prop · GR0360 · 2004-03-10 00:00:00 — väckt mot ett privat rättssubjekt för att få tillbaka belopp som det betalat som socialt bistånd till denne persons tidigare maka och till hans barn. Detta under förutsättning att grunderna för talan och de närmare bestäm- melser om hur en sådan talan ska föras regleras av allmänna bestämmel- ser om underhållsskyldighet. Såvida regresstalan väcks med stöd av bestämmelser genom vilka det offentliga organet givits en särskild befogenhet kan talan dock inte anses omfattas av privaträttens område. Vad beträffar den andra frågan ska innebörden av social trygghet enligt Brysselkonventionen omfatta det materiella tillämpningsområdet för för- ordningen (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom En sådan regresstalan som det är fråga om i målet där det offentliga organet har väckt mot tredje man avser emellertid inte vill- koren för att få den aktuella förmånen utan återbetalning av belopp som utbetalats som ett sådant bistånd. Föremålet för tvisten har därför inte något samband med tillämpningen av förordning 1408/71 och omfattas därmed inte av begreppet social trygghet i Brysselkonventionens mening. C-436/00 (Ä 16/01:1) X och Y mot ; begäran från Den nationella domstolens fråga: Om artiklarna 43, 46, 48, 56 och/eller 58 EG utgör hinder mot att tillämpa nationella regler som i likhet med den svenska lagstiftningen på området innebär att kapitaltillskott genom överlåtelse av aktier till underpris beskattas oförmånligare, om tillskottet sker till en juridisk person som är hemmahörande i en annan medlemsstat och i vilken överlåtaren direkt eller indirekt äger andel eller till ett inhemsk aktiebolag i vilket en sådan juridisk person äger andel, än vad som skulle ha gällt om något sådant utländskt ägarinflytande inte yttrade sig muntligen och svarade på de två frågor som domstolen anmodat de berörda i målet att begränsa sina anföranden till. vitsordade att de svenska bestämmelserna inskränker på etable- ringsfriheten och den fria rörligheten för kapital. emellertid motiverade och nödvändiga för att tillgodose det inre samman- hanget i skattesystemet, skydda det egna skatteunderlaget samt upprätt- hålla en effektiv skattekontroll. Det inre sammanhanget i skattesystemet säkerställs inte genom dubbelbeskattningsavtalet mellan och Bel- gien, jämför mål C-80/94 Wielockx (1995 I-2493). , kommissionen, EFTA:s övervakningsmyndighet och parterna yttrade sig också. dom : Artiklarna 43 EG och 48 EG som avser etableringsfriheten utgör hinder för en nationell lagstift- ning som den svenska, vilken innebär att kapitaltillskott genom överlåt- else av aktier till underpris beskattas oförmånligare, om överlåtelsen dels sker till en utländsk juridisk person i vilken överlåtaren direkt eller indirekt äger andel dock under förutsättning att denna andel är sådan att överlåtaren därigenom får ett bestämmande inflytande över denna utländ- ska juridiska person dels sker till ett svenskt aktiebolag som är dotter- bolag till en sådan utländsk juridisk person. Nationell lagstiftning likt den svenska strider enbart mot artiklarna 56 EG och 58 EG som avser den fria rörligheten för kapital vid de fall då överlåtelsen sker till en utländsk juridisk person i vilken överlåtaren direkt eller indirekt andel som inte är sådan att han därigenom får ett bestämmande inflytande. C-465/00 (Ä 38/01:2) Rechnungshof mot Österreichischer Rundfunk m.fl.; begäran från Verfassungsgerichtshof, Den nationella domstolens fråga: Om bestämmelserna i direktiv 95/46/EG om skydd för enskilda personer avseende på behandling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter utgör hinder mot nationell lagstiftning som innebär att ett statligt organ är skyldigt att samla in och vidarebefordra löneuppgifter i syfte att offentliggöra upp- gifterna om lön och namn när det gäller personer som arbetar hos bl.a. regionala och centrala myndigheter, samt ett privaträttsligt bolag som delvis står