prop · GS0321 · 2004-10-18 00:00:00 — och anser att det är an- märkningsvärt att det saknas uppgifter på hur mycket sjukförsäk- ringsavgiften skall sänkas. Förbunden menar vidare att det kommer att leda till en nettokostnadsökning för kommuner och landsting. anser att kostnaderna för är svåra att beräkna . anser att sänkningen av sjukförsäkrings- avgiften måste uppgå till för småföretagen. Detta mot- svarar enligt kostnadsökningen för högkostnads- skyddet när arbetsgivaravgifterna inkluderats. Skälen för regeringens förslag: Arbetsgivarna betalar genom sjukförsäkringsavgiften statens utgifter för bl.a. sjukpenning och in- komstrelaterad sjuk- och aktivitetsersättning. Sjukförsäkringsavgiften i arbetsgivaravgifterna beräknas utifrån prognostiserade sjukför- säkringsutgifter och avgiftsunderlaget för sjukförsäkringsavgiften, där avgiftsunderlaget utgörs av summan av alla löner och skattepliktiga för- måner som betalas ut . Införandet av medfinansiering på kommer inte att innebära någon generell övervältring på arbetsgivarkollektivet då de ökade kost- naderna till följd av den särskilda sjukförsäkringsavgiften, skall uppvägas av en sänkning av sjukförsäkringsavgiften i socialavgiftslagen (2000:980). Det föreslagna fribeloppet, högkostnads- och högriskskyddet skall finan- sieras inom reformen. Detta i sin tur medför att intäkterna från den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften blir lägre än vad som annars vore fallet, varmed sänkningen av sjukförsäkringsavgiften blir något mindre. Intäkterna från den särskilda sjukförsäkringsavgiften beräknas uppgå till 2005. I detta har avdrag gjorts för fri- belopp, högkostnads- och högriskskydd som minskar intäkterna med . Avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifterna pro- gnostiseras 2005 till 1 . Utifrån dessa siffror kan sänkningen av sjukförsäkringsavgiften beräknas. Det görs genom att dividera de intäkter som den särskilda sjukförsäkringsavgiften uppskattas Prop. 2004/05:21 ge, med avgiftsunderlaget. Detta ger då att avgiften kan sänkas med 0,24 pro- centenheter (=(2,49)/1 052,09*100). Förutsatt att antar rege- ringens förslag i budgetpropositionen att sänka sjukförsäkrings- avgiften till kan sjukförsäkringsavgiften därmed sänkas med till (=10,39-0,24). Det totala uttaget för arbetsgivarna, inklusive den allmänna löneavgiften en- ligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift blir då (=32,70-0,24). Syftet med det föreslagna medfinansieringsansvaret för arbetsgivare är att sjukfrånvaron skall minska. Om detta sker beror dels på de ökade drivkrafterna att förebygga sjukfrånvaro och därmed minska inflödet i sjukförsäkringen, dels på ökade rehabiliteringsinsatser och därigenom ett ökat utflöde till arbetsmarknaden. Effekterna av detta är dock svåra att kvantifiera , eftersom de är beroende av flera andra faktorer som styr beteendet. Regeringens bedömning är dock att dessa effekter kan bli betydande . Utgångspunkten för beräkningarna är de omedelbara budget- och kost- nadseffekter som uppstår i samband med själva omläggningen av kost- nadsansvaret. I takt med ett förändrat beteende minskar sjukfrånvaron och således även belastningen på sjukförsäkringen. En framtida lägre sjukfrånvaro skulle innebära dels lägre utgifter för staten och dels att arbetsgivarnas direkta kostnader för sjukfrånvaron minskar. 