prop · GR0360 · 2004-03-10 00:00:00 — inrättade Högnivågruppen för asyl och migrationsfrågor (HLWG) med uppgift att skapa en integrerad gemenskapsstrategi för EU:s samarbete med tredjeländer. Gruppen rap- porterar till såväl rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser som rådet för rättsliga och inrikes frågor. Gruppen har prioriterat samarbetet med vissa tredjeländer: , , , , , och , , och . Genom beslut har möjlighet också öppnats för samarbete med de tredjeländer som omfattas av det s.k. grannskapsinitiativet (), vilket i första hand avser länderna på östra sidan om EU:s kommande yttre gräns, t.ex. och . har särskilt drivit frågan om ett intensivare samarbete med länderna längs EU:s kommande yttre östra gräns. Rådet och har beslutat avsätta fram för det slag av samarbete som är föremål för gruppens Programmet har kommit att benämnas . Gruppen bedöms angelägen eftersom den är ett forum för förhand- lingar av de slutsatser inom migrations- och utvecklingsområdet som antas av rådet. Ett överordnat mål för verksamheten är att utveckla samarbetet med tredjeländer så att dessa blir mindre attraktiva som transitländer i och med att ländernas egen kapacitet att hantera migra- Vidare är det angeläget att prioritera samar- betet med de länder som själva visar ansvar för att bättre hantera migra- tionsströmmarna och utvecklas till första säkra asylländer. gäller dessa frågor har varit särskilt pådrivande i HLWG. 17.2 Skapandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem Direktiv om mottagande av asylsökande antogs rådets direktiv /9/EG om miniminormer för mottagandevillkor av asylsökande i medlemsstaterna. sakliga syfte är att garantera asylsökande inom EU ett värdigt mot- tagande med jämförbara villkor i alla medlemsstater. medlemsstaterna på sig att genomföra direktivet i nationell rätt. överlämnade en särskild utredare betänkandet EG-rätten och mottagandet av asylsökande (SOU 2003:89). konstaterar utredaren att det svenska mottagandet rent faktiskt uppfyller de krav som uppställs i rådets direktiv men att författningsregleringen i vissa avseenden är bristfällig. Utredaren föreslår därför att gällande Skr. 2003/04:60 praxis lagfästs. Detta gäller bl.a. tillgång till sjukvård och hälsovård, samt tillgång till information för asylsökande. Betänkandet har remissbe- handlats. Remisstiden gick ut . Regeringen avser att presentera en proposition . antogs rådets förordning (EG) nr 343/2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare från tredjeland har gett in i någon medlemsstat. Förordningen bygger på samma principer som den s.k. och den tillämpas på asylansökningar som lämnats in efter . Bland annat har tidsfristerna för ärendenas handläggning förkortats. Familjeanknytning till någon som vistas i en medlemsstat tillmäts större betydelse, och reglerna om humanitära skäl i dessa ärenden har förtydligats. Direktiv om flyktingar och alternativt skyddsbehövande Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om miniminormer för när medborgare i tredjeland och statslösa personer ska betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd (KOM (2001) 510 slutlig). Direktivförslaget syftar till att harmonisera dels medlemsstaternas lägsta krav för kvalificering för internationellt skydd, dels de rättigheter och förmåner som flyktingar och andra personer som behöver internationellt skydd ska ha. Förslaget bygger Genèvekonvention angående flyktingars rättsliga ställning och dess flyktingdefinition. Direktivet innefattar även gemen- samma regler för andra personer än flyktingar, s.k. alternativt skyddsbe- hövande. Denna grupp utgörs av personer som riskerar allvarlig skada i form av dödsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande be- handling eller bestraffning, eller allvarligt hot mot liv eller lem i situa- tioner av internationell väpnad konflikt. har under förhandlingarna framhållit vikten av att icke-statlig förföljelse och förföljelse på grund av sexuell