under statligt inflytande. Begäran rör även frågan om direktivet har direkt effekt. anförde att direktivet ska tolkas så att det inte hindrar en sådan Även om behandlingen av personuppgifterna som sådan kan utgöra ett intrång i den enskildes rätt till privatlivet är den motiverad med hänsyn till allmänhetens intresse att få tillgång till hur offentliga medel fördelas och förvaltas. Detta medför en medborgerlig kontroll och offentlig debatt som främjar den offentliga förvaltningens effektivitet och opartiskhet vilket kan sägas främja landets ekonomiska Att få tillgång till sådan information utgör också en del av människors rätt att få information om och delta i det offentliga livet. , , , , , , kommis- sionen och parterna yttrat sig också. dom (avser även mål C-138 & 139/01): Artiklarna 6.1 c och 7 c och e i direktiv /46/EG utgör inte hinder för sådan nationell lagstiftning som den som är i fråga i målen vid de nationella domstolarna, såvida det är utrett att spridning i stor om- fattning är både nödvändig och lämplig för lagstiftarens syfte, nämligen att allmänna medel ska förvaltas väl, inte bara vad gäller de belopp till vilka årsinkomsten för anställda vid organ som står under tillsyn uppgår, såvida den ligger över en viss gräns, utan även vad gäller namnen på dem som uppbär dessa inkomster. Det ankommer på de hänskjutande dom- stolarna att pröva huruvida detta är fallet. Artiklarna 6.1 c och 7 c och e i direktiv /46/EG är direkt tillämpliga i den meningen att de kan åberopas av en enskild inför nationella domstolar för att dessa inte ska tillämpa nationella rättsregler som strider mot dessa bestämmelser. C-15/01 (Ä 34/01:1) m.fl. mot ; begäran Den nationella domstolens fråga: Om det är förenligt med fördraget att automatiskt dra in parallellimportörernas försäljningstillstånd för Losec enterokapslar i samband med att tillverkaren återkallat sitt huvudtillstånd och erhållit nytt försäljningstillstånd för Losec MUPS enterotabletter och om Losec enterokapslar kan rymmas inom försäljningstillståndet för Losec MUPS enterotabletter. Målet rör alltså om fortsatt import av Losec enterokapslar kan äga rum efter det att tillverkaren utvecklat en ny variant av läkemedlet Losec MUPS enterotabletter. letterna skiljer sig åt på så vis att kapslarna som aktiv substans innehåller syran omeprazol medan tabletterna innehåller magnesiumsaltet av syran anförde vad gäller frågan om försäljningen av Losec entero- kapslar kan rymmas inom försäljningstillståndet för Losec MUPS entero- tabletter att denna bedömning ska göras utifrån de kriterier som anges i domen i mål C-94/98 (1999 I-8789) men att den konkreta bedömningen bör överlämnas till den nationella dom- För det fall den nationella domstolen skulle finna att fortsatt för- säljning av Losec enterokapslar inte skulle kunna tillåtas med hänvisning till försäljningstillståndet för Losec MUPS enterotabletter hävdade att försäljningen under vissa förutsättningar ändå ska tillåtas. Dessa förutsättningar är att det ursprungliga försäljningstillståndet har upphört på begäran av innehavaren av skäl som inte har med läkemedlets säkerhet att göra och att: -läkemedlet har sålts inom gemenskapen och såvitt känt utan att några allvarligare biverkningar uppstått, -det saknas anledning att anta att några sådana allvarligare biverk- ningar skulle komma att uppstå och -läkemedlet är föremål för kontinuerlig säkerhetsövervakning i någon annan medlemsstat än i importstaten och den behöriga myn- digheten i importstaten kan få del av resultaten av denna övervak- ning från den andra medlemsstaten. , , , kommissionen och klagandena yttra- de sig också. dom : Artiklarna 28 och 30 EG utgör hinder för nationella bestämmelser som föreskriver att godkännande för parallellimporterade läkemedel kan återkallas enbart på grund av att innehavaren av försäljningstillståndet för läkemedlet på egen begäran återkallat detsamma, och att återkallelsen inte sker på grund av