8 Förändringar i sjukförsäkringen Regeringens förslag: Sjuklöneperioden enligt lagen (1991:1047) om sjuklön skall förkortas . Bestämmelserna skall gälla även sjuklöneperioder som pågår vid ikraftträdandet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: I princip alla instanser tillstyrker förslaget, där- ibland , , , Företagarna, kommun- förbundet och . till- styrker förslaget men anser att det finns anledning att prova om sjuklöne- perioden kan kortas . är positivt till förslaget men anser att är med avseende på ris- ken för bortsortering av arbetssökande. Kammarkollegiet anser att det är bättre att behålla den tredje sjuklöneveckan än att införa en medfinansie- ring på . Bakgrund: Lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) infördes , bl.a. för att öka arbetsgivarens ansvar för de anställdas arbetsmiljö och hälsa samt för att tillförsäkra de anställda en mer rättvis kompensation för inkomstförluster till följd av sjukdom. SjLL utgör grunden för ersättning vid korta sjukdomsfall. ges anställda rätt att behålla en viss del av den lön och andra anställningsförmåner som de skulle ha fått om de fullgjort Prop. 2004/05:21 sina arbetsuppgifter. För i sjuklöneperioden betalas ingen ersättning (karensdag). För återstående dagar i sjuklöneperioden har den anställde rätt att behålla av lön och andra anställ- ningsförmåner. Regeringen föreslog ekonomiska vårproposition (prop. 2002/03:100, bet. 2002/03:FiU21, rskr. 2002/03:235) att sjuklöne- perioden skulle förlängas från 14 . De skäl som angavs i samband med förslaget om förlängd sjuklöneperiod var att begränsa ut- giftsökningarna för sjukskrivningar samt att ge arbetsgivarna starkare drivkrafter att fullgöra sin rehabiliteringsskyldighet och utveckla sitt förebyggande arbete. Ytterligare ett skäl var att frigöra administrativa resurser hos försäkringskassorna. Ändringen trädde i kraft . Skälen för regeringens förslag: Det är främst de långa sjukskrivning- arna som utgör risk för utslagning av människor och som innebär stora kostnader för staten. För arbetsgivare gäller oftast motsatsen. Kortvarig, oplanerad sjukfrånvaro innebär olägenheter för arbetsgivaren. Regeringen anser att när ett system med medfinansiering av sjukpen- ningen nu införs kan sjuklöneperioden förkortas. Det ligger också i linje med den utfästelse regeringen gjorde i budgetpropositionen (prop. 2003/04:01). De nya bestämmelserna bör även gälla sådana sjuklöneperioder som pågår . Regeringens förslag: Sjukpenningnivån återställs och skall beräknas till av den sjukpenninggrundande inkomsten. sen i 3 kap. 2 c § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall därför upphöra att gälla . Den återinförda ersättningsnivån skall tillämpas på sjukpenning som avser ersättningsdagar från och med ikraftträdandet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: TCO, , Privat- tjänstemannakartellen, Handikappförbundens samarbetsorgan, Reumati- kerförbundet, och Svenska Psoriasisförbun- Även LO tillstyrker förslaget men anser att ersättningen bör vara ställer sig tveksamt till förslaget då det kan vara för kostsamt. Ett antal remissinstanser avstyrker förslaget, där- ibland Företagarna, , och Kammar- Riksbank anser att förslaget minskar incitamenten för arbetstagarna att minska sin sjukfrånvaro. en höjning av sjukpenningnivån till enligt erfarenhet kommer att leda till ökad sjukskrivning. I stället bör ersättningsnivån i de all- männa försäkringarna sänkas till . ifrågasätter förslaget, menar att förslaget skulle medföra ökade incita- ment för att individen att vara sjukskriven. studier anser att en höjning av nivån måste ses i ljuset av övriga försäk- ringssystem och att en höjning ger konstiga signaler i ett läge med ökande kostnader för sjukskrivningar. 2004/05:21 att det är motsägelsefullt att återställa sjukpenningnivån till . Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring är sjukpenninggrundande inkomst (SGI) den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). gäller att den sjukpenninggrundande in- komsten multipliceras med faktorn 0,97 före beräkningen av sjukpen- ning. Övriga dagersättningar som grundas på den sjukpenninggrundande inkomsten reduceras inte Regeringens bedömning är att de förslag som lämnas om drivkrafter för minskad sjukfrånvaro kommer att ge sådana effekter på utgifterna för sjukpenning att ersättningsnivån kan återställas så att sjukpenningen be- räknas till av den sjukpenninggrundande inkomsten utan re- ducering med den nämnda faktorn. Regeringen föreslår