läggning ska inkluderas i När det gäller frågan om vilka rättigheter flyktingar och alternativt skyddsbehövande ska ha är den svenska inställningen att dessa båda grupper i största möjliga utsträckning ska jämställas, något som mött motstånd bland några medlemsländer. utgången av december ännu inte avslutade och fortsätter med målsättningen att direktivet ska vara antaget före . presenterade kommissionen ett reviderat förslag till direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus (KOM (2002) 326 slutlig). pas på dem som ansöker om asyl vid medlemsstaternas gränser och terri- Det föreskriver ett antal miniminormer för prövningsförfarandet, bl.a. den asylsökandes rätt till tolk och rättshjälp, rätt till ett motiverat Skr. 2003/04:60 beslut och rätten att överklaga. Direktivet innehåller även regler om ut- bildning för personalen vid beslutande myndigheter. Frågan om förvar regleras, liksom proceduren för prövning av asylansökningar. Vidare finns bestämmelser om s.k. säkra tredjeländer, första asyllandsprincipen och säkra ursprungsländer. har under förhandlingarna bl.a. hävdat vikten av att ha en huvudregel som säger att den asylsökande ska få stanna i landet överklagandet handläggs, men att det kan finnas situationer då det är rimligt att göra undantag från denna huvudregel. Direktivet kunde inte antas . Förhandlingarna fortsätter med förhoppning om antagande före . Den europeiska flyktingfonden har som mål att ge en gemensam grund för arbetet med asylsökande och flyktingar. Fonden ska användas för att utveckla mottagningssystemet för asylsökande, integrations- insatser och arbetet med återvändande och återvandring. Fonden verkar , 20002004, och förvaltar totalt . I är det som förvaltar fonden och fattar beslut om enskilda projekt i samråd med . Kommissionen har inlett arbetet med att utarbeta ett förslag till en ny fond som planeras vara i funktion och sträcka sig till 2010. 17.3 Harmonisering av den europeiska migrationspolitiken Direktiv om fri rörlighet för EU-medborgare och deras familjemedlemmar träffades en politisk överenskommelse om ett direktiv gällande unionsmedborgare och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium (2004/C 54 E/02). Syftet med direktivet är att förenkla och vidareutveckla rätten till fri rörlighet samt att ersätta befintliga direktiv och förordningar inom området med ett samlat direktiv. Grundprincipen är att unionsmed- borgarna ska kunna röra sig fritt mellan medlemsstaterna på ungefär samma villkor som när de egna medborgarna byter bostad eller arbets- plats i de egna länderna. antogs rådets direktiv /86/EG om rätt till familje- återförening. Direktivet ger make/maka och minderåriga barn en principiell rätt till familjeåterförening. För övriga anhöriga finns inga bindande regler. Det lämnas åt varje medlemsstat att avgöra i vilken mån dessa ska beviljas återförening. Bestämmelserna ska vara genomförda i nationell rätt . Direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare antogs rådets direktiv /109/EG om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares rättsliga ställning. att ge tredjelandsmedborgare som varit bosatta i en medlemsstat i minst en rättslig ställning som under vissa förutsättningar ger rätt till bl.a. bosättning i en annan medlemsstat. Denna särskilda status kommer för i bosatta tredjelandsmedborgare att innebära ett komplement till dagens permanenta uppehållstillstånd och svenska medborgarskap. Åtgärder mot olaglig invandring antog rådet en handlingsplan mot olaglig invandring och människohandel (2002/C 142/02). Handlingsplanen är omfattande och täcker en rad delmoment såsom viseringspolitik, informationsutbyte, förebyggande åtgärder, åtgärder vid gränskontroll samt återvändande- arbetades ett förslag fram till förordning om in- rättande av ett nätverk av sambandsmän för invandring (2003/C 140/10). Syftet med förordningen, som väntas bli antagen , är att upp- rätta samarbetsformer mellan medlemsstaternas