prop · GR03123 · 2004-03-24 00:00:00 — som påträffas hos den som förtär som påträffas hos den som förtär eller förvarar sådana drycker i strid eller förvarar sådana drycker i strid med villkor enligt 2 kap. 16 § andra med villkor enligt 2 kap. 16 § andra stycket första meningen eller med stycket första meningen eller med (1993:1617) eller med lokal ord- (1993:1617) eller med lokal ord- dryckerna tillhör, förklaras för- dryckerna tillhör, förklaras för- verkade, om inte särskilda skäl talar verkade, om inte särskilda skäl talar den som förtär sådana drycker i den som förtär sådana drycker i strid med 4 kap. 4 § ordningslagen strid med 4 kap. 4 § ordningslagen eller med 9 kap. 2 § järnvägslagen. Vad som sagts i tredje stycket gäller också i fråga om sådana drycker som avses där och som påträffas hos någon som vid tillfället var i säll- skap med den som bröt mot bestämmelsen, om det är sannolikt att dryckerna var avsedda även för den . 1 Senaste lydelse 1999:218. Angående beslag av egendom som avses i 1 § skall vad i allmänhet är stadgat om beslag i brottmål äga motsvarande tillämpning med följande 1.Beslagtagen egendom må bevisligen förstöras om dess värde är ringa eller egendomens förstörande eljest måste anses försvarligt. I annat fall må egendomen försäljas, spritdrycker, vin, starköl och öl till den som är berättigad att tillverka eller att bedriva partihandel med sådana varor enligt alkohollagen (1994:1738) och annan egendom på sätt som med hänsyn till egendomens beskaffenhet finnes lämpligt. Belopp, som erhållits vid försäljning av beslagtagen egendom, tillfaller kronan. Beslut om förstörande eller försäljning meddelas av undersöknings- ledaren eller åklagaren. I fall som avses i 23 kap. 22 § första stycket för- sta punkten får sådant beslut meddelas även av polis- myndigheten. Går beslag åter och är egendomen jämlikt denna paragraf förstörd eller såld, skall ersättning av allmänna medel utgå med belopp, som motsvarar egendomens pris vid försäljning till allmänheten eller eljest finnes skä- ligt. Beslut om ersättning meddelas av åklagaren. Är den som drabbats av beslaget missnöjd med beslut om ersättning, äge han inom en månad från det han erhöll del av beslutet påkalla rättens prövning därav. Ansökan härom göres vid den domstol, som ägt upptaga fråga om beslagets bestånd. Ersättning utbetalas av efter framställning av åkla- garen. 2.Om polisman verkställer beslag och förelägger förverkande av den beslagtagna egendomen i föreläggande av ordningsbot, skall anmälan om beslaget göras hos polismyndigheten. I fråga om sådana drycker som I fråga om sådana drycker som avses i 1 § tredje stycket och som avses i 1 § tredje stycket och som förtärs eller förvaras i strid med förtärs eller förvaras i strid med stycket första meningen eller med stycket första meningen eller med 18 § eller med 4 kap. 4 § 4 kap. 4 § med 25 a § järnvägssäkerhetslagen (1990:1157) har den som tjänstgör (2004:000) har den som tjänstgör som ordningsvakt vid en allmän som ordningsvakt vid en allmän sammankomst eller offentlig till- sammankomst eller offentlig till- ställning eller inom ett trafik- ställning eller inom ett trafik- företags område eller dess färd- företags område eller dess färd- medel eller som befattningshavare i medel eller som befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid säkerhets- eller ordningstjänst vid järnväg samma rätt att ta egen- järnväg samma rätt att ta egen- domen i beslag som enligt rätte- domen i beslag som enligt rätte- gångsbalken tillkommer en polis- gångsbalken tillkommer en polis- Ordningsvakt eller befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnväg som har verkställt beslag skall skyndsamt anmäla detta till polismyndigheten och överlämna den beslagtagna egendomen. 