prop · GS0340 · 2004-10-26 00:00:00 — Av ersättningen skall tre fjärdedelar tillfalla fastighetsägare inom koncessionsområdet och en fjärdedel staten. Om det finns flera fastig- heter inom koncessionsområdet, skall ersättningen till fastighetsägare bestämmas efter varje fastighets del i området. Ersättningen skall fast- ställas efter förhållandena det år ersättningen avser. Koncessionshavaren skall i ett ärende om fastställelse av ersättning lämna de uppgifter som behövs för att ersättningen skall kunna be- stämmas. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 5.3.2, är ny. I paragrafen finns bestämmelser om mineralersättning med anledning av att en fastighet nyttjas för gruvbrytning. Ersättningen har utformats med den tidigare jordägaravgälden som förebild. Vissa modifikationer och förenklingar har dock gjorts. I första stycket anges att koncessionshavaren för varje kalenderår skall betala en mineralersättning. Ersättningen skall motsvara av det beräknade värdet av de koncessionsmineral som har brutits . Som har anförts i den allmänna motiveringen skall endast sådana som omfattas av koncessionen tas med vid beräkningen. Vid beräkningen av värdet skall i första hand ett årligt genomsnittspris för mineralet användas. Det värde som i första hand bör användas är genom- snittet av noteringarna på råvarubörser. Vissa koncessionsmineral, såsom järn och industrimineral, noteras inte på råvarubörser. När det gäller järn är det naturligt att utgå från priset på råstål, för vilket det finns andra in- ternationella noteringar att utgå från. I fråga om industrimineral är priset bestämt i individuella avtal. Ledning bör då sökas i det pris som anges i sådana avtal. Regeringen avser att meddela närmare föreskrifter om be- räkningen av mineralersättningen. I andra stycket anges att av det ersättningsunderlag som räknas fram enligt första stycket skall tre fjärdedelar komma fastighetsägarna inom koncessionsområdet till godo och en fjärdedel tillfalla staten. Om det finns flera fastigheter inom koncessionsområdet skall ersättningen till fastighetsägare fördelas i proportion till respektive fastighets del i om- rådet. Om en fastighet har flera ägare fördelas ersättningen på varje del- ägare i förhållande till ägarandelen. Även fastighetsägare som har del i samfälligheter inom området är på samma sätt som andra fastighetsägare berättigade till en andel i ersättningen. Det förekommer ofta att gruvföretag äger hela eller delar av det mark- område som omfattas av koncessionen. I sådant fall skall den totala er- sättningen till fastighetsägare minskas i proportion till den del som kon- cessionshavaren äger innan fördelning sker mellan övriga fastighets- ägare. Om koncessionshavaren exempelvis äger av marken inom koncessionsområdet skall alltså de av mineralersätt- ningen till fastighetsägare fördelas mellan övriga fastighetsägare. Där- emot skall någon motsvarande minskning av mineralersättningen till staten inte ske i dessa fall. För att underlätta beräkningen i de fall fastigheter inom koncessions- området har bytt ägare eller om det skett förändringar i fastig- hetsindelningen skall ersättningen fastställas med utgångspunkt från för- hållandena . Genom bestämmelsen i tredje stycket säkerställs att bergmästaren får tillgång till de uppgifter som behövs för att bestämma mineralersätt- ningen. Detta får särskild betydelse när värdet skall bestämmas för kon- cessionsmineral för vilka det inte finns noteringar på råvarubörser eller liknande att utgå från. Mineralersättningen fastställs enligt 8 kap. 6 b § av bergmästaren. Regler om betalning av ersättningen finns i 10 kap. 1 a §. 8 kap. 1 § Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbet- ningskoncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §. Bergmästaren får avgöra ärenden om beviljande av undersök- ningstillstånd utan att någon annan sakägare än sökanden haft till- fälle att yttra sig. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall berg- mästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. , samråda med i det eller de län där koncessionsområdet ligger. får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1.4. Som har anförts i den allmänna motiveringen är ändringen i andra stycket en följd av att regeringen avser att föreskriva att alltid skall beredas tillfälle att yttra sig över ansökningar om undersök- ningstillstånd. Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd avgörs regelmässigt utan att någon annan än sökanden bereds tillfälle att yttra sig. Bestämmelsen innebär ett undantag från förvaltningslagens regler om kommunikationsskyldighet. Undantaget skall ses mot bak- grund av att dessa ärenden enligt 2 kap. 2 § avgörs utan någon egentlig prövning i förhållande till motstående intressen. 8 kap. 6 b § Bergmästaren fastställer mineralersättning enligt 7 kap. 7 §. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 5.4. 8 kap. 8 a § Tvister i frågor som avses i 7 kap. 2 § prövas av bergmästaren. Om en sådan tvist föreligger när markanvisningsförrättningen hålls, prövas frågan vid förrättningen. Innan beslut meddelas om inlösen av en del av en fastighet enligt 7 kap. 2 § tredje stycket skall på det sätt som gäller för fastighetsbild- ning en karta med beskrivning ha upprättats över området och dess gränser ha utmärkts. Paragrafen är ny. Enligt första stycket skall bergmästaren pröva tvister om ersättning enligt 7 kap. 2 §. Det kan tänkas att koncessionshavaren begär markanvisning medan en sådan tvist pågår. Frågan prövas då vid markanvisningsförrättningen. Detta överensstämmer med den princip som uttrycks i 7 kap. 5 § (tidigare 7 kap. 4 §) att anspråk på ersättning för skada som kan beräknas vid markanvisningsförrättningen skall tas upp Prop. 2004/05:40 vid denna. Som framgår av 10 kap. 7 § har inlösen av en del av en fastighet fastighetsbildande verkan. Det är därför viktigt att beslutets inverkan på fastighetsindelningen klarläggs. I andra stycket har det därför förts in en bestämmelse om skyldighet att upprätta en karta med beskrivning över området och dess gränser. För det fall frågan om inlösen avgörs vid markanvisningsförrättning finns en motsvarande bestämmelse i 9 kap. 25 § andra stycket. 8 kap. 9 § Tvister i frågor som avses i 7 kap. 3 § prövas vid markanvisningsför- rättningen. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt med anledning av omnumre- ringen av tidigare 7 kap. 2 §. 8 kap. 10 § Beslut som har meddelats enligt 8, 8 a eller 9 § får verkställas. Ändringen innebär att även beslut i tvister som avses i 7 kap. 2 § får verkställas. Ett beslut i en sådan tvist utgör alltså en exekutionstitel enligt 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken i likhet med ett beslut i en tvist om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 3 §. 8 kap. 11 § Tvister om ersättning enligt denna lag i andra fall än som avses i 7 kap. 1, 2, 3 eller 7 § prövas av den fastighetsdomstol inom vars om- råde koncessionsområdet eller större delen därav ligger. Bestämmelsen har ändrats med anledning av de nya bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§. Det framgår av 8 kap. 6 b och 8 a §§ att dessa tvister prövas av bergmästaren. Dessutom har en redaktionell ändring gjorts till följd av omnumreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 8 kap. 12 § Vid tvister som avses i 8 kap. 7 § och vid tvister om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § skall tillstånds- eller koncessionshavaren ersätta staten för kostnaderna i ärendet enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Vid tvister om ersättning enligt 7 kap. 2 § skall koncessionshavaren svara för sina egna kostnader i ärendet och ersätta andra sakägare deras kostnader för att bevaka sin rätt. Detta gäller dock inte om något annat följer vid en tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 § . I paragrafen regleras koncessionshavarens ansvar för kostnader i tvister som bergmästaren prövar utan samband med markanvisningsförrättning. Som har anförts i den allmänna motiveringen (se avsnitt 5.3.1) gäller Prop. 2004/05:40 enligt andra stycket samma kostnadsansvar oberoende av om en tvist enligt 7 kap. 2 § prövas i samband med markanvisningsförrättning eller inte. Bestämmelsen är utformad med 9 kap. 21 § som förebild. 