läkemed- lets säkerhet. Artiklarna 28 och 30 EG innebär dock inget hinder för att parallellimporten av det aktuella läkemedlet begränsas, om människors hälsa verkligen äventyras av att det parallellimporterade läkemedlet fortsätter att saluföras på marknaden i importmedlemsstaten. C-56/01 (Ä 43/01:2) mot Caisse Primaire d´Assurance Maladie des Hauts ; begäran från Tribunal des Affaires de Sécurité Sociale de Nanterre, Den nationella domstolens fråga: Om artikel 22 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen är förenlig med bestämmelserna om den fria rörligheten för tjänster i artiklarna 49 och 50 EG. har överklagat ett beslut om att avslå hennes begäran att det franska socialförsäkringssystemet skulle ersätta hennes kostnader för vård (naturterapi) vid en klinik i . Hon menade att hon inte kan få den vård som hennes hälsotillstånd Enligt intyg från en fransk läkare erbjuds dock aktuell vård på ett omfattande och mångsidigt sätt i . Enligt artikel 22 i förordningen 1408/71 får en begäran om förhandstillstånd, för en med- borgare i en medlemsstat att bege sig till en annan medlemsstat för vård, inte vägras om den vård som krävs ersätts inom ramen för dess socialför- säkringssystem och inte kan tillhandahållas inom rimlig tid i Även franska regler kräver att vården inte kan ges i för att vård utomlands ska vara ersättningsgill där. anförde att artikel 22 i förordningen 1408/71 inte är oförenlig med bestämmelserna om den fria rörligheten för tjänster och att det ankommer på medlemsstaterna att vid tillämpningen beakta om den in- skränkning, som kravet på förhandstillstånd innebär för den fria rörlig- heten för tjänster, är motiverad av sakliga skäl och om den är nödvändig och proportionell i förhållande till dessa skäl. , , , , , , rådet, kommissionen och parterna yttrade sig också. dom : Vad gäller giltigheten av artikel 22 i förordningen 1408/71 konstaterade domstolen att syftet med denna artikel är att införa ett gemensamt system som underlättar den fria rörligheten för patienter och därmed tillhandahållandet av gränsöver- Det gemenskapsrättsliga systemet säkerställer att tillstånd och därmed också ersättning lämnas för utlandsvård när de två villkor som bestämmelsen uppställer är uppfyllda. Det har således inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av artikel Domstolen uttalade vidare att systemet med förhandstillstånd som medlemsstaterna ska införa med tillämpning av artikel 22.1 c och 22.2 i förordningen 1408/71, bland annat måste administreras enligt en förfar- andeordning som är lättillgänglig och ägnad att säkerställa att den berördes ansökan behandlas objektivt och opartiskt inom en rimlig frist. Eventuella avslag ska dessutom kunna överprövas genom talan vid C-101/01 (Ä 57/01:2) mot åklagaren; begäran från Den nationella domstolens fråga: Målet gällde tillämpningsområdet för direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, vad som ska avses med överföring till tredjeland av personuppgifter enligt direktivet och hur vissa av direktivets bestämmelser förhåller sig till principerna om yttrandefrihet. till böter för att ha brutit mot personuppgiftslagen genom att upprätta en hemsida på Internet och där lägga ut uppgifter om anställda vid pastorat, där hon arbetade som lokalvårdare samt undervisade konfirman- Hemsidan var avsedd som information till konfirmanderna. överklagade domen till hovrätten. anförde att ifrågavarande behandling av personuppgifter utgör behandling på automatisk väg i den mening som avses i direktivet men lämnade öppet för vad som ska avses med behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av gemenskaps- Behandling av personuppgifter kan emellertid inte anses vara av privat natur när den via Internet är tillgänglig för ett oändligt antal Redan det förhållandet att uppgifterna på detta sätt blir tillgäng- liga världen över innebär att uppgifterna överförts till tredjeland. spelar härvid inte någon roll om någon