därför att en så- dan förändring bör träda ikraft . Denna regel bör gälla för ersättningsdagar som infaller från och med ikraftträ- dandet. har ett generellt ansvar för att rehabiliteringsbehovet klarläggs för en försäkrad som drabbats av sjukdom eller skada, och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Detta ansvar omfattar alla försäkrade, både de som har en arbetsgivare och de som saknar anställning. I ansvaret ingår att vara ett stöd för den försäkrade och motivera och stimulera honom eller henne till en aktiv medverkan i rehabiliteringen. Rehabiliteringen skall syfta till att den försäkrade får tillbaka sin arbetsförmåga och sina förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete. skall också samordna och utöva tillsyn över de in- satser som behövs för rehabiliteringsverksamheten. skall, om den försäkrade medger det, samverka med andra berörda aktö- rer, t.ex. arbetsgivaren, hälso- och sjukvården, arbetsförmedlingen och kommunens socialtjänst. Samordningsansvaret innebär däremot inte att övertar det ansvar som respektive rehabiliteringsaktör har för att genomföra rehabiliteringsinsatserna och kostnaderna för dessa. I ansvar ingår att upprätta en rehabiliteringsplan om en försäkrad behöver en rehabiliteringsåtgärd, för vilken rehabiliter- ingsersättning kan utbetalas enligt lagen (1962:381) om allmän försäk- ring (AFL). Rehabiliteringsplanen grundas på arbetsgivarens eller För- säkringskassans rehabiliteringsutredning, medicinskt underlag och eventuellt ytterligare material från andra rehabiliteringsansvariga. Planen skall, om det är möjligt, upprättas i samråd med den försäkrade och utgå från hans eller hennes individuella förutsättningar och behov. Enligt 22 kap. 3 § AFL gäller att arbetsgivare alltid har skyldighet att utreda en arbetstagares behov av rehabiliteringsåtgärder, när han eller hon till följd av sjukdom har varit frånvarande från arbetet i följd, om arbetet ofta har avbrutits av kortare sjuk- perioder eller om arbetstagaren begär det. Utredningen skall genomföras i samråd med arbetstagaren och med hans eller hennes arbetstagarorgani- sation, om arbetstagaren medger detta. är ett verktyg för att arbetsgivaren skall kunna leva upp till sitt rehabiliteringsansvar och ett viktigt underlag i det systematiska arbetsmiljöarbetet som den är ett mycket viktigt underlag när skall bedöma den försäkrades behov av och möjlighet till rehabilitering. I förarbetena (prop. 2002/03:89, bet. 2002/03:SfU10) anges att rehabi- literingsutredningens omfattning dock bör kunna anpassas med hänsyn till vad som kan anses påkallat i det enskilda fallet. Finns det inte något rehabiliteringsbehov bör utredningen kunna göras i en förenklad form. Det bör gälla t.ex. om arbetstagaren bedöms kunna återgå i arbete efter det att rehabiliteringsutredningen skall lämnas till Försäk- ringskassan eller om det på annat sätt framstår som uppenbart att någon rehabiliteringsåtgärd inte behövs. I dessa fall kan utredningen begränsas till uppgifter om varför rehabilitering inte behövs. skall överta ansvaret för rehabiliteringsutredningen, om det finns skäl till det. Ett sådant skäl kan vara att relationen mellan arbetsgivaren och den anställde är sådan att det är olämpligt att arbets- givaren genomför utredningen. Arbetsgivarens rehabiliteringsutredning skall lämnas in till Försäk- ringskassan senast när sjukfallet pågått . Utredningen kan användas som utgångspunkt för planering av rehabiliteringsåtgärder av såväl arbetsgivaren som . Utredningen är också viktig för att skall kunna fullgöra sin roll som samordnare av den enskildes rehabilitering. I rehabiliteringsplan skall anges de rehabiliterings- åtgärder som skall komma i fråga och vem som har ansvaret för dem, en tidsplan för rehabiliteringen samt uppgifter i övrigt som behövs för att genomföra rehabiliteringen. Planen skall också innehålla uppgift om den beräknade kostnaden för ersättning till den enskilde