prop · GR0379 · 2004-03-05 00:00:00 — Regeringens proposition 2003/04:79 Höjda begränsningsbelopp för redares Regeringen överlämnar denna proposition till . I 9 kap. sjölagen (1994:1009) finns bestämmelser om begränsning av redares samlade skadeståndsansvar, så kallad globalbegränsning. Bestämmelserna bygger internationella konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar. Bestämmelserna innebär att det skadeståndsansvar som kan uppkomma för en redare med anledning av driften av ett fartyg begränsas till ett visst belopp, vilket varierar med hänsyn till fordringstyp och det aktuella fartygets storlek. antogs ett ändringsprotokoll till begränsnings- konvention. Ändringsprotokollet innebär bland annat att begränsnings- beloppen höjs. Detta gäller för både personskador som drabbar passagerare ombord på ett fartyg och andra skador som uppkommer i samband med ett fartygs drift. Ändringsprotokollet innebär också att det blir möjligt att höja begränsningsbeloppen genom ett förenklat förfarande. I propositionen föreslås att godkänner dels ändringsprotokoll, dels att regeringen säger upp begränsnings- konvention. Vidare innehåller propositionen förslag till de ändringar i 9 kap. sjölagen som är nödvändiga för ett svenskt tillträde till ändrings- protokollet. I anslutning till detta föreslås också att de särskilda begräns- ningsbeloppen för borrningsfartyg och flyttbara borrplattformar höjs. Det föreslås att regeringen får bestämma när lagändringarna skall träda i kraft. Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) ........................... Ärendet och dess beredning............................................................... Nuvarande regler om ansvarsbegränsning....................................... Konventionens huvudsakliga innehåll............ Den svenska regleringen ................................................... 5.2De viktigaste bestämmelserna i 1996 års Svenskt tillträde till ändringsprotokoll ............................. tillträde till ändringsprotokollet.......................... Fordringar med anledning av HNS-skador..... Fordringar med anledning av avlägsnande av fartygsvrak och liknande åtgärder .................. Frågan om särlösningar på vissa områden........................ Fordringar med anledning av Fartyg på mindre än ........................... 6.4Lagändringar med anledning av ett tillträde till De konventionsbundna ansvarsgränserna, De särskilda ansvarsgränserna för borrningsfartyg och borrplattformar ............... Uppsägning av begränsningskonvention .......................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Ekonomiska konsekvenser, m.m. .................................................... Bilaga 1 ändringsprotokoll till konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar ...................... Bilaga 2 Begränsningsbeloppen i SDR enligt 1976 års begränsningskonvention och ändringsprotokoll ..... Bilaga 3 Departementspromemorians huvudsakliga innehåll ............. Förteckning över remissinstanser.......................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... 1.godkänner ändringsprotokoll till konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar, 2.godkänner att regeringen säger upp konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar, och 3.antar regeringens förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009). För andra fordringar med anledning av personskada är an- svarsgränsen 2 miljoner SDR, om fartygets dräktighet inte överstiger 2 000. Är dräktigheten högre, höjs ansvarsgränsen Förslag till lag om ändring i sjölagen Härigenom föreskrivs att 9 kap. 5, 8, 10 och 11 §§ sjölagen (1994:1009) skall ha följande lydelse. Om rätt till ansvarsbegränsning föreligger, skall ansvarsbeloppen bestämmas på följande sätt. För fordringar med anledning För fordringar med anledning av personskada som har tillfogats av personskada som har tillfogats (SDR) multi- plicerat