9 kap. 22 § Beslut om markanvisning skall ange den anvisade markens läge, om- fattning och ändamål samt innehålla avgörande i sådana tvister om ersättning enligt 7 kap. 13 §§ som har prövats vid förrättningen. Dessutom skall beslutet innehålla avgörande i sådana frågor som anges i 20 och 21 §§. Om löseskilling eller intrångsersättning bestäms, skall i beslutet också anges om belopp skall deponeras enligt 10 kap. 2 § och var depositionen skall ske. 9 kap. 23 § Överenskommelse om ersättning som avses i 7 kap. 13 §§ skall fast- ställas i markanvisningsbeslutet, om någon av parterna begär det. Tillägg har gjorts i paragraferna så att beslut om markanvisning även skall kunna innehålla avgörande i tvister som avses i nya 7 kap. 2 §. Dessutom har paragraferna ändrats redaktionellt med anledning av om- numreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 9 kap. 25 § Gränserna för mark som anvisas skall utstakas och utmärkas i be- hövlig omfattning. Karta skall upprättas över marken. Den skall göras så noggrann som ändamålet kräver. Kan förrättningen genom- föras och förrättningsresultatet åskådliggöras utan karta, behöver en sådan dock inte upprättas. Innan beslut meddelas om inlösen av del av fastighet enligt 7 kap. 3 § andra stycket skall på det sätt som gäller för fastighetsbildning en karta med beskrivning ha upprättats över området och dess grän- ser ha utmärkts. 9 kap. 26 § Anvisad mark får tillträdas innan markanvisningsbeslutet har vun- nit laga kraft, om sökanden har ställt säkerhet för den ersättnings- skyldighet som avses i 7 kap. 13 §§ och bergmästaren inte bestäm- mer annat. Bestämmelserna i 9 kap. 25 § andra stycket och 26 §§ har ändrats redak- tionellt med anledning av omnumreringen av tidigare 7 kap. 2 §. 10 kap. 1 § Ersättning som har bestämts vid markanvisningsförrättning skall betalas inom en månad från det att markanvisningsbeslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas då be- slutet vann laga kraft eller, om marken har tillträtts, från tillträdesdagen. Ersättning enligt 7 kap. 2 § som inte har bestämts vid markanvis- ningsförrättning skall betalas inom en månad från det att ersättnings- beslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. En språklig ändring har gjorts i första stycket. I det nya andra stycket har en bestämmelse införts om betalningen av ersättning enligt 7 kap. 2 §. Sådan ersättning skall betalas inom en månad från det att beslutet vunnit laga kraft. Genom bestämmelsen kommer er- sättningen att omfattas av samma regler som gäller för ersättning enligt 7 kap. 3 § (tidigare 7 kap. 2 §) när mark tas i anspråk för bearbetning. Be- stämmelsen i 10 kap. 2 § är således tillämplig, vilket innebär bland annat att borgenärer som har panträtt i en fastighet skyddas vid värdeminskning på fastigheten. Av 9 kap. 22 och 23 §§ framgår att denna typ av ersätt- ning även kan tas in i ett markanvisningsbeslut, antingen genom av- görande av en tvist om ersättningen eller genom fastställelse av en över- enskommelse om denna. I sådana fall gäller bestämmelsen i första stycket att betalning skall ske inom en månad från det att markanvis- ningsbeslutet har vunnit laga kraft. 10 kap. 1 a § Mineralersättning enligt 7 kap. 7 § skall betalas inom en månad från det att ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. På ersättningen skall ränta beräknas då beslutet vann laga kraft. Ränta beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden till dess betalning skall ske och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Paragrafen, som är ny, rör betalningen av mineralersättning. Ersättningen skall i likhet med vad som gäller enligt 1 § betalas till fastighetsägaren inom en månad från det att ersättningsbeslutet vunnit laga kraft. Denna ersättning är inte, som ersättning som avses i 1 §, avsedd att kompensera för värdeminskning på fastigheten. Det saknas därför behov av sådana särskilda bestämmelser till skydd för panträttshavare som finns i 2 §. 