingsdelegationen. Förslaget till hur arbetstagare i skall blir representerade är konstruerat så, att platser i förhandlingsdelegationen skall fördelas mellan arbetstagare i olika bolag och filialer i innan ledamöter utses. Det bör därför vara möjligt att bedöma behovet av eventuella extraplatser för arbetstagare i så snart platserna fördelats mellan arbetstagare i olika bolag och filialer i . Det är dock möjligt att andra stater utformar sina nationella valsystem så att ledamöter väljs utan att platserna först fördelas mellan arbetstagarna i bolag och filialer i den aktuella staten. Någon stat kan t.ex. i sitt nationella system inrätta ett sär- skilt valorgan för att utse ledamöter för arbetstagarna till de ordinarie platser som tilldelats arbetstagarna i den aktuella staten. Det särskilda valorganet kan ges i uppgift att välja ledamöter för arbetstagarna i de olika bolagen och filialerna utan att platserna först har fördelats mellan arbetstagare i de olika enheterna. Direktivets utgångspunkt, att arbets- tagarna i de deltagande bolagen i första hand skall företrädas genom direkt representation, kan tillgodoses genom att valorganet beaktar detta i samband med att val av ledamöter sker. Enligt andra stycket får de extraplatser som eventuellt skall tilldelas arbetstagarna i de olika EES-staterna, inte överstiga av det sammanlagda antalet ordinarie platser i förhandlingsdelegationen. I de fall när det i och för sig skulle finnas behov av ytterligare extraplatser, måste en begränsning i tilldelningen ske. Denna begränsning skall ske genom att tillgängliga platser tilldelas arbetstagare i de olika staterna med utgångspunkt i antalet arbetstagare i de bolag som skall upphöra i och med fusionen. De bolag, vilkas arbetstagare i och för sig är i behov av en extraplats, rangordnas i strikt storleksordning med utgångspunkt i antalet arbetstagare. Den första extraplatsen tilldelas arbetstagarna i den stat där det största av dessa bolag finns. Den andra extraplatsen tilldelas arbetstagarna i den stat där det näst största bolaget finns o.s.v. till dess att alla disponibla extraplatser är fördelade. Om två extraplatser skall fördelas och de två största bolagen finns i en och samma stat, tillfaller båda extraplatserna arbetstagarna i den staten. Enligt tredje stycket får fördelningen av extraplatser inte medföra att någon arbetstagare blir representerad av mer än en ledamot. Om något lands nationella valmetod är konstruerad så att någon av ledamöterna på en ordinarie plats anses representera alla arbetstagare från den staten, kan arbetstagare från det landet inte tilldelas någon extraplats med stöd av denna paragraf. Om något lands nationella valmetod är konstruerad så att en ordinarie ledamot representerar arbetstagare från flera bolag, skall även detta beaktas vid bedömningen av om det i och för sig finns förutsättningar för att göra anspråk på en extraplats enligt denna paragraf. Paragrafen har inte någon direkt motsvarighet i direktivet. Den behandlas i avsnitt 5.5.6. Den geografiska fördelningen av platserna i förhandlingsdelegationen skall göras om, när antalet arbetstagare förändrats så mycket att en ny fördelning av platser mellan arbetstagare i de olika EES-staterna leder till en annan fördelning än den tidigare gjorda. I sådana fall skall en ny för- delning göras enligt 8 § och i förekommande fall även enligt 9 §. Fördelning av platser mellan arbetstagare i olika bolag och filialer i 1119 §§ bygger på direktivets artikel 3.2b). Bestämmelserna i 1113 §§ behandlas i avsnitt 5.5.3. Enligt paragrafens första stycke skall de ordinarie platser i för- handlingsdelegationen som tilldelats arbetstagare i i första hand fördelas mellan arbetstagare i de deltagande bolagen. Arbetstagarna i de deltagande bolagen tilldelas enbart en plats per bolag. Om platserna inte räcker till arbetstagarna i alla deltagande bolag rangordnas de i storleks- ordning efter antalet arbetstagare per bolag. Om det finns platser kvar att fördela sedan arbetstagarna tilldelats en plats per deltagande bolag, tilldelas arbetstagarna i de berörda dotter- bolagen och berörda filialerna en plats per bolag och filial enligt andra stycket. Om inte platserna räcker till arbetstagarna i alla dessa enheter rangordnas de i storleksordning efter antalet arbetstagare. Om det finns platser kvar att fördela efter att fördelning skett enligt första och andra styckena, skall fördelningen fortsätta enligt tredje stycket. Deltagande bolag, berörda dotterbolag och berörda filialer i rangordnas i storleksordning efter antalet anställda i respektive Prop. 2003/04:122 enhet. De återstående platserna tilldelas sedan arbetstagarna i dessa med en plats per enhet i strikt storleksordning efter antalet arbetstagare. Fördelning enligt detta mönster skall fortgå till dess att alla tillgängliga platser är fördelande. Det är arbetstagarna som kollektiv i respektive bolag och filial som tilldelas platserna. Av 12 § framgår att bestämmelsen i dispositiv i förhållande till de arbetstagarorganisationer som enligt 16 eller 17 § skall utse ledamöter för arbetstagarna i enheterna i . Enligt paragrafen ges de arbetstagarorganisationer som enligt 16 eller 17 § skall utse ledamöter för arbetstagarna i enheterna i , möjlig- het att överenskomma om en annan fördelning av platser än den som gäller enligt 11 §. Om organisationerna enas om en annan fördelning, skall de så långt detta är möjligt fördela platserna så att arbetstagarna i varje deltagande bolag blir direkt representerade av minst en ledamot. De extraplatser i förhandlingsdelegationen som i fall av fusion tilldelats arbetstagare i svenska bolag skall tilldelas arbetstagarna vid de bolag som vid den geografiska fördelningen föranlett att svenska arbetstagare tilldelats platsen i fråga. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.5.6. I de fall den geografiska fördelningen av platserna i förhandlings- delegationen görs om, skall även fördelningen mellan arbetstagarna i de svenska bolagen och filialerna göras om. Sedan sammansättningen för- ändrats måste samtliga svenska ledamöters representativitet fastställas på nytt i enlighet med regleringen i 19 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.5.6. I paragrafen regleras att omfördelning av en plats i förhandlingsdelegationen skall ske om en svensk enhet, vars arbetstagare tilldelats platsen, upphör att vara deltagande eller berörd under bildandeprocessen även om den geografiska fördelningen mellan arbetstagare i olika EES-stater inte skall göras om. Sedan platserna omfördelats mellan arbetstagare i bolag och filialer i måste samtliga svenska ledamöters representativitet fastställas på nytt i enlighet med regleringen i 19 §. Hur ledamöter från utses Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.5.4. I paragrafen anges hur ledamöterna från i förhandlings- delegationen skall utses. Bestämmelserna har utformats med styrelserepresentationslagen och 16 § lagen om europeiska företagsråd som förebild. Om det vid något eller några av bolagen eller filialerna i finns kollektivavtal, utser de kollektivavtalsbundna arbetstagarorganisatio- nerna ledamöter för arbetstagarna i samtliga bolag och filialer i . Om det finns endast en kollektivavtalsbunden arbetstagarorganisation utser den organisationen den eller de svenska ledamöterna. Om det finns flera kollektivavtalsbundna arbetstagarorganisationer skall de som huvudregel komma överens om hur ledamöterna skall utses. Om organisationerna inte kan enas om hur ledamöterna skall utses, skall rätten att utse ledamöter fördelas mellan organisationerna i enlighet med regleringen i andra stycket. Om en ledamot skall utses är det den arbetstagarorganisation som företräder flest arbetstagare som utser leda- moten. Om flera ledamöter skall utses är 8 § andra och tredje styckena styrelserepresentationslagen tillämpliga. Detta innebär att om inte den största organisationen skall utse samtliga ledamöter skall de två största organisationerna utse ledamöterna. Om det således skall utses fyra leda- möter, så utses två av vardera organisation och om det skall utses fem ledamöter, så utser den största organisationen tre ledamöter och den andra två o.s.v. Vid beräkning av hur många arbetstagare som tillhör de olika organisationerna skall arbetstagarna i alla de svenska bolagen och filialerna räknas. Bestämmelsen i tredje stycket motsvarar 8 § sista stycket styrelse- representationslagen. Av denna framgår att lokala arbetstagar- organisationer som tillhör samma huvudorganisation skall anses som en organisation. Med huvudorganisation avses i paragrafen t.ex. LO och PTK. Vid beräkning av de olika organisationernas andel av det totala antalet kollektivavtalsbundna arbetstagare i bolagsgruppen skall alltså en sammanläggning göras av LO- respektive PTK-anslutna arbetstagare. Vilken fördelning som skall göras mellan förbund inom en och samma huvudorganisation är oreglerad i lagen. Fördelningen mellan förbunden är oreglerad även i styrelserepresentationslagen (se prop. 1987/88:10 s. 195). En arbetstagarorganisation som inte är uppbyggd med lokala och centrala organ beaktas på samma sätt som lokala arbetstagar- organisationer. Medlemmarna i sådana organisationer får dock räknas som en egen grupp om inte organisationen tillhör t.ex. LO eller PTK. Vem som är valbar till förhandlingsdelegationen regleras inte i lagen. Den organisation som skall välja en ledamot får alltså välja en person som inte är anställd i det bolag vars arbetstagare tilldelats platsen om organisationen så önskar. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.5.4. Om inget kollektivavtal finns i något av bolagen eller filialerna i skall arbetstagarorganisation som har medlemmar bland arbets- tagarna i utse ledamöter från . Om det finns flera sådana organisationer skall de som huvudregel komma överens om hur leda- möterna skall utses. Om de inte kan enas, utses samtliga ledamöter av den organisation som företräder flest arbetstagare i bolag och filialer i . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.5.4. Om varken kollektivavtal eller organiserade arbetstagare finns i något av bolagen eller filialerna i , skall arbetstagarna välja ledamöter. Bestämmelsen har tillkommit för att garantera att det är möjligt att bilda en förhandlingsdelegation även i fall det inte skulle finnas kollektivavtal eller någon fackligt organiserad arbetstagare i verksamheterna i . Representativitet för ledamöter från Som ett sista led i förfarandet att utse ledamöter till förhandlings- delegationen eller att justera sammansättningen av denna, måste alltid fastställas hur många arbetstagare var och en av ledamöterna represente- rar. Det måste nämligen vara klart hur många arbetstagare var och en av ledamöterna representerar för att förhandlingsdelegationens omröstnings- regler skall kunna tillämpas. Representativiteten för ledamöterna kan fastställas först sedan samtliga ledamöter utsetts för de svenska arbetstagarna. Ledamöter till såväl ordinarie som extraplatser skall alltså utses innan representativiteten för ledamöterna fastställs. När representativiteten skall fastställas måste det också vara klart vilka bolags och filialers arbetstagare som kommer att representeras direkt och vilka som skall representeras indirekt av en ledamot som även företräder arbetstagare i andra bolag eller filialer. Med direkt representation avses i detta sammanhang att arbetstagarna i bolaget eller filialen vid fördelning av platser tilldelats minst en plats och att en eller flera ledamöter utsetts för dessa arbetstagare.