där faktiskt tagit del av uppgift- erna eller var den server där uppgifterna finns lagrade är placerad. tivets bestämmelser är formulerade så att det finns ett sådant utrymme för intresseavvägningar mellan hänsynen till rätten till respekt för privatlivet och yttrandefriheten att direktivet inte kränker rätten att yttra sig fritt. , , kommissionen och qvist yttrade sig också. dom : Omnämnandet av olika personer på Internet, på det sätt som skett, utgör en behandling av per- sonuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg i den mening som avses i direktivet. Sådan behandling av personuppgifter om- fattas inte av något av de undantag som nämns i direktivet. att en person har skadat sin fot och är deltidssjukskriven är en uppgift om hälsa enligt direktivet. Det finns inte någon överföring av uppgifter till tredjeland i den mening som avses i direktivet när en person lägger ut personuppgifter på Internet. Bestämmelserna i direktivet utgör i sig inte en begränsning som står i strid med den allmänna principen om yttrande- frihet, eller andra fri- och rättigheter, men den nationella domstolen ska göra en korrekt avvägning mellan direktivets krav på begränsningar i be- handlingen av personuppgifter och yttrandefriheten eller andra liknande fri- och rättigheter. Medlemsstaterna får tillämpa direktivets bestämmel- ser också på sådana områden som inte täcks av direktivet (t.ex. allmän säkerhet, försvar och straffrätt). C-138/01 & C-139/01 (Ä 100/01:2) 1. Lauermann mot Österreichischer Rundfunk; begäran från Oberster Den nationella domstolens fråga: Om nationella bestämmelser enligt vilka dels en offentligrättslig radiostation är skyldig att lämna ut namn och inkomstuppgifter till ett statligt organ, dels det statliga organet är skyldigt att samla dessa uppgifter för publicering är förenliga med direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer avseende på behand- ling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter jämförda med artikel 6 EU och artikel 8 i om mänskliga rättigheter (jfr mål C-465/00 ovan). Fråga var även om bestämmelserna i direktiv /46/EG har direkt effekt. yttrade sig beträffande den första frågan och hänvisat till det svenska yttrandet i mål C-465/00. , , , och kommis- sionen yttrade sig också. dom (avser även mål C-465/00): Artiklarna 6.1 c och 7 c och e i direktiv /46/EG utgör inte hinder för sådan nationell lagstiftning som den som är i fråga i målen vid de nationella domstolarna, såvida det är utrett att spridning i stor omfattning är både nödvändig och lämplig för lagstiftarens syfte, nämligen att allmänna medel ska förvaltas väl, inte bara när det gäller de belopp till vilka årsinkomsten för anställda vid organ som står under tillsyn uppgår, såvida den ligger över en viss gräns, utan även när det gäller namnen på dem som uppbär dessa inkomster. Det ankommer på de hänskjutande domstolarna att pröva huruvida detta är fallet. Artiklarna 6.1 c och 7 c och e i direktiv /46/EG är direkt tillämpliga i den meningen att de kan åberopas av en enskild inför nationella domstolar för att dessa inte ska tillämpa nationella rättsregler som strider mot dessa bestämmelser. C-165/01 (Ä 106/01:1) Kommission in Österreich mot Europeiska gemenskaperna Europeiska gemenskapernas kommission; begäran från Oberster Gerichtshof, Den nationella domstolens fråga: I vilken utsträckning som nationell rätt är tillämplig på anställningsförhållandena för lokalt anställda enligt förordning (EEG, EURATOM, EKSG) nr 259/68 om fastställande av tjänsteföreskrifter för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkor för övriga anställda i dessa gemenskaper samt om införande av särskilda tillfälliga åtgärder beträffande kommissionens tjänstemän. I detta fall rörde det sig om lokalt anställd personal vid kom- missionen representation i och frågan om de österrikiska reglerna om företagsråd var tillämpliga. Den nationella domstolen frågade härvid om artikel 79 i