prop · GR03121 · 2004-03-17 00:00:00 — Vid en återkallelse undviks härigenom att en återförsäljare tvingas lösa in varor som denne därefter inte kan få ersättning för, t.ex. om reklamationsfristen i förhållande till tillverkaren eller en distributör i tidigare led har gått ut. Kan ett återkallelseföre- läggande endast riktas mot återförsäljare bör föreläggandet lämpligen riktas mot samtliga återförsäljare som har tillhandahållit varan. Detta säkerställer att återkallelsen blir effektiv och att ingen näringsidkare missgynnas i förhållande till andra. Återförsäljare kan också föreläggas att medverka till åtgärder som skall genomföras av tillverkaren eller en distributör i tidigare säljled. I paragrafen anges att förelägganden och förbud skall förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Paragrafen motsvarar 15 § i den nuvarande lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.6.8. Paragrafen genomför delvis artikel 7 i direktivet. Paragrafen anger att tillsynsmyndigheten i första hand skall verka för frivilliga lösningar. Paragrafen överensstämmer i sak med 16 § i den nuvarande lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.5.2. Paragrafen genomför artikel 8.2 andra stycket i direktivet. Beträffande den närmare innebörden av bestämmelsen hänvisas till förarbetena till den nuvarande lagen (prop. 1988/89:23 s. 112). Paragrafen reglerar tillsynsmyndighetens skyldighet att själv lämna varningsinformation när det inte finns någon näringsidkare som förmår att genomföra åtgärden. Paragrafen motsvarar 14 § i den nu gällande lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.5.2. Paragrafen genomför delvis artikel 8.1 f i) och 8.2 tredje stycket i direktivet. Beträffande den närmare innebörden av bestämmelsen hänvisas till förarbetena till den nuvarande lagen (prop. 1988/89:23 s. 109 f.). I paragrafen anges dels att en näringsidkare kan ha rätt till ersättning för varuprover och liknande, dels att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om att näringsidkare under vissa förhållanden skall ersätta tillsynsmyndigheten för kostnader för provtagning och undersökning av prov. Första stycket motsvarar 19 § sista stycket och 24 § tredje stycket i den nuvarande lagen. Enligt bestämmelsen har näringsidkaren rätt till ersättning, om det finns särskilda skäl. Beträffande innebörden av särskilda skäl hänvisas till förarbetena till den nuvarande lagen (prop. 1988/89:23 s. 115). Andra stycket motsvarar 24 § sista stycket i den nuvarande produkt- säkerhetslagen. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 6.6.7. Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt för den har tagit befattning med ett ärende som gäller tillsyn enligt lagen i fråga om någons affärs- eller driftsförhållanden. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i den nuvarande lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.11. För den närmare motiveringen hänvisas till detta avsnitt. Paragrafen genomför delvis artikel 16.1 andra stycket i direktivet. I bestämmelsen bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om förbud mot att tillhandahålla och exportera en viss typ av vara, om denna är farlig. Med stöd av bestämmelsen kan regeringen genomföra sådana beslut som kommissionen fattar med stöd av artikel 13 i direktivet, samt även i andra fall genom normbeslut ingripa mot farliga varor. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.10. För den närmare motiveringen hänvisas till detta avsnitt. Paragrafen genomför delvis artikel 13 i direktivet. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges förutsättningarna för att ålägga en näringsidkare sanktionsavgift. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i den nuvarande lagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.16.9.3. För den närmare motiveringen hänvisas till dessa avsnitt. Paragrafen genomför tillsammans med de förslagna bestämmelserna i 31 § artikel 7 i direktivet. Genom paragrafen införs en sanktion för överträdelser av lagens bestämmelser om skyldigheter för näringsidkare i form av sanktions- avgifter. Sanktionsavgifter finns på andra områden, t.ex. vid vissa över- trädelser av marknadsföringslagen (1995:450) och konkurrenslagen (1993:20). De nu föreslagna bestämmelserna om sanktionsavgifter har i huvudsak utformats med motsvarande bestämmelser i de nämnda lagarna som förebild. De överträdelser som kan föranleda sanktionsavgift gäller brott mot bestämmelserna om säkerhetsinformation (13 §), varningsinformation (14 §), återkallelse (1517 och 19 §§) och destruktion (18 §). Vidare gäller det brott mot bestämmelserna att bara tillhandahålla säkra varor och tjänster (7 §) och att underrätta tillsynsmyndigheten vid kännedom om att en vara eller tjänst är farlig (23 §), liksom tillverkares skyldigheter när det gäller märkning och klagomålshantering (20 §) och distributörers skyldigheter när det gäller vidarebefordrande av information till tillverkare och bevarande av dokumentation (21 §). Slutligen kan sanktionsavgift komma i fråga vid överträdelse av föreskrifter om förbud som har meddelats med stöd av 36 §. Av de föreslagna bestämmelserna i 4 och 5 §§ följer att den föreslagna lagen kan vara tillämplig även beträffande sådana varor och tjänster som regleras genom andra författningar om produktsäkerhet. Det är dock endast skyldigheter som följer av den föreslagna lagen som skall vara förenade med en sanktionsavgift. Gäller för en vara eller tjänst en särskild bestämmelse i en specialförfattning är det denna författnings sanktionssystem som skall tillämpas vid överträdelse av den bestämmelsen. De konkurrensfrågor som kan uppstå behandlas i avsnitt 6.1.5 och författningskommentaren till 4 och 5 §§. I paragrafen anges ett undantag från möjligheten att ålägga sanktions- avgift. Det gäller det fallet då överträdelsen omfattas av ett meddelat vitesförbud eller vitesföreläggande. Motsvarande bestämmelser finns i 23 § marknadsföringslagen (1995:450) och 30 § andra stycket konkurrens- lagen (1993:20). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.5. I paragrafen anges vem som får ansöka om påförande av sanktionsavgift och var en sådan ansökan skall göras. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.4. Paragrafen reglerar sanktionsavgiftens storlek. I huvudsak motsvarande bestämmelser finns i 24 § marknadsföringslagen (1995:450). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.3. Andra styckets första och andra meningar har utformats i enlighet med Paragrafen innehåller regler om vilka hänsyn som skall tas när sanktions- avgiften fastställs liksom under vilka förhållanden någon avgift inte skall dömas ut och när den kan efterges. Liknande bestämmelser finns i 25 § marknadsföringslagen (1995:450) och 30 kap. 2 § första stycket . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.3 och 6.9.5. Vid fastställandet av sanktionsavgiften skall enligt första stycket särskilt beaktas hur allvarlig överträdelsen är och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. Med hur allvarlig överträdelsen är avses de objektiva och subjektiva omständigheterna i det enskilda fallet. Sådana omständigheter kan vara skaderiskernas karaktär och omfattning, bl.a. i vilken omfattning varan spridits och den har tillhandahållits. Andra omständigheter att beakta kan vara näringsidkarens avsikter och förut- sättningar samt den ekonomiska som har uppstått. Även vilken grupp av konsumenter som varan riktar sig till, t.ex. barn, bör tillmätas betydelse. Har näringsidkaren efter att överträdelsen har skett vidtagit aktiva åtgärder för att eliminera risker eller skada bör detta kunna leda till att avgiften bestäms till ett lägre belopp än vad som annars skulle ha skett. Det är angeläget att avgiften inte bestäms till ett så lågt belopp att oseriösa näringsidkare inbjuds till ett kalkylerat risktagande. Betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser tar sikte på det intresse som respektive bestämmelse är avsedd att skydda. En över- trädelse av bestämmelsen om skyldighet att bara tillhandahålla säkra varor är t.ex. typiskt sett allvarligare än en överträdelse av bestämmelsen om skyldighet att märka en vara med tillverkarens namn. Överträdelser som är ringa skall enligt andra stycket inte föranleda sanktionsavgift. Vid denna bedömning skall sådana omständigheter som har nämnts i det föregående