prop · GS0324 · 2004-10-13 00:00:00 — Därmed skulle i praktiken två parallella redovisnings- handlingar behöva upprättas av de företag som omfattas av förordningen. Det finns dock flera omständigheter som talar emot en sådan lösning. För det första skall enligt IAS-förordningen IAS/IFRS antas för tillämpning inom EU endast om de uppfyller grundkraven i redovisningsdirektiven och om de bidrar till det europeiska gemensamma bästa (se artikel 3.2). För det andra innehåller redovisningsdirektiven ett antal optioner som i praktiken innebär att ett stort antal olika redovisningsprinciper ryms inom ramen för dessa. Det som utmärker sig först och främst är att medlemsstaterna kan tillåta eller föreskriva att vissa finansiella tillgångar kan värderas till antingen historisk anskaffningskostnad eller marknads- värde. För det tredje är det sannolikt att bank- och försäkringsredo- visningsdirektiven kommer att genomgå ytterligare omarbetningar i syfte att löpande anpassa direktiven till IAS/IFRS. Det skulle därför vara följdriktigt att även tillåta IAS/IFRS som grund för stabilitetstillsyn. I flertalet pågående projekt i EU och internationellt, t.ex. Solvens II och II, arbetar man också utifrån modellen att IAS/IFRS kommer att ligga till grund för kapitaltäcknings- och solvensredovisningen. Användningen av IAS/IFRS kan således komma att öka jämförbarheten mellan företagens extern- redovisning och därmed också harmonisera tillsynsredovisningen i EU- länderna. Redovisning och värdering till verkligt värde överensstämmer dessutom bäst med företagens interna kontroll och styrsystem. I det långa loppet kommer således en harmoniserad internationell externredovisning också leda till att gemensamma riskmätningsmetoder i tillsynen kan utvecklas. Sammanfattningsvis anser vi i likhet med vad anfört att den bästa lösningen är att stabilitetstillsynen så långt som möjligt baseras på den externa redovisningen. Detta är också det system som de flesta medlemsstater använder sig av . Det finns förstås en gräns för hur komplext och kostnadskrävande ett system för att korrigera redovisningssiffrorna till något som kan tyckas vara mer lämpligt i kapitaltäcknings- och solvenshänseende får vara. Om korrigeringsposter- na till externredovisningen inte hålls till ett absolut minimum, kommer företagen att drabbas av betydande dubbelarbete. Det är således viktigt att hitta en balans mellan å ena sidan omfattningen av och kostnaderna för dessa omräkningar och å andra sidan vikten av en likabehandling av företagen. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får rätt att meddela föreskrifter om villkor för att ta in poster i kapitalbasen, omfattningen av dessa poster och hur kapital- basen skall beräknas för försäkringsföretag som tillämpar lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. mandet av vilka poster som får ingå i kapitalbasen för försäkrings- företag avskaffas skyldigheten att räkna av fond för orealiserade vinster från posten övrigt eget kapital. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finansinspek- tionen, får meddela föreskrifter om hur gruppbaserad redovisning skall upprättas för sådana kreditinstitut och värdepappersbolag som upprättar sin koncernredovisning enligt de IAS/IFRS som kommissio- nen antagit. Regeringens bedömning: Det krävs inga nya bemyndiganden i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag för att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall kunna meddela nödvändiga föreskrifter med anledning av att företag upprättar sin koncernredovisning enligt de IAS/IFRS som kommissionen antagit. Förslaget i promemoria överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslogs dock nya bemyndiganden i kapitaltäckningslagen för att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skulle kunna meddela föreskrifter med anledning av att företag upprättar koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen. Remissinstanserna: har ansett att det bör prövas i vilken utsträckning bestämmelserna om kapitalbas och kapitalkrav i kapitaltäckningslagen och försäkringsrörelselagen (FRL) bör utmönstras ur lagarna och i stället tas in i inspektionens föreskrifter. Inspektionen har vidare påpekat att den, med ett undantag, saknar bemyndigande att meddela föreskrifter om solvens för försäkringsföretag. Slutligen har inspektionen inte delat bedömningen att det saknas behov av att även korrigera beräkningen av kapital- och solvenskraven. har anfört liknande synpunkter avseende beräkningen av solvenskraven. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Till följd av sam- bandet mellan redovisningen och reglerna om kapitalbas i kapital- täckningslagen och FRL kan den kapitalbas som krävs enligt rörelse- reglerna komma att beräknas på olika sätt i företag som tillämpar olika värderingsprinciper och i fråga om koncernredovisning olika regelverk (årsredovisningslagarna eller IAS-förordningen). I det senare fallet kan även avvikelser uppkomma i det egna kapitalets samman- sättning till följd av att regelverken kan innehålla olika principer för t.ex. klassificeringen av olika tillgångs- och skuldposter. Det uppkommer därför ett behov av att dels göra kapitalbasreglerna neutrala i förhållande till vilka redovisningsprinciper som tillämpas, dels göra det möjligt att uppställa kvalitativa krav på de poster som får ingå i kapitalbasen. Det finns ett antal alternativa lösningar på dessa problem. Ett alternativ är att i lag ta in detaljregler om sammansättning och beräkning av kapi- talbas vid olika redovisningsalternativ. Detta skulle dock passa mindre väl med det nuvarande EG-direktivsbaserade systemet om kapital- täckning och solvens, vilket har karaktären av ramlagstiftning. Ett antal nya detaljbestämmelser i de båda lagarna skulle även göra lagtexten betydligt mer omfattande och svårtillgänglig. De finansiella marknaderna förändras och utvecklas också ständigt i olika avseenden. Detta genererar ett behov av återkommande justeringar i regelsystemet. också är fråga om reglering av delvis nya områden kan även justeringar behöva göras när viss erfarenhet av den praktiska tillämpningen föreligger. En ordning där varje ändring i IAS/skulle kräva en efterföljande lagstiftningsprocess ter sig i ljuset av de nu angiv- na omständigheterna som opraktisk. Dessutom pågår ett omfattande förändringsarbete utöver det som sker på redovisningsområdet även på kapitaltäcknings- och solvensområdet (bl.a. II och Solvens II). Även detta talar mot att nu införa en detaljreglering i lag. Ett annat sätt att parera konsekvenserna av de nya redovisningsreglerna är att, såsom och har föreslagit, hantera detta genom föreskrifter. En anpassning kan på detta sätt åstadkommas genom att det genom bemyndigande i lag ges utrymme för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om kapitalbasen. En sådan lösning möjliggör nödvändig flexibilitet för förändringar i regelsystemet. De föreskrifter som skulle behöva meddelas på detta sätt rör dels frågor kring vilka poster som skall få ingå respektive inte skall få ingå i kapitalbasen, dels frågor om värderingen av dessa poster. I ett antal tidigare liknande lagstiftnings- ärenden har det ansetts förenligt med regeringsformen att delegera föreskriftsrätt till regeringen eller den myndighet som regeringen föreskriver på motsvarande sätt som i så fall också nu skulle vara nödvändigt (se t.ex. prop. 1994/95:50 s. 283288, prop. 1999/2000:94 s. 34 f och prop. 2001/02:85 s. 53). Vid en samlad bedömning framstår det som mest lämpligt att rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att meddela föreskrifter om sammansättning och beräkning av kapitalbas vid olika redovisningsalternativ. Den första frågan att ta ställning till blir då om nuvarande bemyndiganden i FRL och kapitaltäckningslagen är tillräckliga för de föreskrifter som krävs. Då det gäller försäkringsföretag får enligt 7 kap. 22 och 24 §§ FRL medge att även andra poster än de som uttryckligen