med det antal passagerare plicerat med det antal passagerare som fartyget enligt sitt certifikat som fartyget enligt sitt certifikat har tillstånd att befordra, dock har tillstånd att befordra. högst 25 miljoner SDR. För andra fordringar med anledning av personskada är an- svarsgränsen 333 000 SDR, om fartygets dräktighet inte överstiger 500. Är dräktigheten högre, höjs ansvarsgränsen för varje dräktighetstal från 501 till 3 000 med 500 SDR, 3 001 till 30 000 med 333 SDR, 2 001 till 30 000 med 800 SDR, 30 001 till 70 000 med 250 SDR, 30 001 till 70 000 med 600 SDR, 70 000 med 167 SDR. 70 000 med 400 SDR. För andra slag av fordringar För andra slag av fordringar samt fordringar som avses i 2, i samt fordringar som avses i 2, i den mån de inte tillgodoses med den mån de inte tillgodoses med de belopp som anges där, är de belopp som anges där, är ansvarsgränsen 167 000 SDR, om ansvarsgränsen 1 miljon SDR, om fartygets dräktighet inte överstiger fartygets dräktighet inte överstiger Är dräktigheten högre, höjs Är dräktigheten högre, höjs för varje dräktighetstal från 501 till 30 000 med 167 SDR, 2 001 till 30 000 med 400 SDR, 30 001 till 70 000 med 125 SDR, 30 001 till 70 000 med 300 SDR, för varje dräktighetstal över för varje dräktighetstal över 70 000 med 83 SDR. 70 000 med 200 SDR. 4.Ansvarsgränserna i 13 gäller summan av alla fordringar som på grund av en och samma händelse har uppkommit mot redaren, ägare av fartyg som inte är redare, den som i redarens ställe har hand om fartygets drift, fartygets befraktare, godsets avsändare samt mot någon för vilken dessa svarar. 5.Ansvarsgränserna för bärgare som inte utför bärgning från fartyg eller som uteslutande arbetar från det fartyg som bärgningen avser, skall motsvara de ansvarsgränser som gäller för fartyg med en dräktighet av 1 500. Ansvarsgränserna gäller summan av alla fordringar som på grund av en och samma händelse har uppkommit mot en sådan bärgare och mot någon för vilken denne svarar. 6.Med fartygets dräktighet avses bruttodräktigheten beräknad enligt bestämmelserna om skeppsmätning i bilaga 1 till internationella skeppsmätningskonvention. Vad som avses med SDR anges i 22 kap. 3 §. Den som har gjort gällande en fordran mot en begränsningsfond som har upprättats i eller i en annan konventionsstat, kan inte med anledning av denna fordran erhålla säkerhetsåtgärd eller utmätning avseende fartyg eller någon annan egendom, som tillhör någon som fonden har verkan för enligt 7 § andra stycket och som har rätt till ansvarsbegränsning. Sedan en begränsningsfond har upprättats här i landet eller i , eller , kan säkerhetsåtgärd eller utmätning avseende fartyg eller någon annan egendom som tillhör någon som fonden har verkan för enligt 7 § andra stycket och som har rätt till ansvarsbegränsning inte ske med anledning av en fordran som kan göras gällande mot fonden. Har säkerhetsåtgärd eller utmätning redan skett, skall åtgärden hävas. Säkerhet som har ställts för att avvärja säkerhetsåtgärd eller utmätning eller för att få en sådan åtgärd hävd skall friges. Har fonden upprättats i en annan konventionsstat än som avses i andra stycket, kan rätten eller kronofogdemyndigheten avslå en begäran om säkerhetsåtgärd eller utmätning, häva en säkerhetsåtgärd eller utmätning som redan har skett eller frige en säkerhet som har ställts. En begäran om säkerhetsåtgärd eller utmätning skall alltid avslås och, om fonden har upprättats innan en sådan åtgärd vidtagits eller säkerhet ställts, åtgärden hävas och säkerheten friges, när fonden upprättats i a)den hamn där den händelse har inträffat på vilken fordringen grundas eller, om händelsen inte har ägt rum i hamn, den första hamn som fartyget har anlöpt efter händelsen, eller b)landstigningshamnen, om fordringen avser personskada som har drabbat en person ombord på fartyget, eller c) lossningshamnen, om ford- ringen avser skada på fartygets last. Första och tredje styckena kan även