beträffande överträdelsens allvarlighet beaktas. Särskilt det förhållandet att varan haft begränsad spridning bör i vissa fall kunna medföra att en överträdelse skall anses som ringa. Detta gäller också beträffande mindre allvarliga överträdelser av skyldigheten att granska och föra register över klagomål. Bedömningen måste natur- ligtvis alltid göras med riskerna för personskada, särskilt allvarlig sådan, som utgångspunkt. Genom tredje stycket införs en möjlighet att efterge avgiften, om det finns synnerliga skäl. Som framgår av kravet på att det skall föreligga synnerliga skäl, skall denna möjlighet användas restriktivt. Paragrafen innehåller preskriptionsregler dels för utdömande av sanktionsavgift, dels för verkställighet av en ålagd avgift. Motsvarande bestämmelser finns i 26 och 27 §§ marknadsföringslagen (1995:450) och i 30 § första stycket och 31 § konkurrenslagen (1993:20). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.6. Paragrafen anger när och till vem sanktionsavgiften skall betalas liksom vad myndigheten skall i iaktta när sanktionsavgiften inte betalas inom I huvudsak motsvarande bestämmelser finns i 31 a och 31 b §§ Prop. 2003/04:121 konkurrenslagen (1993:20). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.9.6. Paragrafen innehåller regler om överklagande av tillsynsmyndighetens beslut. Den föreslagna bestämmelsen i första stycket har delvis sin motsvarighet i 26 § produktsäkerhetslagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 6.7.1, 6.7.2 och 6.9.4. Beträffande den närmare motiveringen hänvisas till respektive avsnitt i det före- gående. Den föreslagna bestämmelsen genomför artikel 18.2 i direktivet. Överklagande kan enligt bestämmelsen ske av tillsynsmyndigheternas beslut om förelägganden och förbud enligt 26 och 27 §§, tillfälliga förbud enligt 28 § och export- och utförselförbud enligt 29 §. Detsamma gäller beslut som rör näringsidkares rätt till ersättning enligt 34 § första stycket och tillsynsmyndighetens beslut om ersättningsskyldighet för näringsidkare enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 34 § andra stycket. Överklagande skall ske till allmän förvaltningsdomstol. Av 14 § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar följer att ett beslut skall överklagas till den länsrätt inom vars domkrets ärendet först prövats. Paragrafen innehåller en bestämmelse om omedelbar verkställbarhet av beslut som tillsynsmyndigheten har fattat med stöd av 2629 §§. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.7.3. Bestämmelsen genomför delvis artikel 8.3 i direktivet. Frågor om ikraftträdande och övergångsbestämmelser behandlas i kapitel 7. För den närmare motiveringen hänvisas till detta avsnitt. Den nya produktsäkerhetslagen föreslås träda i kraft , då den nuvarande lagen skall upphöra att gälla. Enligt artikel 21.1 i det nya direktivet skall detta vara genomfört . Den föreslagna lagen bör därför träda i kraft . 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Lagförslaget innehåller ändringar i 1, 11, 13, 14, 15, 19 och 20 §§ och förslag till upphävande av 15 a §. I sak innebär ändringarna att hänvis- ningar till produktsäkerhetslagen tas bort eftersom enligt lagförslaget inte längre skall handlägga mål enligt lagen. Förslaget till lag om ändring i arbetsmiljölagen I 1 kap. 2 § femte stycket, som är nytt, finns en upplysning om att den nya produktsäkerhetslagen också gäller i fråga om sådana konsument- varor som omfattas av arbetsmiljölagen. Denna fråga behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. Hänvisningen i 7 kap. 11 § första stycket arbetsmiljölagen till olika bestämmelser i den nuvarande produktsäkerhetslagen ändras så att hänvisning sker till motsvarande bestämmelser i den nya lagen. Eftersom de aktuella bestämmelserna i den nya produktsäkerhetslagen föreskriver skyldigheter som tillverkare skall fullgöra självmant medan det här är fråga om ålägganden, har ordalydelsen anpassats till detta. 9.4Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Förslaget innebär att uppgifter vid tillsyn av varor som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter inte skall omfattas av sekretess, om uppgifterna med hänsyn till intresset att förhindra personskada har sådan vikt att de bör lämnas ut. Förslaget behandlas i avsnitt 6.16.1. Genom ändringarna genomförs delvis artikel 16.1 i direktivet. 