anges i dessa paragrafer får ingå i kapitalbasen. För livförsäkringsföretag finns dock en begränsning i 7 kap. 26 § fjärde stycket. De andra poster som avses är främst sådana poster som nämns i nuvarande artikel 27.4 i och rådets direktiv /83/EG av om livförsäkring (livförsäkringsdirektivet) och som efter tillsyns- myndighetens godkännande får räknas in i kapitalbasen. Finansinspek- tionen kan dessutom medge att ytterligare poster får räknas in i kapital- basen (se prop. 1992/93:257 s. 197). Stabilitetsprincipen innebär bl.a. att försäkringsrörelse skall bedrivas med en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfredsställande soli- ditet (se 1 kap. 1 a § första stycket FRL). Inom ramen för den principen har befogenhet att justera ned värdena på alla poster som kan ingå i kapitalbasen (se prop. 2002/03:94 s. 44). Inspektionen kan även i övrigt beakta att vissa poster i kapitalbasen är mindre likvida och därmed av sämre beskaffenhet (se prop. 1998/99:87 s. 177 och 272 f), samt minska kravet på solvensmarginal på grundval av åter- försäkringsavtal som t.ex. ändrats eller försämrats i betydande ut- sträckning. Stabilitetsprincipen torde dock inte kunna användas som stöd för att utfärda en generell föreskrift om vad som får respektive inte får ingå i kapitalbasen utan är främst tänkt att tillämpas i enskilda fall, t.ex. om ett försäkringsföretag har problem med solvensen. Som framgår av det ovanstående så saknas alltså ett bemyndigande för regeringen eller, efter vidaredelegation, myndighet att meddela före- skrifter om villkor för att ta in poster i kapitalbasen, omfattningen av dessa poster och hur kapitalbasen i övrigt skall beräknas för försäkrings- företag. Ett sådant bemyndigande bör således tas in i FRL i syfte att skapa förutsättningar för en anpassning av beräkningen av kapitalbasen i försäkringsföretag för sådana förändringar i redovisningsreglerna som uppstår på grund av en anpassning av direktiv och nationella redo- visningsregler till IAS/IFRS. I promemoria förutsattes att möjligheten att enligt artikel 5 i IAS-förordningen öppna för en möjlighet för företag att upprätta även sin årsredovisning i enlighet med IAS skulle utnyttjas. Som framgår av avsnitt 5.3 föreslås emellertid så inte bli fallet. Det innebär att noterade företag skall upprätta koncernredovisningen med tillämpning av IAS-förordningen medan onoterade företag ges möjlighet till det. Såväl noterade som onoterade finansiella företag skall tills vidare fortsätta att upprätta årsredovisning med tillämpning av årsredovisningslagen för kreditinstitut och värdepappersbolag (ÅRKL) eller årsredovisningslagen för försäkringsföretag (ÅRFL). Detta leder till att IAS-förordningens inverkan på kapitalbasen enbart kommer att gälla finansiella företags- grupper respektive försäkringsgrupper. I 6 kap. 9 § kapitaltäckningslagen föreskrivs vad som gäller för beräk- ning av kapitalbas för finansiella företagsgrupper. Där anges bl.a. att kapitalbasen för den finansiella företagsgruppen skall bestämmas i enlighet med vad som anges i 2 kap. 68 §§. I 8 kap. 1 § 7 kapital- täckningslagen föreskrivs därefter att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall meddela närmare föreskrifter om hur konsolidering skall ske och hur kapitalbasen skall beräknas enligt 6 kap. 69 §§. Av 8 kap. 1 § 1 framgår att närmare föreskrifter skall meddelas om villkor för att räkna in poster i kapitalbasen och räkna av poster från densamma enligt 2 kap. 6 § respektive 7 §, omfattningen av dessa poster och hur kapitalbasen i övrigt skall beräknas. Enligt 8 kap. 1 § 2 kapitaltäckningslagen skall närmare föreskrifter meddelas om vilka poster som får räknas in i kapitalbasen enligt 2 kap. 8 § och vilka icke likvida tillgångar som skall räknas av från kapitalbasen enligt samma paragraf. Bemyndigandet i 8 kap. 1 § 1 kapitaltäckningslagen har i ett tidigare lagstiftningsärende ansetts göra det möjligt för Finansinspek- tionen att, efter delegation från