2 Senaste lydelse 1994:1742. Denna lag träder i kraft . Nuvarande lydelseAlkoholutandningsprov får tas på den som skäligen kan misstänkas för brott som avses i 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa tra- fikbrott, 30 § järnvägssäkerhets- lagen (1990:1157) eller annat brott, varå fängelse kan följa, om provet kan ha betydelse för utredning om brottet. Förslag till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1976:1090) om alkohol- utandningsprov skall ha följande lydelse. Alkoholutandningsprov får tas på den som skäligen kan misstänkas för brott som avses i 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa tra- fikbrott, 30 § lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spår- väg, 10 kap. 2 § järnvägslagen (2004:000) eller annat brott, på vil- ket fängelse kan följa, om provet kan ha betydelse för utredning om brottet. Alkoholutandningsprov tas av polisman. Provtagningen skall ske på ett sätt som inte utsätter den på vilken provet tas för allmän uppmärksamhet. Om särskilda skäl inte föranleder något annat, skall provet tas i täckt for- don eller inomhus i avskilt rum. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1993:1465. 2003/04:123 Bilaga 10 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 a § lagen (1995:1649) om byggande av järnväg skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse För vissa frågor om järnvägs- För vissa frågor om järnvägs- system finns särskilda bestämmel- system finns särskilda bestämmel- ser i lagen (2000:1336) om järn- ser i järnvägslagen (2004:000). vägssystem för höghastighetståg. Denna lag träder i kraft 1 Senaste lydelse 2000:1338. Ett körkort skall återkallas1. om körkortshavaren har brutit mot 1 § andra stycket, 4 eller 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller 30 § första, andra eller tredje stycket järnvägs- säkerhetslagen (1990:1157), Förslag till lag om ändring i körkortslagen (1998:488) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 3 och 9 §§ körkortslagen (1998:488) skall ha följande lydelse. 1. om körkortshavaren har brutit mot 1 § andra stycket, 4 eller 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller 30 § första, andra eller tredje stycket lagen (1990:1157) om säkerhet vid tun- nelbana och spårväg eller 10 kap. 2 § första, andra eller tredje stycket järnvägslagen (2004:000), 2.om körkortshavaren har brutit mot 5 § lagen om straff för vissa tra- fikbrott och överträdelsen inte kan anses som ringa, 3.om körkortshavaren genom upprepade brott i väsentlig grad har visat bristande vilja eller förmåga att rätta sig efter de bestämmelser som gäller i trafikens eller trafiksäkerhetens intresse för förare av motordrivet fordon eller spårvagn, 4.om körkortshavaren i annat fall vid förande av ett motordrivet for- don eller en spårvagn har överskridit högsta tillåtna hastighet, kört mot rött ljus, underlåtit att iaktta stopplikt, kört om vid övergångsställe eller brutit mot någon annan regel som är väsentlig från trafiksäkerhets- synpunkt, allt om överträdelsen inte kan anses som ringa, 5.om körkortshavaren på grund av opålitlighet i nykterhetshänseende inte bör ha körkort, 6.om det med hänsyn till annat brott som körkortshavaren har gjort sig skyldig till kan antas att han inte kommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar i trafiken eller om han på grund av sina personliga förhållanden i övrigt inte kan anses lämplig som förare av körkortspliktigt fordon, 7.om körkortshavarens förutsättningar för rätt att köra ett körkorts- pliktigt fordon är så väsentligt begränsade genom sjukdom, skada eller dylikt att han från trafiksäkerhetssynpunkt inte längre bör ha körkort, 8.om körkortshavaren inte följer ett föreläggande att ge in läkarintyg eller bevis om godkänt förarprov. I stället för att körkortet återkallas skall körkortshavaren varnas i sådana fall som avses i 3 § 26, om varningen av särskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Detsamma gäller om körkorts- havaren brutit mot 4 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller 30 § första stycket järnvägssäkerhetslagen (1990:1157) och alkohol- koncentrationen under eller efter färden inte uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften. havaren brutit mot 4 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 30 § första stycket lagen (1990:1157) om säkerhet vid tun- nelbana och spårväg eller 10 kap. 2 § första stycket järnvägslagen färden inte uppgått till liter i utandningsluften. Denna lag träder i kraft Förslag till lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken Härmed föreskrivs att 2 § lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken skall ha följande lydelse. denna lag får göras på förare av ett denna lag får göras på förare av ett motordrivet fordon samt på förare motordrivet fordon samt på förare av ett maskindrivet spårfordon på av ett maskindrivet spårfordon på järnväg, tunnelbana eller järnväg, tunnelbana eller om det kan misstänkas att föraren om det kan misstänkas att föraren gjort sig skyldig till brott som gjort sig skyldig till brott som avses i 4 § lagen (1951:649) om avses i 4 § lagen (1951:649) om för vissa trafikbrott, 30 § för vissa trafikbrott, 30 § lagen (1990:1157) om säkerhet vid (1990:1157) eller till något annat tunnelbana och spårväg, brott på vilket fängelse kan följa 2 § järnvägslagen (2004:000) eller och som har begåtts i samband till något annat brott på vilket med framförandet av fordonet. fängelse kan följa och som har begåtts i samband med fram- förandet av fordonet. Undersökningen enligt första stycket får genomföras endast om den kan ha betydelse för utredningen om brottet. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , f.d. regeringsrådet och justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 2.lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157), 3.lag om ändring i lagen (1945:119) om stängselskyldighet för järnväg m.m., 4.lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkohol- haltiga drycker, 5.lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, 6.lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, 7.lag om ändring i körkortslagen (1998:488), 8.lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet och hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen föreslås att de grundläggande bestämmelserna om järnvägar tas in i en ny järnvägslag. Lagen innehåller bestämmelser om järnvägsanläggningar m.m. (med lagens term järnvägsinfrastruktur) och järnvägsfordon samt om utförande och organisation av järnvägstrafik. De allmänna säkerhetskrav och de ordnings- och straffbestämmelser som har gällt beträffande järnvägar enligt järnvägssäkerhetslagen (1990:1157) förs över till den nya lagen. Utanför lagen faller däremot de civilrättsliga reglerna om ansvaret för transport av passagerare och gods och om skadeståndsansvar gentemot tredje man. Här gäller liksom järnvägstrafiklagen (1985:192). (1) utvecklingen järnvägar, (2) tillstånd för järnvägsföretag, (3) tilldelning av och avgifter för infrastrukturkapacitet (4) driftskompatibilitet (5) driftskompatibilitet för höghastighetståg. Det förhållandet att EG-direktiven är både detaljerade och komplicerade har inte kunnat undgå att påverka lagförslagets innehåll och utformning. Lagrådet har emellertid noterat att, för att inte lagen alltför mycket skall tyngas med detaljföreskrifter, åtskilliga detaljfrågor som regleras i direktiven har hållits utanför lagen. Avsikten är att dessa frågor i stället skall bli reglerade genom regerings- eller myndighetsföreskrifter. 2003/04:123 I de aktuella EG-direktiven används en rad begrepp och definitioner som Bilaga 11 inte återfinns i de gällande svenska järnvägsförfattningarna och som är mindre väl förenliga med svenskt språkbruk. Enligt vad som framhålls i remissprotokollet har den svenska begreppsapparaten i viss utsträckning behållits. Åtskilliga nya begrepp har emellertid förts över från direktiven. Hit hör det ofta förekommande begreppet järnvägsinfrastruktur, som enligt Lagrådets uppfattning borde ha kunnat ersättas med ett enklare ord. Lagrådet har emellertid förståelse för att det internationella samarbetet på järnvägsområdet kan underlättas, om man följer direktivens ordval beträffande vissa centrala begrepp. I allt väsentligt får därför de begrepp som används i lagförslaget accepteras. Lagrådet övergår därmed till att närmare kommentera de olika lagförslagen. 