tillämpas om det visas att en fond som har upprättats i en stat som inte är konventionsstat är c) lossningshamnen, om ford- ringen avser skada på fartygets last. jämställbar med en sådan be- gränsningsfond som avses i 7 §. Första och tredje styckena kan även tillämpas om det visas att en fond som har upprättats i en stat som inte är konventionsstat är jämställbar med en sådan be- gränsningsfond som avses i 7 §. Denna paragraf gäller endast om borgenären kan framställa krav mot begränsningsfonden vid den domstol eller myndighet som förvaltar fonden och han har möjlighet att av fondens medel få ut vad som belöper på hans fordran och föra över det till ett annat land. Ansvarsgränserna för örlogsfartyg och andra fartyg, som vid tiden för händelsen ägs eller brukas av en stat och används uteslutande för statsändamål och inte för affärsdrift, får inte i något fall understiga de gränser som gäller för ett fartyg med en dräktighet av 5 000. Om en fordran avser ersättning för skada som har orsakats av ett sådant fartygs särskilda egenskaper eller användning, föreligger dock inte någon rätt till ansvarsbegränsning. Bestämmelserna i detta stycke gäller inte fartyg som huvudsakligen används för isbrytning eller bärgning. Ansvarsgränserna för ett fartyg Ansvarsgränserna för ett fartyg som är byggt eller anpassat för som är byggt eller anpassat för borrning efter havsbottnens natur- borrning efter havsbottnens natur- tillgångar skall vara 12 miljoner tillgångar skall vara 36 miljoner SDR för fordringar som avses i 5 § SDR för fordringar som avses i 5 § 2 och 20 miljoner SDR för ford- 2 och 60 miljoner SDR för ford- ringar som avses i 5 § 3, om ringar som avses i 5 § 3, om fordringarna gäller skada som har fordringarna gäller skada som har orsakats medan fartyget används i orsakats medan fartyget används i på ersättning för oljeskada gäller på ersättning för oljeskada gäller Flyttbara plattformar som är avsedda för utforskning eller utvinning av havsbottnens naturtillgångar anses som fartyg vid tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel. Ansvarsgränserna för sådana plattformar skall dock alltid motsvara de belopp som anges i andra stycket. När begränsning av ansvarighet åberopas inför svensk domstol, skall 110 §§ tillämpas. Om det finns en fordran som avses i 3 § 5 och är lagen i någon annan konventionsstat tillämplig på tjänsteavtalet, skall dock frågan om och till vilket belopp ansvarigheten är begränsad avgöras enligt den lagen. Bestämmelserna i 110 §§ hindrar inte tillämpningen av i övrigt gällande regler om jämkning av en skadevållares ansvar. Med konventionsstat förstås i Med konventionsstat förstås i detta kapitel en stat som är bunden detta kapitel en stat som är bunden av konvention om be- gränsning av sjörättsligt skade- ning av sjörättsligt skadestånds- Prop. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Äldre föreskrifter skall gälla när den händelse som ansvarigheten grundas på har inträffat före ikraftträdandet av de nya föreskrifterna. 3.Så länge är bundet av konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar skall dessutom följande gälla: a) Äldre föreskrifter skall gälla om den som åberopar ansvars- begränsning har sitt stadigvarande hemvist eller sin huvudsakliga rörelse ien stat som är bunden av konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar men inte av ändringsprotokoll till den konventionen. b) Trots vad som sägs i 9 kap. 7 § andra stycket första meningen skall vad som sägs i 9 kap. 8 § gälla på motsvarande sätt när en begränsnings- fond har upprättats enligt konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar i eller i en annan stat som är bunden av den konventionen. 