12 kap. 8 § En andelshavare som inte har deltagit i ett visst arbete får ansluta sig till detta efter anmälan på stämma eller skriftlig anmälan hos föreståndaren. I sådant fall skall andelshavaren i förhållande till sin andel i koncessionen ersätta följande slag av kostnader som föran- letts av arbetet: 1.kostnader för sådana byggnader och andra anläggningar, maskiner, redskap, inventarier och förråd som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bearbetning, efter det värde egendomen har när andelshavaren ansluter sig till arbetet, 2.kostnader för ersättning eller inlösen enligt 7 kap. 2 eller 3 § samt kostnader för markanvisningsförrättning och fördelning av ersättning, 3.kostnader för sådana undersöknings- och tillredningsarbeten som har utförts efter markanvisningsförrättningen och som är nödvändiga eller nyttiga för fortsatt undersökning eller bear- Har mark som tillhör en andelshavare tagits i anspråk för arbetet, skall den andelshavare som ansluter sig betala ersättning för detta i förhållande till sin andel enligt de grunder som anges i 7 kap. 4 §. Första stycket 2 och andra stycket har ändrats redaktionellt med anled- ning av omnumreringen av bestämmelserna i tidigare 7 kap. 2 och 3 §§. I första stycket 2 har vidare lagts till att andelshavaren skall ersätta även kostnader för ersättning enligt den nya 7 kap. 2 §. 15 kap. 4 § Om undersökningsarbete påbörjas utan att säkerhet har ställts en- ligt 3 kap. 3 § tredje stycket eller om väg byggs i strid med 3 kap. 3 § andra stycket, får kronofogdemyndigheten på ansökan av den som äger eller innehar marken meddela särskild handräckning för att arbetet skall ställas in eller att marken skall återställas på under- sökarens bekostnad. I fråga om sådan handräckning som avses i första stycket finns be- stämmelser i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och hand- räckning. Ändringarna i första stycket är en följd av att tillståndshavarens rätt enligt 3 kap. 3 § andra stycket att ta mark i anspråk för att uppföra byggnader tas bort och att tillståndshavarens rätt enligt 3 kap. 3 § andra stycket att bygga väg inom undersökningsområdet har gjorts beroende av bergmäs- tarens tillstånd liksom av att bestämmelsen om att säkerhet skall ställas för ersättning enligt 7 kap. 1 § har flyttats från 3 kap. 5 § fjärde stycket till 3 kap. 3 § tredje stycket. 15 kap. 6 § Till böter eller fängelse skall den dömas som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.bedriver undersökningsarbete i strid med bestämmelserna om krav på undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession, 2.påbörjar undersökningsarbete utan att iaktta vad som före- skrivs i 3 kap. 3 § om ställande av säkerhet och i 3 kap 5 och 5 a §§ om arbetsplan, 3.utför bearbetning eller därmed sammanhängande verksamhet i strid med bestämmelserna om bearbetningskoncession, 4.lägger igen utfraktsväg, ort eller borrhål i strid med bestämmel- serna om krav på tillstånd i 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 §, eller 5.lägger ned gruva eller motsvarande anläggning i strid med 14 kap. 4 § tredje stycket. Till böter eller fängelse döms också den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift när han fullgör uppgiftsskyldighet enligt koncessionsvillkor eller enligt 2 § 1. I fall som avses i första stycket 3 kan som utvunnits för- förverkat. Om ett brott som avses i första stycket 2 berör enbart enskilds rätt, får åklagare väcka åtal endast om målsäganden anger brottet till åtal. Ändringarna i första stycket 2 är en följd av de nya bestämmelserna om att det alltid skall finnas en arbetsplan för undersökningsarbeten och en följd av att bestämmelsen om att säkerhet alltid skall ställas för ersättning enligt 7 kap. 1 § innan undersökningsarbete får påbörjas, har flyttats från 3 kap. 5 § till 3 kap. 3 §. Ändringarna innebär att den som påbörjar undersökningsarbete utan att ha upprättat en arbetsplan som lämnats utan invändningar av sakägarna eller som fastställts av bergmästaren på be- gäran av tillståndshavaren eller utan att ha ställt föreskriven säkerhet kan dömas till böter eller fängelse . 