1 kap. 4 § I paragrafen har tagits in en rad definitioner av olika begrepp som används i lagen. Bl.a. definieras det tidigare berörda begreppet järnvägsinfrastruktur. Enligt Lagrådets mening bör begreppet kunna godtas som en sammanfattande beteckning på olika anläggningar, bl.a. järnvägsspår och signalsystem, som behövs för att tågtrafik skall kunna bedrivas. Det får emellertid anses strida alltför mycket mot svenskt språkbruk att, som har skett i definitionen av järnvägsfordon, tala om rullande materiel som kan framföras på järnvägsinfrastruktur. Här bör ordet järnvägsinfrastruktur bytas ut mot järnvägsspår. Till de ord som definieras hör också "järnvägsföretagjärnvägsnät". Det förstnämnda begreppet bör kunna definieras på ett enklare sätt än som har skett i remissförslaget. Lagrådet föreslår att med "järnvägsföretagföretag som med stöd av licens eller särskilt tillstånd tillhandahåller dragkraft och utför järnvägstrafik". Med järnvägsnät förstås enligt det remitterade förslaget järnvägsinfrastruktur som förvaltas av en och samma infrastrukturförvaltare. I det sammanhanget inställer sig frågan om all infrastruktur (alla spår m.m.) i som förvaltas av samma person skall anses som ett enda järnvägsnät, oavsett om spåren hänger samman eller ej, eller om varje sammanhängande spårsystem skall anses utgöra ett järnvägsnät för sig. När det slutligen gäller begreppet tågläge anser Lagrådet att definitionen bör förtydligas och förslagsvis ges följande lydelse: den infrastrukturkapacitet som, enligt vad som anges i en tågplan, får tas i anspråk för att framföra järnvägsfordon, utom arbetsfordon, från en plats till en annan : 2003/04:123 1 kap. 5 § Bilaga 11 I 2 kap. 14 § andra stycket har tagits in bl.a. en upplysning om att regeringen föreskriver vad som utgör det transeuropeiska järnvägssystemet och det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg. Eftersom definitionen av de båda järnvägssystemen har materiell betydelse i de sammanhang där de förekommer i lagen och de med stöd av lagen meddelade föreskrifterna, anser Lagrådet att regeringen bör ges ett formellt bemyndigande att meddela de avsedda föreskrifterna. Lagrådet föreslår att 2 kap. 14 § andra stycket utgår och att ett bemyndigande tas in i andra stycket av förevarande paragraf och ges följande lydelse: Regeringen får också meddela föreskrifter om vad som i denna lag och i föreskrifter som meddelas med stöd av lagen förstås med det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg och det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg. 2 kap. 1 § I paragrafens första stycke har tagits in bestämmelser som rör tillämpligheten av 2 kap. 8 12 §§ . Läsningen av lagen underlättas, om dessa bestämmelser flyttas till det avsnitt som de hör samman med. De bör alltså placeras i en särskild paragraf närmast före 8 § under egen rubrik. I andra stycket av 2 kap. 1 § finns en bestämmelse som innebär att annan järnvägsinfrastruktur och andra järnvägsfordon än som anges i första stycket får tas i bruk endast efter godkännande av tillsynsmyndigheten. Denna bestämmelse bör lämpligen arbetas in i 2 kap. 13 §, där huvudregeln om krav på godkännande av tillsynsmyndigheten återfinns. Vad som har sagts innebär att 2 kap. får inledas med det avsnitt som är rubricerat "Säkerhet". Vidare får de föreslagna 2 7 §§ numreras om. 2 kap. 8 10 §§ I 8 § första stycket har tagits in en bestämmelse om de allmänna krav som skall uppfyllas av varje delsystem och varje däri ingående komponent som är nödvändig för driftskompatibilitet. I ett andra stycke sägs att varje delsystem dessutom skall överensstämma med föreskrivna tekniska specifikationer för driftskompatibilitet. Närmare bestämmelser om de krav som ställs på delsystem och komponenter finns i de följande 9 och 10 §§. För att man skall få överensstämmelse med bestämmelsen i 8 § första stycket, liksom med rubriken till det avsnitt där 8 10 §§ ingår, anser Lagrådet att 9 och 10 §§ bör byta plats, så att bestämmelserna om delsystem kommer före bestämmelserna om komponenter. 