3 Ärendet och dess beredning Bestämmelser om begränsning av redares och vissa andra ansvars- subjekts skadeståndsansvar finns i 9 kap. sjölagen (1994:1009). Dessa bestämmelser möjliggör för den ansvarige att begränsa sitt sammanlagda ansvar för skador som har uppkommit på grund av en och samma händelse, så kallad globalbegränsning. Bestämmelserna bygger konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar (i den fortsatta framställningen benämnd begränsningskonvention). Konventionen finns publicerad i propositionen Ändring i sjölagen m.m. (prop. 1982/83:159, s. 195 ff.) och i överenskommelser med främmande makter, SÖ 1983:98. Vid en diplomatkonferens i antogs ett ändrings- protokoll till begränsningskonvention (fortsättningsvis benämnt ändringsprotokoll). Protokollet innebär bland annat att begränsningsbeloppen höjs. Protokollet i dess engelska lydelse finns i bilaga 1. En översättning till svenska som gjorts i finns parallellt med den engelska texten. En uppställning över begränsningsbeloppen begränsningskonvention och i ändrings- protokollet finns i bilaga 2. undertecknade ändringsprotokoll med förbehåll för senare ratifikation. Efter antagandet av ändringsprotokollet utarbetades i Justitie- departementet promemorian Ändrade regler om begränsning av redares ansvar, Ds 1997:61. I promemorian föreslås att skall tillträda ändringsprotokollet och säga upp begränsningskonvention. Vidare föreslås med anledning av detta vissa ändringar i 9 kap. sjölagen. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4. En förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över promemorian finns i bilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i ärendet (Ju1997/3433/L3). I ärendet utarbetades därefter promemorian Ändrade regler om begränsning av redares m.fl. ansvar. Promemorian behandlar vissa frågor om ikraftträdandet av de aktuella lagändringarna. Denna promemoria remitterades för synpunkter . Bilaga 5 innehåller också en förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över promemorian. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i ärendet (Ju1997/3433/L3). I denna proposition föreslås att godkänner dels ändringsprotokoll, dels att regeringen säger upp begränsnings- konvention. Vidare lämnas förslag till de ändringar i 9 kap. sjölagen som är nödvändiga för ett svenskt tillträde till ändringsprotokollet samt vissa ytterligare ändringar som föranleds av tillträdet. Under ärendets beredning har överläggningar hållits med företrädare för ansvariga ministerier och departement i , och . Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslaget. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagråds- remissens lagförslag stämmer överens med propositionens. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. 4 Nuvarande regler om ansvarsbegränsning Regler om globalbegränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar har funnits i de flesta sjörättssystem . Det har dock förelegat stora skillnader mellan olika rättssystem, bland annat när det gäller sättet att genomföra begränsningen (se om den historiska utvecklingen bland annat SOU 1981:8 s. 59 ff. och , B., Sjölagens bestämmelser om redaransvar, , 1985, s. 14 ff.). I syfte att skapa internationellt enhetliga regler antogs en konvention om fastställande av vissa gemensamma bestämmelser i fråga om begränsningen av ansvarigheten för ägare av fartyg som används till fart i öppen sjö. , liksom , och , tillträdde konventionen, men den fick i övrigt en ganska obetydlig anslutning. Ett nytt försök gjordes därför att åstadkomma en internationellt enhetlig ordning. antogs en konvention om begränsningen av ansvarigheten för ägare av fartyg som används till fart i öppen sjö. , , och tillträdde även denna konvention. Den trädde 1968. Bara efter ikraftträdandet visade det sig finnas ett behov av att revidera konvention. Den utlösande faktorn var arbetet med internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja. Den konventionen innehåller bestämmelser om begränsning av ansvaret för oljeskador. Ansvarsgränserna i olje- ansvarighetskonventionen var högre än motsvarande gränser konvention. För en stat som ratificerade