9.5Förslaget till lag om ändring i konsumenttjänstlagen (1985:716) Förslaget innebär att hänvisningarna i 5, 9, 15, 21 och 33 §§ till den nuvarande produktsäkerhetslagen anpassas till den nya lagen. 9.6Förslaget till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) Förslaget innebär att det i lagen tas in en ny paragraf, 5 a §, som innehåller en upplysning om att den nya produktsäkerhetslagen också gäller i fråga om sådana konsumentvaror och konsumenttjänster som omfattas av strålskyddslagen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. 9.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor Förslaget innebär att 4 § får en ny lydelse. Den enda förändringen i sak är att en upplysning lagts till om att det i den nya produktsäkerhetslagen finns bestämmelser som kan vara tillämpliga på sådana konsumentvaror som omfattas av lagen om brandfarliga och explosiva varor. i avsaknad av reglering i lagen om brandfarliga och explosiva varor. 2003/04:121 Förändringarna i övrigt har föranletts av språkliga och strukturella skäl och någon förändring i sak har inte avsetts. Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. 9.8Förslaget till lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932) Förslaget innebär att hänvisningarna i 18 och 19 §§ till den nuvarande produktsäkerhetslagen anpassas till den nya lagen. I den nya produkt- säkerhetslagen införs i 28 § en särskild bestämmelse om tillfälliga förbud. Även en vara som säljs i strid med ett sådant förbud skall anses felaktig enligt den föreslagna lydelsen. 9.9Förslaget till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) Förslaget innebär dels att det i lagen införs en ny paragraf, 3 a §, som innehåller en upplysning om att den nya produktsäkerhetslagen också gäller i fråga om läkemedel, dels att hänvisningen i 11 § till den nuvarande produktsäkerhetslagen anpassas till den nya lagen. Frågor som rör införandet av 3 a § behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. 9.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning för privat bruk Förslaget innebär ändringar i 1, 8 och 9 §§ och att 1012 §§ i lagen om personlig skyddsutrustning för privat bruk skall upphävs. Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.5, 6.12 och 6.13. Ändringen i 1 § har skett på inrådan av Lagrådet. Övergångsbestämmelsernas andra och tredje punkt har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 9.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet Förslaget innebär ändringar i 1, 7 och 8 §§ och att 911 §§ i lagen om leksakers säkerhet upphävs. Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.5, 6.12 och 6.13. Ändringen i 1 § har skett på inrådan av Lagrådet. Övergångsbestämmelsernas andra och tredje punkt har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 9.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer Den föreslagna produktsäkerhetslagen medför att ändringar måste göras i lagen om farliga livsmedelsimitationer. Förslaget behandlas i avsnitt 6.12 och 6.14. Ändringen i 1 § har skett på inrådan av Lagrådet. Övergångsbestämmelsernas andra punkt har utformats i enlighet med I den nuvarande lagen anges att föreskrifterna i denna lag meddelas till uppfyllande av förpliktelser enligt avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Eftersom upplysningen är missvisande bör i stället anges att genom lagen genomförs rådets direktiv /357/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om produkter som, på grund av sina yttre egenskaper, kan förväxlas med andra produkter och härigenom utgöra en risk för konsumenters hälsa och säkerhet. Paragrafen innehåller en upplysning om att den nya produktsäkerhets- lagen gäller i fråga om livsmedelsimitationer. Detta följer redan av 2 § i den nya produktsäkerhetslagen. Vad som avses med livsmedels- imitationer framgår av 2 § lagen om farliga livsmedelsimitationer, som inte behöver ändras. Paragrafen är ny och genomför artikel 2 i det bakomliggande direktivet om farliga livsmedelsimitationer. Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 3 §. Genom bestämmelsen i 4 § regleras marknadsföring, tillverkning och import av farliga livsmedelsimitationer. Tillhandahållande av farliga livs- medelsimitationer regleras genom produktsäkerhetslagen. Vid bedömningen av om en livsmedelsimitation som marknadsförs, tillverkas eller importeras är farlig skall säkerhetskraven i 8, 9 och 12 §§ i den föreslagna produktsäkerhetslagen tillämpas. Härmed uppnås enhet- lighet med de säkerhetskrav som gäller enligt produktsäkerhetslagen vid tillhandahållande av livsmedelsimitationer. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om tillsyn. Paragrafen är ny och innebär att överträdelser av förbuden i 4 § kan sanktioneras genom att näringsidkaren kan åläggas en sanktionsavgift. Lagen innehåller inte några straffbestämmelser eller bestämmelser om andra direktverkande sanktioner. För att säkerställa effektiviteten i lagstiftningen bör 4 § sanktioneras, vilket också följer av artikel 7 i det nya direktivet om allmän produktsäkerhet. Frågor om sanktionsavgifter behandlas i avsnitt 6.9 och i kommentaren till 3743 §§ i den föreslagna produktsäkerhetslagen. som är ny, anges i första stycket att beslut om förelägganden och förbud får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt andra stycket skall prövningstillstånd krävas vid överklagande till kammarrätten. I tredje stycket finns en bestämmelse om omedelbar verkställbarhet. 9.13 Förslaget till lag om ändring i lagen om medicintekniska produkter (1993:584) Förslaget innebär att en ny paragraf, 1 a §, införs med en upplysning om att den föreslagna produktsäkerhetslagen också gäller i fråga om sådana konsumentvaror som regleras i lagen om medicintekniska produkter. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. 9.14Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar Förslaget innebär vissa ändringar i lagen om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. Förslaget behandlas i avsnitt 6.1.5, 6.12 och 6.15. Bestämmelsen i 1 a § innehåller en upplysning om att bestämmelser som gäller sådana produkter som omfattas av lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar även finns i den nya produkt- säkerhetslagen. De föreslagna bestämmelserna i 6 a § innebär att överträdelser av 2 och 3 §§ och sådana föreskrifter har meddelats med stöd av någon av dessa bestämmelser sanktioneras genom samma slags sanktionsavgift som har föreslagits beträffande överträdelser av produktsäkerhetslagen. Av artikel 7 jämförd med artikel 1.2 andra stycket b i direktivet om allmän produktsäkerhet följer en skyldighet att sanktionera överträdelser. Fritidsbåtar omfattas av det allmänna produktsäkerhetsdirektivet. Frågor om sanktionsavgifter behandlas i avsnitt 6.9 och i kommentaren till 3743 §§ i den föreslagna lagen. 9.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner Förslaget innebär att ett nytt andra stycke läggs till 2 § med en upplysning om att den nya produktsäkerhetslagen också gäller i fråga om sådana mobila maskiner som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om Förslaget innebär att hänvisningen i 13 § till den nuvarande produkt- säkerhetslagen anpassas till att avse den nya lagen. 9.17Förslaget till lag om ändring i fordonslagen (2002:574) Förslaget innebär dels att det i 1 kap. förs in en ny paragraf, 2 a §, med en upplysning om att den nya produktsäkerhetslagen också gäller i fråga om fordon som är avsedda för konsumenter eller kan antas komma att användas av konsumenter, dels att hänvisningen i 3 kap. 4 § till den nu gällande produktsäkerhetslagen anpassas till den nya lagen. Förslaget som rör införandet av 1 kap. 2 a § behandlas i avsnitt 6.1.5 och 6.12. 9.18Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364) Förslaget innebär att hänvisningen i 6 kap. 12 § till olika bestämmelser i den nuvarande produktsäkerhetslagen ändras så att hänvisning sker till motsvarande bestämmelser i den nya lagen. Eftersom de aktuella bestämmelserna i den nya produktsäkerhetslagen föreskriver skyldigheter som tillverkare skall fullgöra självmant medan det här är fråga om förelägganden, har ordalydelsen anpassats till detta.