förordningen när det gäller lokalt anställda kan anses utgöra en hänvisning till nationell rätt även vad gäller kollektiv arbetsrätt och om de lokalt anställdas val av ett företagsråd som företräder deras intressen är giltigt. Den nationella domstolen undrade också om valet av företagsråd kan vara ogiltigt av den anledningen att de lokalt anställda har rätt att delta i val till den s.k. personalkommittén, som enligt förord- ningen har att företräda samtliga anställds, dvs. även kommissionens tjänstemän. hävdade att bestämmelserna när det gäller lokalt anställda i anställningsvillkoren ger ett klart uttryck för att deras anställnings- förhållande så långt som möjligt ska överensstämma med vad som gäller för övriga arbetstagare på orten. Bestämmelsen innehåller en hänvisning till nationell rätt som innebär att gemenskapsinstitutionerna måste fastställa reglerna för de lokalt anställda så att dessa uppfyller de grund- läggande kraven i det nationella regelsystemet. Det saknas härvid anledning att göra skillnad mellan olika typer av arbetsrättsliga regler, t.ex. mellan den kollektiva sidan av anställningsförhållandet och den enskilda sidan av detsamma. underströk att artikel 9 i tjänste- föreskrifterna inte kan anses utgöra en uttömmande beskrivning av lokalt anställdas rätt till inflytande eftersom detta skulle leda till att lokalt anställda i skulle komma att arbeta under fundamentalt annorlun- da förhållanden och enligt regler om arbetstagarnas medinflytande som ur ett svenskt perspektiv framstår som fullständigt otillräckliga. gjorde slutligen gällande att företagsrådet bör kunna existera parallellt med personalkommittén så länge en direkt konflikt inte uppkommer. , , , kommissionen och sökanden ytt- rande sig också. dom : Domstolen konstaterade att artikel 79 i anställningsvillkoren ska tolkas i sitt sammanhang, med hänsyn till tanken bakom bestämmelsen och den systematik i anställ- ningsvillkoren som den utgör en del av. Reglerna om arbetstagarinflyt- anden finns i avdelning I och gäller även lokalt anställda. Med hänvis- ning till domen i mål C-126/99 Vitari (2000 I-9425) konstaterade domstolen vidare att nationell rätt inte oavkortat ska tillämpas på anställ- ningsförhållandet mellan en gemenskapsinstitution och en lokalt anställd. Mot denna bakgrund och med hänvisning till den uppdelning av olika typer av regler och avdelningar som gjorts i anställningsvillkoren drog domstolen slutsatsen att det kan antas att när gemenskapslagstiftaren i avdelning IV i anställningsvillkoren om lokalt anställda beträffande deras anställningsvillkor hänvisar till gällande regler och praxis på den ort som där den lokalt anställde ska tjänstgöra, hänvisningen inte avser andra aspekter av anställningsförhållandet mellan dessa anställda och institu- tionen än dem som regleras i avdelningarna II och III för andra katego- rier anställda. Domstolen understryker att den motsatta tolkningen skulle kunna leda till att verksamheten inom vid en gemenskapsinstitution inte fungerar då olika åtgärder, och till och med motstridiga, skulle vidtas. Hänvisningen i artikel 79 till gällande regler och praxis på den ort där lokalt anställda ska tjänstgöra omfattar därmed inte lagstiftning av den art som var aktuell här. Domstolen fann avslutningsvis att, till skillnad från vad bl.a. den anfört, den omständigheten att bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna och i anställningsvillkoren om representationen för arbetstagare och tillvaratagande av deras intressen påstås vara ofullständiga eller otillräckliga inte kan föranleda någon C-243/01 (Ä 140/01:1) Procuratore della Repubblica mot Gambelli m.fl.; begäran från Tribunale di Ascoli Piceno, Den nationella domstolens fråga: Om den italienska vadhållningslagstift- ningen är förenlig med bestämmelserna i fördraget om etableringsfri- heten och friheten att tillhandahålla tjänster. na innehåller krav på tillstånd för bedrivande av vadhållningsverksamhet