regeringen, meddela nödvändiga före- skrifter med anledning av nya regler om redovisning och värdering av finansiella instrument. I samband därmed uttalades att de gällande bemyndigandena torde innebära att föreskrifter kan meddelas som be- gränsar vad som annars skulle ingå i kapitalbasen (se prop. 2002/03:121 s. 63). Regeringen har utnyttjat möjligheten till delegation till (1 § 1 förordning [2000:669] om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag). Med stöd av bemyndigandet i förordningen har meddelat föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2003:10) om kapitaltäckning och stora exponeringar. I promemorian anfördes dock att det var tveksamt om det befintliga bemyndigandet i kapitaltäckningslagen även kan användas för att medde- la föreskrifter avseende de fall ett företag upprättar koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen. Mot att det skulle vara möjligt talar, i enlighet med vad som anfördes i promemorian, att inte tidigare tagit ställning till om det är lämpligt att konsekvenser av IAS- förordningen hanteras genom föreskrifter. I promemorian hänvisades därefter till Lagrådets yttrande i prop. 1999/2000:94 (s. 108). Slutsatsen blev därför att det borde införas nya bemyndiganden för den typ av föreskrifter som blir aktuella. Enligt vår mening har emellertid genom bemyn- digandena i 8 kap. 1 § 1, 2 och 7 kapitaltäckningslagen nödvändiga befogenheter för att kunna säkerställa att företagens kapitalbas inte påverkas på ett sätt som är olämpligt ur ett stabilitetsperspektiv till följd av att företagen upprättar koncernredovisning med tillämpning av internationella redovisningsstandarder. Det lagrådsyttrande som det hänvisades till i promemorian utgör enligt vår mening inte heller hinder mot en sådan lösning. Mot denna bakgrund finns det i den delen inget behov av något nytt bemyndigande i kapitaltäckningslagen. Enligt 6 kap. 5 § andra stycket kapitaltäckningslagen skall grupp- baserad redovisning upprättas med tillämpning av de regler som gäller för upprättande av koncernbalansräkning enligt 7 kap. ÅRKL, om inte annat följer av kapitaltäckningslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av kapitaltäckningslagen. IAS-förordningen innebär som angetts ovan att vissa företag kommer att upprätta koncernredovisning med tillämpning av internationella redovisningsstandarder. Det bör därför i kapitaltäckningslagen tas in ett bemyndigande som gör det möjligt att meddela föreskrifter om hur dessa företag skall upprätta sin gruppbaserade redovisning i kapitaltäckningshänseende. har i sitt remissvar på betän- kande kritiserat utformningen av de nuvarande bemyndigandena i kapitaltäckningslagen och FRL. Inspektionen menar att bemyndigandena bör renodlas och så långt som möjligt utformas på ett enhetligt sätt för alla finansiella företag. Inspektionen anser också att det bör prövas i vilken utsträckning bestämmelser om kapitaltäckning och solvens bör utmönstras ur lagen och i stället tas in i föreskrifter. Inspektionen har även i sitt remissvar på slutbetänkande (SOU 2003:84) framfört förslag till ändringar i normgivningsstrukturen. En mer omfattande översyn av regelsystemen kräver emellertid en vidare analys som bör göras i ett annat sammanhang än inom ramen för detta lag- stiftningsärende. Redovisningens påverkan på kapitalkraven Som framgår av avsnitt 8.1 påverkar redovisningen och värderingen av tillgångar och skulder även beräkningen av kapitalkravet. Mot bakgrund av redovisningsutvecklingens påverkan på kapitalkravsberäkningarna i finansiella företag bör övervägas om det finns skäl att ge Finansinspek- tionen möjlighet att även justera beräkningen av det gruppbaserade kapitalkravet, främst för sådana företag som tillämpar internationella redovisningsstandarder. Behovet av att korrigera beräkningen av kapital- krav är dock inte lika uppenbart och självklart som behovet av att an- passa beräkningen av kapitalbas. Tillämpade redovisningsprinciper har t.ex. inte