oljeansvarighetskonventionen och som var bunden av konvention uppstod på grund härav vissa svårigheter. Den senare konventionens lägre ansvarsgränser måste nämligen tillämpas av en sådan stat även på oljeskador, om det fartyg som hade orsakat oljeskadorna var hemmahörande i en stat som hade tillträtt konvention men inte oljeansvarighetskonventionen. Detta ansågs otillfredsställande och stötande eftersom staten i fråga var tvungen att tillämpa de högre ansvarsgränserna konvention på fartyg hemmahörande i den egna staten. Men även andra omständigheter påkallade en revidering av konvention. Den inflation som hade ägt rum hade minskat begränsningsbeloppens reella värde. Gränserna i konventionen hade med hänsyn härtill kommit att framstå som alltför låga. Ett arbete inleddes därför i den dåvarande mellanstatliga rådgivande sjöfartsorganisationen (föregångaren till den internationella sjöfarts- organisationen, IMO) och i den internationella sjörättskommittén (CMI) i syfte att modernisera de internationella reglerna om globalbegränsning. Arbetet resulterade konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar. Konventionen, som antogs vid en diplomatkonferens i , trädde i kraft . Den har tillträtts av 41 stater, däribland , , och . begränsningskonvention innehåller 23 artiklar indelade i fem kapitel. Första kapitlet (artiklarna 15) innehåller bestämmelser om begränsningsrätten. Där regleras bland annat frågan om vilka personer som är berättigade till ansvarsbegränsning och vilka typer av fordringar som är föremål för begränsningsrätten. I andra kapitlet (artiklarna 610) fastställs ansvarsgränserna. Gränserna delas in i allmänna ansvarsgränser och ansvarsgränsen för passagerares fordringar. Dessutom innehåller kapitlet bland annat bestämmelser om beräkningsenhet. Tredje kapitlet (artiklarna ) innehåller grundläggande bestämmelser om begräns- ningsfond. Där regleras bland annat hur fonden upprättas, hur den fördelas och vilka rättsverkningar som är knutna till upprättandet. I fjärde kapitlet (artikel 15) fastställs konventionens tillämpningsområde. Det femte och sista kapitlet (artikel 1623) innehåller slutbestämmelser om ratifikation, ikraftträdande, uppsägning m.m. I det följande redogörs under skilda rubriker för konventionens huvudsakliga innehåll. I fråga om det närmare innehållet i konventionens bestämmelser hänvisas till prop. 1982/83:159 s. 195 ff. En beskrivning av de särskilda bestämmelserna i konventionen finns i SOU 1981:8 s. 70 ff. Vem är berättigad till ansvarsbegränsning? Berättigade att begränsa sitt ansvar är enligt konventionen fartygsägare och bärgare. Fartygsägare är inte bara den som innehar fartyget med äganderätt. Med fartygsägare förstås ägare, befraktare och redare av fartyg samt den som i redarens ställe sköter om driften av ett fartyg. Bärgare är den som utför tjänster i direkt samband med bärgnings- företag, oavsett om bärgningen utförs med användande av fartyg eller inte. Även personer för vars handlingar fartygsägaren eller bärgaren svarar har rätt att begränsa sitt ansvar, om en fordran av det slag som kan vara föremål för ansvarsbegränsning görs gällande mot en sådan person. Den som har meddelat ansvarsförsäkring beträffande fordringar som är föremål för begränsning enligt konventionen har rätt att begränsa sitt ansvar i samma utsträckning som försäkringstagaren. Ett generellt undantag från rätten till begränsning gäller för skador som den ansvarige har vållat uppsåtligen eller av hänsynslöshet och med insikt om att skadan sannolikt skulle uppkomma. Det senare ledet avser en grov vårdslöshet som ligger på gränsen till uppsåt (se prop. 1982/83:159 s. 48). Vilka fordringar är föremål för ansvarsbegränsning? De fordringar som kan bli föremål för ansvarsbegränsning är i första hand sådana som avser person- eller sakskador som har uppstått i samband med fartygets drift. Tillämpningsområdet omfattar emellertid också fordringar med anledning