sambandsmän för att genom informationsutbyte förebygga och bekämpa olaglig invandring redan i ursprungs- och transitländerna. Vid rådsmötet träffades en politisk överenskommelse om ett förslag till direktiv (KOM (2002) 71 slutlig) om tillfälligt uppe- hållstillstånd för offer för medhjälp till olaglig invandring och människo- handel som samarbetar med myndigheterna. Genom att offren för människohandel och människosmuggling ges möjlighet att stanna kvar i medlemsstaterna under brottsutredning och rättegång förbättras förutsätt- ningarna för polis och åklagare att lagföra dessa brott. mentets yttrande över förslaget förväntas inkomma . Regeringen överlämnade propositionen Människosmugg- ling och tidsbegränsat uppehållstillstånd för målsägande och vittnen m.m. till (prop. 2003/04:35). förandet i svensk rätt av rådets direktiv /90/EG av 2002 om definition av hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse samt rådets rambeslut av om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att förhindra hjälp till olaglig inresa, transitering I propositionen föreslås att vissa straffbestämmelser i utlänningslagen skärps för att uppfylla kraven i de två EG-rättsakterna bl.a. vad avser människosmuggling. bekräftade vid sitt möte i att migrationsfrågor, som återtagandeavtal, biometrisk information samt för- hållandet mellan laglig och olaglig migration, har högsta politiska prio- Direktiv om stödåtgärder vid återsändande med flyg antogs rådets direktiv /110/EG om bistånd vid transitering i samband med återsändande med flyg. är att underlätta verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut i de situationer då det är nödvändigt att transitera genom en annan medlems- Direktivet syftar till att göra förfarandet inklusive stödåtgärder Skr. 2003/04:60 vid återsändande med flyg genom transitstater i EU enhetligt. Kommissionens arbete med att förhandla återtagandeavtal för gemen- skapens räkning har fortsatt. I ett återtagandeavtal fastställs vilka proce- durer och kriterier som ska gälla för att den ena parten ska återta en person som vistas utan tillstånd på den andra partens territorium. Kom- missionen har fått mandat av rådet att förhandla med , , , , , , , , , och . Förhandlingarna har dragit ut . har endast förhandlingarna med , och slutförts. arbetar för att kommissionens förhandlingar om återtagandeavtal ska slutföras. Arbetet med att öka harmoniseringen av viseringspolitiken inom EU och Schengenstaterna har fortsatt bl.a. genom antagande av ett stort antal rättsakter . Som exempel kan nämnas förordning (EG) nr 415/2003 om utfärdandet av gruppviseringar för bl.a. sjömän vid grän- sen, och förordning (EG) nr 1295/2003 om åtgärder för att förenkla viseringshanteringen för medlemmar i den olympiska familjen som deltar i i ). Särskilda transiteringsdokument har också tagits fram för att underlätta transitering till och från den ryska enklaven (förordningar (EG) nr 693/2003 och (EG) nr 694/2003). har det även nåtts enighet kring ett förslag som syftar till att möjliggöra att en medlemsstat utfärdar visering å en annan medlemsstats vägnar trots att den andra medlemsstaten har en utlandsmyndighet på orten. Detta är med dagens regler inte möjligt (s.k. Schengenrepresentation). Rådet nådde en politisk överenskommelse om två förslag om ändring i gällande förordningar om enhetligt utformade hand- lingar för visering och uppehållstillstånd för tredjelandsmedborgare. Ett viktigt syfte med förslagen är att medlemsstaterna ska införa biometriska kännetecken (ansiktsbild och fingeravtryck) i handlingar för visering och uppehållstillstånd på ett harmoniserat sätt. Förslaget redovisas i faktapro- memoria 2003/04:FPM30. En annan fråga som varit föremål för diskussion är upprättandet av en gemensam viseringsdatabas, . betonade i Laeken och i vikten av att inrätta ett sådant system. Kommissionen har lagt fram en genomförbarhetsstudie och fortsätter sitt arbete med utvecklingen av VIS. Rådet förväntas