2 kap. 13 § I paragrafen sägs att "strukturella delsystem" får tas i bruk endast efter godkännande av tillståndsmyndigheten. Lagrådet noterar till en början att paragrafen har fått en kategorisk utformning. Den mjukas emellertid upp genom 14 § första stycket punkten 7, som innebär att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten får meddela föreskrifter om undantag från kravet på godkännande enligt 2 kap. 13 §. Enligt Lagrådets mening bör denna undantagsmöjlighet komma fram i 2 kap. 13 § på så sätt att bestämmelsen förses med tillägget "såvida inte något annat är särskilt föreskrivet": När det sedan gäller innehållet i 2 kap. 13 § uppstår frågan vad som menas med ett strukturellt delsystem. Uttrycket bygger på bestämmelser i vissa EG-direktiv som rör konventionella tåg respektive höghastighetståg. Direktiven innehåller en uppräkning av vad som utgör strukturella respektive funktionella delsystem. I stort sett är det samma saker som utgör strukturella respektive funktionella delsystem, oavsett om det är fråga om ett konventionellt tåg eller ett höghastighetståg. Beträffande bägge tågtyperna skall sålunda bl.a. infrastrukturer och rullande materiel anses utgöra strukturella delsystem, medan underhåll är exempel på ett funktionellt delsystem. "Drift" däremot nämns som ett exempel på ett strukturellt delsystem när det gäller konventionella tåg men som ett funktionellt delsystem beträffande höghastighetståg. Bestämmelser som motsvarar 2 kap. 13 § finns i 17 och 18 §§ järnvägssäkerhetslagen. I stället för strukturella delsystem talas det där om "spåranläggningar" respektive "fordon". Enligt Lagrådets mening får begreppet "strukturellt delsystem" anses vara såpass svårförståeligt att det inte bör användas i 2 kap. 13 §. Man bör i stället nöja sig med att tala om "delsystem". Om man vill undanta sådana delsystem som inte är att anse som strukturella från kravet på godkännande, kan det åstadkommas genom sådana föreskrifter som anges i 2 kap. 14 § första stycket punkten 7. Som tidigare nämnts anser Lagrådet att den bestämmelse som i remissförslaget har tagits in som ett andra stycke i 2 kap. 1 § bör arbetas in i 2 kap. 13 §. Detta bör ske på så sätt att man dels låter sådana delsystem som anges i första stycket andra meningen i 2 kap. 1 § falla utanför kravet på godkännande, dels anger att, beträffande andra äldre delsystem, bestämmelserna i 8 12 §§ inte skall beaktas vid tillsynsmyndighetens prövning. Lagrådet förordar alltså att 2 kap. 13 § ges följande lydelse: Delsystem får tas i bruk endast efter godkännande av tillsynsmyndigheten, såvida inte något annat är särskilt föreskrivet. Kravet på godkännande gäller inte delsystem som har tagits i bruk efter utgången av men före , om delsystemet ingår i det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg. Beträffande andra delsystem som inte har projekterats, byggts, byggts om eller moderniserats efter utgången av skall bestämmelserna i 8 12 §§ inte beaktas vid tillsynsmyndighetens prövning enligt första stycket. Paragrafen innehåller den grundläggande regeln om krav på tillstånd för järnvägsföretag. Regeln bör enligt Lagrådets mening förtydligas och formuleras på följande sätt: "För att utföra järnvägstrafik krävs antingen tillstånd i form av licens och säkerhetsintyg eller, i fall som avses i 4 §, särskilt tillstånd. 