och tillstånd kan inte beviljas alla former av juridiska personer. trädelser av bestämmelserna kan medföra straffansvar. princip densamma som i mål C-67/98 Zenatti (1999 I-7289) i vilket yttrat sig skriftligen. yttrade sig och hänvisade till Zenatti-domen och de kriterier som ställts upp av domstolen i den domen. , , , , , , , , kommissionen och svarandena yttrade sig också. dom : Domstolen konstaterade inledningsvis att det inte kan uteslutas att en lagstiftning som innebär att utländska operatörer i praktiken inte kan delta i anbudsförfarandet när det gäller koncession att bedriva spelverksamhet utgör ett hinder för Beträffande den fria rörligheten för tjänster för- klarade domstolen att denna innefattar förbud mot regler som hindrar ett bolag som är etablerat i en medlemsstat att tillhandahålla tjänster till personer i andra medlemsstater t.ex. via lotterireklam och lottsedlar, telefonerbjudanden samt även som här via Internet. också den situationen att mottagaren av tjänsten hindras att utnyttja den- samma, t.ex. som i detta fall genom att det är straffbart att för en person i att via Internet koppla upp sig till en bookmaker i en annan med- Sammanfattningsvis fann domstolen att nationella bestämmel- ser av det slag som de italienska utgör en inskränkning i etablerings- friheten och friheten att tillhandhålla tjänster och att det under sådana omständigheter måste undersökas om dessa inskränkningar kan godtas på grund av att de omfattas av de undantag som uttryckligen anges i artiklarna 45 och 46 EG, eller, om de i enlighet med domstolens praxis kan berättigas på grund av tvingande hänsyn till allmänintresset. del påpekade domstolen att det följer av praxis att minskning av skattein- täkter i sig inte kan berättiga sådana inskränkningar. nationell domstol att avgöra om inskränkningarna uppfyller gemenskaps- Vid denna bedömning anger domstolen att följande om- ständigheter ska beaktas särskilt. Restriktioner som syftar till att skydda konsumenter, förhindra bedrägerier samt att skydda medborgarna från att lockas till överdrivna spelutgifter liksom restriktioner som syftar till att förhindra att ordningen i samhället störs kan vara berättigade, men de måste i så fall verkligen bidra till att begränsa vadhållningsverksamheten på ett sammanhängande och systematiskt sätt. I den mån myndigheterna i en medlemsstat lockar och uppmuntrar konsumenterna att delta i spel av olika slag i syfte att stärka statskassan kan medlemsstaten inte åberopa att hänsyn till den allmänna samhällsordningen gör det nödvändigt att Kriterier för att delta i anbudsförfarande för att få koncession får inte vara sådana att de i praktiken lättare kan uppfyllas av inhemska aktörer. särskild vikt vad gäller nödvändigheten av att tillämpa straffrättsliga påföljder för enskilda som deltar i spelverksamhet utomlands via Internet respektive för den som i egenskap av förmedlare underlättar för utländ- ska bookmakers att bedriva spelverksamhet samt vad gäller uteslutandet av kapitalassociationer som är börsnoterade utomlands från möjligheten att få koncession med hänvisning till ökade svårigheter att förhindra C-285/01 (Ä 147/01:1) mot Ministère de lemploi et de la solidarité; begäran från administrative dappel de Douai, Den nationella domstolens fråga: Målet gällde dels tolkning av direktiv 89/48/EEG om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar studier, dels vilka krav som kan ställas på utformningen av rekryteringssystem till offentlig anställning, med hänsyn till fördragsbestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare och tjänster samt fri etableringsrätt. den nationella domstolen avsåg det franska systemet för utbildningen och rekrytering till offentlig anställning som sjukhusadministratör. rike måste man ha genomgått en viss utbildning för att få utöva detta Rekryteringen till de offentliga tjänsterna sker emellertid genom urval genom antagningsprovet till den aktuella utbildningen.