ge de nödvändiga politiska riktlinjerna för de grundläggande delarna av VIS. Häri ingår även den finansiella delen, strategin för att genomföra systemet samt valet av biometriska data. antog kommissionen bestämmelser för hur den så kallade gemenskapsmekanismen för räddningstjänst ska användas på EU-nivå. De omfattande skogsbränderna i ställde de drabbade medlemsstaterna och gemenskapsmekanismen inför svåra prov och blottade brister i funktionen hos den . Ett arbete inleddes därför i kommissionen för att ta tillvara lärdomar av dessa händelser, liksom från tidigare erfarenheter av stora katastrofinsatser, och att föreslå åtgärder för att förbättra gemenskapsmekanismen och med- lemsstaternas samarbete på räddningstjänstområdet. Vid Europeiska rådets informella möte i initie- rades en handlingsplan som väsentligen går ut på att förbättra samord- ningen mellan unionens olika instrument i avsikt att stärka den samlade förmågan att skydda befolkningen mot och hantera konsekvenserna av eventuella terroristattacker med massförstörelsevapen. Genomförandet av handlingsplanen beslutades och har delvis genom- förts . DEL V SYSSELSÄTTNING OCH SOCIALPOLITIK 19 Tillväxt och sysselsättning 19.1 Prioriterade verksamheter och mål Sysselsättning ligger högt upp på EU:s dagordning sedan mitten av 1990- talet. Syftet med samarbetet är att främja en anpassningsbar arbetskraft och en arbetsmarknad mottaglig för ekonomiska förändringar. Vid toppmötet i antog EU den s.k. Lissabonstrategin med målet att, genom nära samverkan mellan ekonomisk politik, sysselsättningspolitik och socialpolitik, stärka unionens konkurrenskraft och stimulera till arbete och hållbar tillväxt. EU enades även om att medlemsstaterna ska sträva mot full sysselsättning, och i denna strävan bidra till att nå följande genomsnittliga delmål i EU: Den totala syssel- sättningsgraden ska vara 2005, och 2010. Syssel- sättningsgraden för kvinnor ska vara 2005, och 2010. Sysselsättningsgraden för äldre () ska vara 2010. Den arbetsform som används för att bedriva samarbetet och samordna medlemsstaternas sysselsättningspolitik mot gemensamma mål är den öppna samordningsmetoden. På sysselsättningsområdet används den öppna samordningsmetoden enligt artikel 125 i fördraget. är inskriven i fördraget om Europeiska unionen och är ett nyckelinstrument för att uppnå de högt ställda ambitionerna från . Enligt artikel 128.2 i fördraget ska kommissionen presentera ett förslag till riktlinjer för sysselsättningen. Sysselsättningsriktlinjerna ska stämma överens med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Huvudansvaret för sysselsättningspolitiken ligger även fort- sättningsvis hos medlemsstaterna. Europeiska rådets vårtoppmöte framhöll att mer resultatinriktade riktlinjer ger medlemsstaterna frihet att bestämma medel för att nå målen. Mot bakgrund av detta samt den utvärdering som gjordes med sysselsättningsstrategin presenterades förslag till nya sysselsättningsriktlinjer. I enlighet med Europeiska Rådets slutsatser har den reviderade strategin färre, enklare och mer resultatorienterade Skr. 2003/04:60 riktlinjer jämfört . De nya riktlinjerna ska i princip ligga fast (2003-2006), och med större inriktning på att uppnå Lissabonmålen till 2010. Rådet kunde fatta beslut om sysselsättningsriktlinjerna . Dessa innefattar tre övergripande mål samt tio särskilda riktlinjer. Ett antal kvantitativa mål understödjer riktlinjerna. De tre övergripande målen för sysselsättningsstrategin är; full syssel- sättning, förbättra kvaliteten och produktiviteten i arbetet samt ökad social sammanhållning och en arbetsmarknad öppen för alla. De tio särskilda riktlinjerna är; aktiva och förebyggande arbets- marknadsåtgärder, skapande av nya arbetstillfällen och företagaranda, hantera förändringar samt främja anpassbarhet och rörlighet på arbets- marknaden, främja utveckling av humankapitalet och det livslånga lärandet, öka arbetskraftsutbudet och främja ett aktivt