3 kap. 2 § Enligt första stycket 2 skall licens beviljas den som har hemvist eller säte i . Enligt författningskommentaren gäller emellertid för fysiska personer att de skall vara folkbokförda i . Diskrepansen mellan lagtext och kommentar bör uppmärksammas under det fortsatta beredningsarbetet. I paragrafens andra stycke sägs att licens eller annat motsvarande tillstånd utfärdat i annan stat inom EES eller i gäller i . Vid granskningen av bestämmelsen uppstår frågan om ett sådant utländskt tillstånd är tillräckligt för att järnvägstrafik skall få utföras i eller om det också, i enlighet med huvudregeln i 3 kap. 1 §, krävs säkerhetsintyg. Uttalanden i den allmänna motiveringen i remissprotokollet tyder på att avsikten är att kravet på säkerhetsintyg gäller även när ett utländskt tillstånd har utfärdats. Saken bör klarläggas i författningskommentaren. 3 kap. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om särskilt tillstånd för att utföra vissa transporter och viss trafik. Av författningskommentaren följer att ett särskilt tillstånd ger behörighet att agera endast inom gränser. Lagrådet förordar att detta får komma till uttryck i lagtexten, förslagsvis enligt följande: Särskilt tillstånd får beviljas den som avser att inom landet utföra endast - - -. 3 kap. 10 § Bemyndigandet i paragrafen har en mycket vid omfattning. Det torde vara uppenbart att avsikten inte är att t.ex. sådana föreskrifter skall kunna meddelas som innebär att ytterligare krav, utöver dem som framgår av lagen, skall kunna ställas på den som söker tillstånd eller att tillstånd skall kunna fordras också i andra fall än de som följer av lagen. I författningskommentaren har som exempel nämnts att regeringen eller tillsynsmyndigheten skall kunna precisera vad kraven för att erhålla visst tillstånd innebär. Vad som åsyftas är oklart. Lagrådet ifrågasätter om de föreskrifter som avses är av det slaget att något normgivningsbemyndigande över huvud taget behövs. I annat fall bör omfattningen av bemyndigandet preciseras. 4 kap. 3 § Även bemyndigandet i denna paragraf har getts en mycket vid Ett alternativ är att utforma bemyndigandet så att det sägs att föreskrifter får meddelas om den redovisningsskyldighet som avses i 1 §. Om avsikten är att föreskrifter också skall kunna få meddelas beträffande omfattningen av undantaget i 2 §, kan ett bemyndigande tas in även om 5 kap. 1 och 2 §§ Paragraferna innehåller regler om vem som bestämmer om rätten att utföra eller organisera persontrafik på svenska järnvägsnät. Lagrådets mening krävs det inte något bemyndigande för att regeringen skall kunna meddela sådana föreskrifter beträffande järnvägsnät som förvaltas av staten. Mot bakgrund av att det också föreslås en bestämmelse om vem som bestämmer om marknadstillträdet på svenska järnvägsnät i övrigt (2 §) kan det dock finnas skäl att ha en upplysning om förhållandena på den statliga sidan. Lagrådet föreslår att 1 § inledningsvis ges följande lydelse: Regeringen meddelar föreskrifter om - - -. Bestämmelsen om icke-statliga järnvägsnät bör flyttas från 2 § och bilda ett andra stycke i 1 §. De efterföljande 3 5 §§ får då numreras 2 4 §§. Bestämmelsen i 1 § andra stycket bör ges följande lydelse: I fråga om andra järnvägsnät bestämmer infrastrukturförvaltaren vem som, utöver vad som anges i 2 §, har rätt att utföra eller organisera persontrafik på det järnvägsnät som förvaltaren råder över. I paragrafen har tagits in regler om en infrastrukturförvaltares det gäller tilldelning av Den bestämmelse som har tagits in i 6 kap. 4 § andra stycket och som handlar om att tilldelning skall ske i enlighet med den tidsplan för förfarande som fastställs av regeringen eller tillsynsmyndigheten har ett så nära samband med 6 kap. 1 § att den bör flyttas dit. Regeln kan lämpligen bilda ett andra stycke i 1 § och utformas på följande sätt: Vid tilldelandet av infrastrukturkapacitet skall förvaltaren iaktta den tidsplan för tilldelningsförfarande som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten föreskriver. 6 kap. 2 §