16 kap. 1 § I fråga om överklagande av beslut enligt denna lag gäller följande. Beslut av bergmästaren i frågor Beslut av bergmästaren i frågor som gäller fastställande av en arbetsplan för undersöknings- arbete enligt 3 kap. 5 a § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är be- lägen Beslut av bergmästaren i frågor som gäller meddelande av bear- betningskoncession, tillstånd till överlåtelse av koncession eller ändring av villkoren för en kon- Beslut av bergmästaren i frågor om förlängning av giltighets- tiden för en bearbetningskon- cession enligt 4 kap. 10 § Beslut av bergmästaren i andra frågor som gäller bearbetnings- Tillstånd av bergmästaren till byggande av väg enligt 3 kap. 3 § andra stycket Beslut av bergmästaren i fråga som avses i 3 kap. 7 § ren enligt 4 kap. 9 § tredje Tillstånd av bergmästaren att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål enligt 5 kap. 8 § eller 13 kap. 7 § Beslut av bergmästaren i ären- den om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § Beslut av bergmästaren om mine- ralersättning enligt 7 kap. 7 § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är be- lägen Beslut av bergmästaren enligt 8 kap. 7 § Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är belägen Beslut av förrättningsmyndig- heten i ärenden om markanvis- ning Den fastighetsdomstol inom vars område marken som tvisten gäller eller större delen därav är Tillstånd av bergmästaren att lägga ned gruva eller motsva- rande anläggning enligt 14 kap. 4 § tredje stycket Beslut av bergmästaren i andra frågor enligt denna lag Beslut av i frågor som avses i 3 kap. 6 § Beslut av i frågor om prövande av säkerhet enligt eller enligt 8 kap. 6 a § första eller fjärde stycket. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bergmästarens beslut i ärenden om fastställande av arbetsplan enligt 3 kap. 5 a §, om ersättning och inlösen enligt 7 kap. 2 § och om fast- ställande av mineralersättning enligt 7 kap. 7 § skall överklagas hos fastighetsdomstol. De beslut som enligt nuvarande ordning överklagas till geolo- giska undersökning skall i fortsättningen överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Det gäller bergmästarens beslut om tillstånd att bygga väg, om förhandsbesked enligt 4 kap. 9 § tredje stycket, om tillstånd att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål och om tillstånd att lägga ned gruva eller motsvarande anläggning. När det gäller bestämmelsen om överklagande av tillstånd av berg- mästaren att lägga igen utfraktsväg, ort eller borrhål är lagtextens hän- visning till 13 kap. 6 § felaktig. Hänvisning skall rätteligen ske till 13 kap. 7 §. Bestämmelsen har justerats redaktionellt i enlighet med detta. När det gäller bestämmelsen om överklagande av beslut enligt 8 kap. 7 § har begreppet förrättningsmyndigheten bytts ut mot bergmästaren, eftersom denne ensam är beslutsfattare. Härutöver har vissa språkliga justeringar gjorts. 