lika stor genomslagskraft vid beräkningen av kapitalkrav som vid beräkningen av kapitalbas. har ifrågasatt den bedömningen och anser att det är lämpligt att även göra nödvändiga ändringar såvitt avser beräkning av kapital- och solvenskrav. har anfört liknande syn- punkter avseende beräkning av solvenskrav. Frågan om IAS/IFRS-redovisningens påverkan på kapitalkraven är en stor och viktig fråga som spänner över många problemområden. Inte minst ur konkurrenssynpunkt är det viktigt att lagstiftningen i med- lemsstaterna ser likadan ut. Det är därför viktigt att avvakta vad arbetet inom EU på detta område kommer att resultera i innan slutlig ställning tas i frågan. Det är också värt att notera att den möjlighet som ges i artikel 5 i IAS-förordningen att tillämpa de internationella redovis- ningsstandarderna även vad avser årsredovisning inte utnyttjas . Denna omständighet torde också begränsa de nya redovisningsreglernas reella påverkan på kapitalkraven. Vad gäller beräkningen av solvensmarginal i livförsäkringsrörelse, så baserar sig den på rörelsereglerna om försäkringstekniska avsättningar i 7 kap. 1 och 2 §§ FRL. En övergång till redovisning enligt IAS/IFRS får i detta fall inte direkt effekt på solvenskraven. Tills vidare kommer därför sådana försäkringsavtal som enligt redovisningsreglerna klassifi- ceras som ett finansiellt instrument på grund av ett för litet försäk- ringsmoment, även fortsättningsvis att betraktas som försäkringsavtal i solvenssammanhang och därmed åsättas ett solvenskrav i enlighet med 7 kap. 23 § FRL. IAS/IFRS-redovisningen kan inte heller generellt sägas innebära en lindring av kapitalkravet. Något förslag som tar sikte på redovisningens påverkan på kapitalkraven lämnas därför inte här. Avdrag för fonden för orealiserade vinster Enligt gällande rätt skall den vinst som uppkommer till följd av att det bokförda värdet överstiger anskaffningsvärdet vid en värdering av placeringstillgångar till verkligt värde sättas av till en fond för oreali- serade vinster i balansräkningen (4 kap. 6 § ÅRFL). Enligt FRL skall fonden för orealiserade vinster dras av vid beräkning av kapitalbas i liv- försäkringsrörelse och skadeförsäkringsrörelse (se 7 kap. 22 och 24 §§). Fonden får dock räknas med i kapitalbasen efter medgivande av (se prop.1995/96:10 del 4 s. 283 och Finansinspek- tionens föreskrifter om svenska försäkringsbolags skyldighet att lämna solvensdeklaration [FFFS 2003:3]). Som en konsekvens av att fonden för orealiserade vinster i försäkrings- företag föreslås utmönstras (se avsnitt 7.3) bör också den hänvisning till fonden som finns i 7 kap. 22 och 24 §§ tas bort. Som nämnts får fonden räknas med i kapitalbasen efter medgivande av . I praktiken har sådant medgivande alltid lämnats. Någon större materiell förändring jämfört med nuvarande situation torde därmed inte uppstå. Det bör också påpekas att den potentiella lättnad i beräkningen av kapitalbas som kan komma att uppstå bör tas om hand inom ramen för Prop. 2004/05:24 det bemyndigande som föreslås ovan. 9Bör IAS-förordningen gälla för alla företag? Regeringens bedömning: Den möjlighet som IAS-förordningen ger att skjuta på förordningens ikraftträdande för företag som tillämpar inter- nationellt gångbara redovisningsstandarder därför att de har värdepapper noterade utanför EU bör inte utnyttjas. Regeringens förslag: Moderföretag som har endast skuldebrev noterade skall inte behöva upprätta koncernredovisning med tillämpning av de internationella redovisningsstandarder som avses i IAS-förord- ningen förrän fr.o.m. det räkenskapsår som inleds närmast efter utgången av . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som särskilt har yttrat sig över förslaget har tillstyrkt utredningens förslag. Bakgrund: Enligt artikel 4 i IAS-förordningen skall alla noterade företag upprätta sina koncernredovisningar i enlighet med de IAS och tillhörande tolkningsmeddelanden (/IFRIC) som har antagits för tillämpning inom EU från och med räkenskapsår som inleds eller . Enligt artikel 9 får dock medlemsstaterna be- sluta om att vissa slag av företag som omfattas av artikel 4 inte behöver tillämpa de antagna standarderna förrän fr.o.m. det räkenskapsår som inleds eller . Det gäller för det första sådana företag som endast har skuldebrev upptagna till handel på en reglerad marknad i någon av medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 1.13 i direktiv /22/EEG. Motsvarande undantag kan därutöver göras för företag vilkas värdepapper erbjuds allmänheten i en stat utanför EU och som i detta syfte har upprättat redovisning enligt andra internationellt gångbara redovisningsstandarder än IAS redan före den tidpunkt då IAS- förordningen offentliggjordes i EU:s officiella tidning (). Med internationellt gångbara redovisningsstandarder avses US GAAP, dvs. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Det finns inte några svenska företag som upprättade redovisning enligt sådana internationellt gångbara redovisningsstandarder som avses i artikel 9 i IAS-förordningen. I den delen finns därför inte någon anled- ning att utnyttja den möjlighet att skjuta upp tillämpningen av IAS- förordningen som artikel 9 ger. Vi bedömer saken annorlunda när det gäller den andra möjligheten som artikel 9 ger och som avser moderföretag som har endast skuldebrev noterade. Det finns svenska företag som är noterade enbart på detta sätt. Övergången till IAS-redovisning kommer att innebära omställnings- problem. Även om möjligheten att skjuta upp tillämpningen av IAS- förordningen gäller enbart en mindre grupp företag bör därför utnyttja den extra övergångstid som förordningen medger. Det finns Prop. 2004/05:24 självfallet inget som hindrar ett företag som tillhör den nu aktuella gruppen från att frivilligt tillämpa IAS-förordningen . Regeringens förslag: De nya bestämmelserna skall träda ikraft den 1 och tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds De nya bestämmelserna om värde- ring av vissa tillgångar till verkligt värde skall dock kunna tillämpas först från och med det räkenskapsår som inleds närmast efter Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- Utredningen har dock föreslagit att även de nya värderingsbe- stämmelserna skall tillämpas fr.o.m. det första räkenskapsår som inleds efter utgången av . Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte haft några invändningar mot utredningens förslag. dock pekat på de problem som uppkommer till följd av att företag som omfattas av IAS-förordningen måste förbereda en övergång till IAS- Skälen för regeringens förslag: Syftet med våra förslag är att note- rade företag och företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas enligt IAS-förordningen så långt möjligt skall kunna tillämpa samma redovisningsprinciper i årsredovisningen som i koncernredovis- Det är mot den bakgrunden naturligt att våra förslag till ändring- ar i årsredovisningslagarna genomförs som IAS-förordningen får verkan, dvs. För detta talar också att årsredovisnings- lagarna innehåller en rad bestämmelser som står i strid med de IAS som skall tillämpas på grundval av förordningen. Det är därför av stor vikt att det klargörs vilka bestämmelser som sätts åt sidan av förord- ningen respektive vilka bestämmelser som även fortsättningsvis skall Vi föreslår mot denna bakgrund att flertalet lagändringar skall träda ikraft och tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds närmast efter . har menat att det kan uppkomma praktiska problem för företagen, eftersom en tillämpning av IAS/IFRS förutsätter att samma redovisningsprinciper har tillämpats för att det skall vara möjligt att lämna jämförelseuppgifter i redovisningen för år Vi vill inte bestrida att det kan uppkomma problem för de företag som omfattas av IAS-förordningen och som inte i tillräcklig omfattning har förberett en omställning till IAS/IFRS. De i förordningen avsedda standarderna är emellertid direkt tillämpliga för svenska noterade