åldrande, jämställdhet, främja integration och motverka diskriminering på arbets- marknaden, drivkrafter som gör arbete till ett attraktivt alternativ, omvandla odeklarerat arbete till reguljär sysselsättning och ta itu med regionala skillnader i sysselsättning. Riktlinjerna understryker även vikten av att fler aktörer på alla nivåer involveras i genomförandet av strategin. Enligt fördragets artikel 128.4 kan rådet med kvalificerad majoritet på rekommendation av kommissionen avge rekommendationer till med- lemsstaterna mot bakgrund av granskningen av medlemsstaternas sysselsättningspolitik. fick 2003 tre rekommendationer av rådet. Det konstateras att svensk arbetsmarknad karakteriseras av mycket höga sysselsättnings- nivåer och att alla de gemensamma sysselsättningsmålen har nåtts. Med tanke på den åldrande befolkningen bör dock: -Förstärka de insatser som syftar till att upprätthålla utbudet av arbetskraft på lång sikt genom att utnyttja alla potentiella källor till arbetskraft, särskilt genom ett högre deltagande av invandrare. -Minska antalet långtidssjukskrivna personer genom att förbättra arbetsförhållandena och anpassa lagstiftningen för att främja en effektiv återintegrering på arbetsmarknaden. -Arbeta vidare med reformerna av skatte- och bidragssystemen i syfte att öka incitamentet att arbeta, i synnerhet för grupper för vilka samspelet mellan skatter och bidrag har de mest negativa effekterna på utbudet av arbetskraft, och fullfölja reformen av skatterna på arbetsinkomst. handlingsplan för sysselsättning 2003 Enligt artikel 128.3 i fördraget ska varje medlemsstat till rådet och kommissionen överlämna en årsrapport om de viktigaste åtgärder som vidtagits för att genomföra sysselsättningspolitiken mot bakgrund av Den är ett viktigt led i uppföljningen av Skr. 2003/04:60 och underlättar utbyte av goda erfarenheter och jämförelser länderna Handlingsplanen ligger även till grund för den gemensamma sysselsättningsrapporten. handlingsplan överlämnades till kommissionen och rådet . Den nya sysselsättningsstrategins mer långsiktiga ansats avspeglas genom att handlingsplanen får olika fokus under den treåriga cykeln. 2003 är handlingsplanen strategiskt inriktad, och följande kommer den mer att fokusera på resultat och utvärdering av genomförda insatser. Redovisningen i handlingsplanen bygger på den politik som presenteras i budgetpropositionen, den ekonomiska vårpropositionen samt andra propositioner. Arbetsmarknadens parter deltar aktivt i processen och bidrar med egna texter till handlingsplanen. Hela handlingsplanen genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. I handlingsplan för sysselsättning 2003 ges en situations- beskrivning mot bakgrund av de tre övergripande målen, alla de tio riktlinjerna samt de tre rekommendationerna och framtida insatser framhålls. Dessutom ger årets handlingsplan en överblick över arbetet med att involvera fler aktörer, inte minst dialogen och samarbetet med , arbetsmarknadens parter och andra berörda organisationer. Enligt artikel 128.5 i fördraget ska rådet och kommissionen, efter en granskning av medlemsstaternas handlingsplaner för sysselsättning, upprätta en gemensam årsrapport om sysselsättningssituationen i gemen- skapen och om genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna. Kommissionens utkast till rapport kommer att presenteras i enlighet med den nya årscykeln för de ekonomiska och syssel- sättningsprocesserna som antogs . Högnivågruppen för sysselsättning - Vid Europeiska rådets möte beslutades att inrätta en högnivågrupp för sysselsättning, ledd av (f.d. statsminister i ). Gruppen fick i uppdrag att identifiera de sysselsättnings- politiska utmaningarna i medlemsländerna och föreslå konkreta reform- åtgärder. Rapporten utgör ett av underlagen till den gemensamma sysselsättningsrapporten inför Europeiska rådets vårtoppmöte . Gruppen presenterade sin rapport . Rapporten fokuserar på fyra områden ökad anpassningsbarhet, ökat