rehabili- teringen pågår. skall fortlöpande se till att rehabiliteringsplanen följs och att det vid behov görs nödvändiga ändringar i den. Rehabiliteringsersättning består av rehabiliteringspenning och särskilt bidrag. Rehabiliteringspenningen skall täcka den inkomstförlust som uppstår för den som deltar i en rehabilitering och det särskilda bidraget skall täcka de kostnader som uppstår i samband med rehabiliteringen, t.ex. skäliga resekostnader och vissa kursavgifter. En förutsättning för att rehabiliteringsersättning skall kunna utbetalas är att det finns en godkänd plan för rehabiliteringen och att den försäk- rade ansöker om ersättning. Rehabiliteringsersättning utbetalas som den försäkrade deltar i en arbetslivsinriktad rehabilitering. Det innebär att ersättningen inte betalas ut som den försäkrade väntar på att rehabilite- ringen skall starta eller då han eller hon genomgår enbart medicinsk be- handling eller medicinsk rehabilitering. Under den tiden utbetalas sjuk- Prop. 2004/05:21 penning i normalfallet. Enligt bestämmelserna i 3 kap. 8 a § AFL, som trädde i kraft , skall , om det behövs för att kunna bedöma i vil- ken mån den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom samt om rehabilitering eller ytterligare utredningsåtgärder är nödvändiga, begära att han eller hon deltar i ett särskilt möte (avstäm- ningsmöte) för bedömning av hans eller hennes medicinska tillstånd, arbetsförmåga och behov av och möjligheter till rehabilitering. Försäk- ringskassan skall också infordra ett särskilt läkarutlåtande eller ett utlå- tande av viss läkare eller annan sakkunnig om det behövs för att belysa dessa förhållanden. I () föreskrifter om avstämningsmöte en- ligt 3 kap. 8 a § AFL (RFFS 2003:10) anges att ett avstämningsmöte genomförs genom att den försäkrade tillsammans med Försäkringskas- sans representant träffar en eller flera aktörer för att göra en bedömning av den försäkrades medicinska tillstånd, arbetsförmåga samt behov av och möjligheter till rehabilitering. Efter mötet skall dokumentera vad som kommer fram under mötet och omgående skicka denna dokumentation till deltagarna. RFV och försäkringskassorna har överenskommit om en gemensam strukturerad arbetsmetod för att genomföra avstämningsmöten. Enligt denna skall använda en särskild blankett för att doku- mentera vad som framkom på avstämningsmötet. En kopia av denna skall omgående sändas till mötesdeltagarna. Blankettens sista del skall användas när en plan för återgång i arbete kan upprättas vid mötet. Pla- nen kan användas i ärenden där någon åtgärd skall vidtas och Försäk- ringskassan är med och samordnar även om rehabiliteringsersättning inte skall betalas ut. I planen anges vilka aktiviteter som skall vidtas, vem som är ansvarig för genomförandet och tidpunkten för genomförandet. Planen godkänns och undertecknas av tjänsteman på och av den försäkrade. Om den försäkrade utan giltig anledning vägrar att genomgå rehabili- tering eller delta vid avstämningsmöte får sjukpenning helt eller delvis förvägras honom eller henne tills vidare (20 kap. 3 § AFL). Tidpunkt för rehabiliteringsplan och avstämningsmöte Regeringens förslag: skall om en försäkrad be- höver en rehabiliteringsåtgärd, för vilken det kan utbetalas rehabili- teringsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) upprätta en rehabiliteringsplan senast efter det att en rehabiliteringsutredning har inkommit från arbetsgivaren eller efter det att gjort rehabiliteringsutredningen. Om det finns förutsättningar att upprätta en rehabiliteringsplan först sedan ett sådant avstämningsmöte som anges i 3 kap. 8 a § AFL har hållits, skall upprätta planen senast efter dagen för mötet. skall om det inte är obehövligt kalla den för- säkrade till ett avstämningsmöte senast efter det att arbets- givarens rehabiliteringsutredning inkommit till . Om den försäkrade saknar arbetsgivare, skall om det inte är obehövligt kalla honom eller henne till avstämnings- möte senast efter dagen för sjukanmälan. Bestämmelserna skall gälla sådana rehabiliteringsutredningar som kommit in från arbetsgivare efter utgången av 2004 eller, om den för- säkrade saknar arbetsgivare, sådana sjukdomsfall som anmälts efter utgången av 2004. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Övervägande flertalet remissinstanser som inkom- mit med yttrande är positiva till förslagen. , , , , , , , , och kommun, , och i län. tillstyrker förslaget i den mån tillräckliga resurser finns att tillgå. Riksbank anser att förslaget kan vara bra för den enskilde, men att det också medför högre administrationskostna- der för . anser att det kan finnas skäl införa en tidsregel, men framför också att i de fall det inte är nöd- vändigt att kalla till avstämningsmöte om ytterligare åtgärder inte behö- ver vidtas för att förbättra förutsättningarna för återgång, skall arbets- givaren inte heller betala sjukförsäkringsavgiften. till- styrker förslaget om rehabiliteringsplan, men anser att arbetsgivarens medfinansieringsansvar skall upphöra i de fall inte kallat till avstämningsmöte eller upprättat rehabiliteringsplan efter det att rehabiliteringsutredningen inkommit till Försäkrings- kassan. Kammarkollegiet anser att arbetsgivare och arbetstagare alltid skall träffas i ett avstämningsmöte när en arbetstagare är långtidssjuk. och anser att förslaget är bra i teorin, men ifrågasätter om organisation kommer att klara att hantera de krav som ställs på organisationen. LO framhåller att det är bra om rehabiliteringsplaner kan upprättas snabbt, men är skeptisk till att föreslaget resurstillskottet till är tillräckligt. , och kommun ifråga- sätter eller pekar på risken att inte klarar att genom- () Prop. 2004/05:21 och () avstyrker förslaget och anser att handläggningen inte skall detaljregleras. Båda pekar också på att För- säkringskassan inte är den enda aktören i denna fråga och anser att även arbetsgivare, läkare och arbetsförmedling måste ha samma krav för annars finns risk för friktion mellan aktörerna. Innan alla parter har resurser att delta i avstämningsmöten kommer lagstiftningen enligt RFV inte att ge de effekter som eftersträvas. FKF anser dessutom att förslaget strider mot den arbetsmetod som tillämpas . Legitimerade Sjukgym- nasters anser att formuleringen om det inte är obehövligt ger utrymme för godtycklighet samt att kravet på att kalla till ett avstäm- ningsmöte inte säger något om när mötet verkligen blir av. Skälen för regeringens förslag: Det övergripande målet för ökad hälsa i arbetslivet är att frånvaron från arbetslivet på grund av sjukskriv- ning skall i förhållande till 2002 halveras . En viktig faktor för att nå detta mål är att samordning av den försäk- rades rehabilitering är effektiv och utförs med hög kvalitet samt att alla inblandade aktörer tar sitt ansvar för att rehabiliteringsprocessen fungerar på avsett sätt. All erfarenhet visar att tidiga insatser är viktiga för en framgångsrik rehabilitering. Det är därför väsentligt att samord- ningsinsatser kommer i gång så snart det är möjligt. Detta påstående får stöd av () årsredovisning för . Där framgår bl.a. att i de fall där rehabiliteringen startade efter sjukfallets början hade fått ökad arbetsförmåga efter avslutad rehabilitering. Om sjukfallet pågått eller längre innan rehabiliteringen startar lyckades den endast i av fallen. Av årsredovisningen framgår också att arbetsgivaren endast i högst be- gränsad omfattning efterlevde skyldigheten att göra en rehabiliteringsut- redning. gällde att en sådan skulle påbörjas efter fyra veckors sjukskrivning om det inte kunde anses obehövligt. För att för- tydliga arbetsgivarens ansvar ändrades därför reglerna så att arbetsgivaren alltid har skyldighet att utreda en arbetstagares behov av rehabiliteringsåtgärder, när han eller hon till följd av sjukdom har varit frånvarande från arbetet i följd eller om arbetet