av dröjsmål vid befordran av gods, passagerare eller deras resgods, krav på ersättning för skadeförebyggande åtgärder i vissa fall, fordringar med anledning av rena förmögenhets- skador, m.m. Undantagna från begränsningsrätten är fordringar på bärgarlön och bidrag till gemensamt haveri, fordringar med anledning av sådana oljeskador som avses oljeansvarighetskonvention jämte ändringar som har trätt i kraft, fordringar med anledning av atomskador och, under vissa förutsättningar, fordringar som tillkommer arbetstagare hos fartygsägaren eller bärgaren. Vilka är begränsningsbeloppen? Som tidigare nämnts innehåller konventionen dels allmänna ansvars- gränser, dels en särskild ansvarsgräns för passagerares fordringar med anledning av personskador. De allmänna ansvarsgränserna är bestämda i relation till det aktuella fartygets bruttodräktighet (tonnage), beräknat enligt internationella skeppsmätningskonvention (konventionen är publicerad i SÖ 1979:6). Bruttodräktigheten är ett uttryck för fartygets storlek och utgör summan av fartygets alla slutna rum med undantag för bland annat vissa utrymmen ovanför översta däck. Dräktigheten anges begränsningskonvention och i denna proposition i antal ton (ett ton motsvarar i sammanhanget inte utan ). Begränsningsbeloppen anges i de av använda särskilda dragningsrätterna (SDR). Både för personskador och övriga skador föreskrivs ett minsta begränsningsbelopp för fartyg med ett tonnage på eller därunder. För personskador uppgår detta belopp till 333 000 SDR (ca ) och för övriga skador till 167 000 SDR (ca ). Härefter ökar beloppen stegvis i förhållande till fartygets storlek. Begränsningsbeloppet för passagerares fordringar med anledning av personskador fastställs inte i förhållande till fartygets tonnage utan till det antal passagerare som fartyget har tillstånd att transportera. Beloppet är lika med 46 666 SDR (ca ) multiplicerat med det tillåtna antalet passagerare. Beloppet är dock maximerat till 25 miljoner SDR (ca ). För att freda sig mot alltför omfattande krav på säkerhet från borgenärernas sida i form av kvarstad eller andra säkerhetsåtgärder kan redaren, eller den som annars påstås vara ansvarig, upprätta en begränsningsfond. Genom att upprätta en sådan fond kan den ansvarige också säkra att begränsningsreglerna iakttas. ningsfonden för borgenärerna att de får en gemensam säkerhet för sina Prop. 2003/04:79 krav. Begränsningsfonden skall uppgå till summan av de begränsnings- belopp som är tillämpliga på fordringar för vilka den person som upprättar fonden kan vara ansvarig, jämte närmare angiven ränta. Fonden upprättas genom att beloppet betalas in till eller säkerhet ställs för beloppet hos en domstol eller någon annan behörig myndighet i den konventionsstat där rättsliga åtgärder har vidtagits. Har en begränsningsfond upprättats är den som gjort gällande en fordran mot fonden förhindrad att på grund av denna fordran göra gällande någon rätt mot andra tillgångar. Borgenären kan exempelvis inte få kvarstad i redarens fartyg. Redan beslutade säkerhetsåtgärder skall alltid hävas om fonden har upprättats i den stat där säkerhetsåtgärder har vidtagits. Motsvarande gäller om säkerhetsåtgärder har vidtagits i andra stater som har viss närmare anknytning till ersättningsanspråken. Begränsningsfonden skall fördelas proportionellt mellan borgenärerna i förhållande till deras styrkta fordringar mot fonden. När är konventionen tillämplig? Konventionen är tillämplig när en person som är berättigad att begränsa sitt ansvar åberopar denna rätt inför en domstol i en fördragsslutande stat eller i en sådan stat begär att en säkerhetsåtgärd skall hävas eller att en ställd säkerhet skall friges. Den avgörande omständigheten för konventionens tillämplighet är alltså om domstolen i fråga är belägen i en fördragsslutande stat. Personens eller det aktuella fartygets nationalitet saknar enligt huvudregeln betydelse för tillämpningsområdet.