arbetskrafts- utbud, investeringar i humankapital samt effektivare genomförande av reformer. Dessa fyra områden ligger väl i linje med Sysselsättnings- strategins mål och intentioner. I rapporten lyfts såväl goda exempel som landspecifika budskap fram. 20 Arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor Rådet för sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt kon- sumentfrågor () hanterar en rad olika frågor. Frågor om arbetsrätt och arbetsmiljö som ingår i den sociala dimensionen inom EU grundas på fördragets avdelning XI, kapitel 1 Sociala bestämmelser. Arbetsrätt och arbetsmiljö regleras huvudsakligen i artiklarna 136-140. 20.1.1 Arbetstagarinflytande i europeiska kooperativa föreningar antogs rådets direktiv /72/EG om komplettering av stadgan för europeiska kooperativa föreningar med avseende på arbetstagarinfly- tande. Direktivet bygger i stort på samma principer som direktiv /86/EG om komplettering av stadgan för europabolag när det gäller arbetstagarinflytande. Syftet är således att säkerställa att bildandet av en europeisk kooperativ förening inte medför att arbetstagarnas inflytande försvinner eller minskar i de enheter som deltar i bildandet. Direktivet om arbetstagarinflytande i kooperativa föreningar ska vara genomfört i medlemsstaterna . 20.1.2 Information till och samråd med arbetstagare Parlamentets och rådets direktiv /14/EG om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen antogs . Direktivet är tillämpligt på företag med minst 50 anställda eller där minst 20 arbetstagare sysselsätts vid en driftsenhet. De anställda ska informeras om den senaste och förväntade utvecklingen samt den ekonomiska situationen. Förhandlingar ska hållas om beslut som kan medföra västentliga förändringar i arbetsorganisa- tionen eller anställningsavtalen. Direktivet innehåller även regler om kollektivavtalsreglerad information och samråd, samt regler om tystnadsplikt beträffande information som kan skada företaget. Direktivet ska vara genomfört i medlemsstaterna . beslutade regeringen om en utredning. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . 20.1.3 Skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens Rådets direktiv /987/EG om tillämpning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens reviderades . Ändringsdirektivet 2002/74/EG antogs den 23 Ändringen är bland annat föranledd av att EG- domstolen i ett antal mål behandlat s.k. transnationella situationer, dvs. 2003/04:60 när insolvensförfarande inleds i en annan medlemsstat än den där arbetet Genom ändringsdirektivet införs bland annat en precisering av direktivets tillämpningsområde och upphävande av den tidigare bilagan. Dessutom ses definitionen av begreppet insolvens över. Ändrings- direktivet ska vara genomfört i medlemsstaterna . En departementspromemoria kommer att utarbetas inom närings- departementet . 20.1.4 Arbetsvillkor för personal uthyrd av bemanningsföretag De europeiska arbetsmarknadsparterna har i förhandlingar försökt att nå en överenskommelse angående arbets- och anställningsvillkor i bemanningsföretag. Efter att förhandlingarna strandat tog kommissionen över initiativet. Kommissionen presenterade därefter ett förslag till direktiv om arbetsvillkor för personal som hyrs ut av bemanningsföretag (KOM (2002) 149 slutlig). Förhandlingar inom rådsstrukturen inleddes . lämnade efter en första behandling ett betänkande med ändringsförslag. lämnade kommissionen ett ändrat förslag till direktiv med beaktande av betänkande (KOM (2002) 701 slutlig). Det grekiska ordförandeskapet arbetade hårt för att få till stånd en politisk överenskommelse först till rådsmötet och därefter till rådsmötet . Även om vissa framsteg gjordes stod medlemsstaterna för långt ifrån varandra för att en överenskommelse skulle kunna nås. Vid Europeiska rådets möte uttalade stats- och regeringscheferna önskemål om att frågan skulle lösas. 20.2 Hälsa och säkerhet i arbetet 20.2.1 Svenskt genomförande av EU:s arbetstidsdirektiv