ofta har avbrutits av kortare sjukperioder eller slutligen om arbetstagaren begär det. Någon ändring av bestämmelserna om när en rehabiliteringsutredning skall lämnas till skedde inte i detta sammanhang. En rehabiliteringsutredning som görs på grund av att arbetstagaren varit sjukskriven minst skall lämnas till Försäk- ringskassan senast efter dagen för sjukanmälan hos arbets- givaren. Om en sådan utredning inte kan slutföras inom den angivna tiden skall arbetsgivaren meddela varför utredningen inte kunnat slutföras och när så beräknas kunna ske I avsnitt 5 föreslås att arbetsgivare i vissa fall skall ha skyldighet att medfinansiera en andel av sjukpenningkostnaden för sina arbetstagare. Arbetsgivarens medfinansieringsansvar omfattar inte rehabiliteringser- sättning som utbetalas till arbetstagaren. Det föreslagna ansvaret torde medföra att arbetsgivarna i större omfattning ser till att arbetstagarens rehabiliteringsbehov blir utrett och att utredningen lämnas till Försäk- ringskassan inom de stipulerade tiderna. har skyldighet att upprätta en rehabiliteringsplan när det är aktuellt för den försäkrade att delta i arbetslivsinriktad rehabiliter- ing för vilken rehabiliteringsersättning kan utges. Regeringen anser att det finns anledning att reglera när i förekommande fall senast skall ha upprättat en rehabiliteringsplan. Enligt regeringens uppfattning bör huvudregeln vara att Försäkrings- kassan skall ha upprättat en rehabiliteringsplan senast efter det att en rehabiliteringsutredning inkommit till eller när kassan har gjort en rehabiliteringsutredning, om det av denna eller av handlingarna i övrigt framgår att den försäkrade behöver en arbetslivsin- riktad rehabiliteringsåtgärd. Regeringen antar dock att det i vissa fall kan finnas behov av att dis- kutera den försäkrades ärende med den försäkrade och övriga aktörer för att klarlägga vilka rehabiliteringsinsatser m.m. som är lämpliga i det en- skilda fallet. Detta kan troligen vara aktuellt både när det av rehabiliter- ingsutredningen framgår att rehabiliteringsbehov finns och när behovet är mer oklart. Om det vid ett avstämningsmöte framkommer att den försäkrade behö- ver en arbetslivsinriktad rehabilitering föreslås att skall ha upprättat en rehabiliteringsplan senast efter mötet. Regeringen vill understryka att förslaget inte får tolkas så att Försäk- ringskassan skall dröja med att upprätta en rehabiliteringsplan tills arbetsgivarens rehabiliteringsutredning inkommit, om det finns tillräckligt underlag för att upprätta en rehabiliteringsplan. Arbets- givaren kan också påskynda processen genom att komma in med rehabi- literingsutredningen tidigare än efter åtta veckors sjukskrivning. Nästan alla remissinstanser anser att förslaget är bra men några är också skeptiska eller tveksamma till att resurser är tillräckliga. Regeringen är medveten om att förslaget innebär utökade arbetsuppgifter för och resursfrågan har behandlats i budgetpropositionen . Såväl RFV som () har avstyrkt för- slaget om tidsgränser för när skall ha upprättat en rehabiliteringsplan respektive ha kallat till avstämningsmöte. De anser att inte skall detaljreglera handläggning och arbetsmetoder. Regeringen vill därför betona att förslagen i första hand syftar till att stärka den försäkrades ställning i rehabiliteringsprocessen. Det är också viktigt att socialförsäkringsadministrationen på ett effektivt sätt kan svara mot arbetsgivarnas ökade ansvar och legitima krav på att försäkringsadministrationen fungerar effektivt, så att inte kostnader vält- ras över på dem. Bestämmelserna föreslås tillämpas första gången på sådana rehabili- teringsutredningar som kommit in från arbetsgivare efter utgången av 2004 eller om den försäkrade saknar arbetsgivare på sådana sjukdomsfall som anmälts efter utgången av 2004. Regeringen anser att avstämningsmöten är ett av viktigaste instrument i sitt samordningsarbete med den försäkrades reha- bilitering.