16 kap. 5 § beslut i överklagade ärenden enligt 3 kap. 7 § får inte överklagas. Detsamma gäller fastighetsdomstolens beslut i dit över- klagade ärenden som gäller jäv mot förrättningsman. Som en följd av att bergmästarens beslut inte längre i något fall skall överklagas till geologiska undersökning, har bestämmelsen i paragrafens första stycke om att beslut av geologiska undersök- ning inte får överklagas tagits bort. 16 kap. 6 § Överklagas bergmästarens beslut i ett ärende om ersättning enligt 7 kap. 1 eller 2 § eller i en tvist enligt 8 kap. 7 § eller överklagas för- rättningsmyndighetens beslut i ett ärende om markanvisning, svarar tillstånds- eller koncessionshavaren för sina egna kostnader i fastig- hetsdomstolen och i högre rätt. Tillstånds- eller koncessionshavaren svarar vidare för de kostnader som åsamkas motparterna i fastig- hetsdomstolen genom att tillstånds- eller koncessionshavaren har överklagat bergmästarens beslut och i högre rätt genom att han eller hon har överklagat dit. Vad som har sagts gäller dock inte om annat följer av 18 kap. 6 eller 8 § . I övrigt tilläm- pas 18 kap. . Paragrafen har ändrats med anledning av införandet av den nya 7 kap. 2 §. Paragrafen har även justerats språkligt. 17 kap. 2 § Om säkerhet som skall ställas enligt denna lag inte har godkänts av den till vars förmån den ställs, skall säkerheten prövas av länsstyrel- sen. Borgen får godkännas av endast om borgensmannen svarar som för egen skuld och, om flera har tecknat borgen, de svarar solidariskt. Staten, kommuner, landsting och kommunalförbund behöver inte ställa säkerhet. Paragrafen har endast ändrats redaktionellt. I andra stycket har lagtexten justerats så att det klart framgår att borgensmannen skall svara som för egen skuld. I tredje stycket har uttrycket landstingskommuner ersatts av landsting i enlighet med terminologin i 1 kap. 1 § kommunallagen (1991:900). 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 3 kap. 5 och 5 a §§ tillämpas inte på undersök- ningstillstånd som har beviljats före ikraftträdandet. Om ett sådant undersökningstillstånd förlängs efter denna tidpunkt skall dock de nya bestämmelserna tillämpas för tiden därefter. 3.Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ tillämpas inte på bearbet- ningskoncessioner som har beviljats före ikraftträdandet. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 5.5. Av punkt 3 följer att bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ inte heller kommer att tillämpas efter beslut om förlängning av giltighetstiden av en bearbetningskoncession som har beviljats före ikraftträdandet. har punkten utformats så att de angivna bestämmelserna kommer att bli Prop. 2004/05:40 tillämpliga på nya bearbetningskoncessioner som beviljas för områden i anslutning till områden med äldre bearbetningskoncessioner, exempelvis om ytterligare mark behöver tas i anspråk i anslutning till en befintlig gruva. Bestämmelserna i 7 kap. 2 och 7 §§ kommer då att tillämpas på den del av gruvan som omfattas av den nya bearbetningskoncessionen. Sammanfattning av betänkandet Minerallagen, markägarna och miljön (SOU 2000:89) Mineralutvinning är av allmänt intresse De geologiska förutsättningarna för att finna utvinningsbara mineral- tillgångar i är förhållandevis goda. har också har en lång tradition som gruvland och är den största producenten av järnmalm, koppar och silver i EU. En hög teknisk kompetens har utbildats på gruv- området med flera världsledande svenska industriföretag som följd. Mineralutvinning har mycket stor betydelse för sysselsättning och väl- stånd i vissa regioner i . I de traditionella malmprovinserna i Bergslagen, och finns orter där gruvnäringen är en förutsättning för bygdens fortlevnad. Ur en internationell synvinkel är det också en fördel om mineralutvinning sker i ett land med en väl funge- rande miljölagstiftning och under godtagbara arbetsförhållanden för de anställda. Det måste sammantaget anses vara ett väsentligt allmänt intresse att förutsättningarna för prospektering och gruvbrytning i inte avsevärt försämras. En särskild minerallagstiftning behövs Minerallagen är en exploateringslag som syftar till att möjliggöra ut- av vissa uppräknade s.k. koncessionsmineral. Gemensamt för dessa är att de är sällsynt förekommande i så stora koncentrationer att en utvinning är ekonomiskt lönsam. Mineralprospektering är en kostnads- krävande verksamhet som i inledningsskedet förutsätter att prospektören har möjlighet att undersöka relativt stora arealer.