prop · GS0345 · 2004-11-16 00:00:00 — Även såvitt avser lagtextens utformning hänvisas till det avsnittet och vad som där anförs. Straffskalan för en ny bestämmelse om sexuellt utnyttjande av barn bör motsvara vad som gäller beträffande den nuvarande be- stämmelsen om mindre allvarlig våldtäkt. Det föreskrivna straffet bör alltså vara fängelse i högst . I det följande föreslår regeringen att den nuvarande åtalsprövningsre- geln bör ersättas med en ansvarsfrihetsregel. Tillämpningsområdet för den senare avser att omfatta bl.a. sådana fall då två ungdomar, den ena strax under och den andra strax , frivilligt har samlag med varandra och det är uppenbart att gärningen inte inneburit något över- grepp mot barnet. För en närmare redogörelse för regeringens övervä- ganden såvitt avser en ny ansvarsfrihetsregel hänvisas till avsnitt 13.2. Sexuellt övergrepp mot barn Regeringens förslag: En särskild straffbestämmelse införs som tar sikte på sexuella övergrepp mot barn som inte omfattas av de nya be- stämmelserna om våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn. Bestämmelsen skall vara subsidiär till dessa bestämmelser och omfatta den som genomför en annan sexuell handling än som avses där med ett barn , eller som fyllt femton men inte och som gärningsmannen står i ett sådant förhållande till som avses i 4 § andra stycket (våldtäkt mot barn). Straffet skall vara fängelse i högst eller om brottet är grovt fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om fler än en förgripit sig på barnet eller på annat sätt deltagit i övergrep- pet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Brottet skall benämnas sexuellt övergrepp mot barn respektive grovt sexuellt övergrepp mot barn. Kommitténs förslag överensstämmer i viss mån med regeringens för- slag. Kommittén har dock föreslagit en något annorlunda utformning av lagtexten. För sexuellt övergrepp mot barn skall enligt kommitténs för- slag den dömas som förmår ett barn att företa en sexuell handling eller utsätter barnet för en sådan handling. Enligt kommitténs förslag skall vidare de 1518-åringar som utnyttjas av personer med ett särskilt ansvar för dem omfattas av en ny bestämmelse om sexuellt ut- nyttjande. Kommittén har inte föreslagit någon särskild bestämmelse med straffansvar för grovt brott. Straffskalan skall enligt kommitténs förslag vara fängelse lägst och högst . Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig är positiv till att införa en ny straffbestämmelse för sexuella övergrepp mot barn som inte omfattas av en ny bestämmelse om våldtäkt mot barn. Några remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , Riks- åklagaren, vid , , och , har dock synpunkter på lagtextens utformning och anser att de föreslagna rekvisiten är så vaga och otydliga att de kan ge upphov till gränsdrag- ningsproblem i förhållande till bestämmelsen om våldtäkt mot barn. Ett par remissinstanser, i och Åklagarmyn- digheten i , anser att det bör införas en särskild bestämmelse med straffansvar för grovt brott. Hovrätten över och anser att det föreslagna minimistraffet är för högt och att brottsbenämningen kan bli missvisande när det gäller nästan jämnåriga personer. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att grova sexuella övergrepp mot barn bör omfattas av den nya bestämmelsen om våldtäkt mot barn. Om bestämmelsen om grovt sexuellt övergrepp mot barn kvar- står anser ombudsmannen dock att även omständigheter som offrets be- roendeställning till förövaren och om övergreppen pågått bör kunna kvalificera brottet som grovt. Riksåklagaren har påpekat att termen övergrepp antyder att gärningen skulle innefatta något slag av våld eller tvång. Skälen för regeringens förslag En ny bestämmelse om sexuellt övergrepp mot barn bör införas Alla gärningar som innefattar sexuella övergrepp mot barn är inte så straffvärda att de bör bestraffas som våldtäkt mot barn. Regeringen delar därför, i likhet med majoriteten av remissinstanserna, kommitténs be- dömning att det också bör införas en särskild straffbestämmelse om an- svar för sexualbrott mot barn i annat fall än som omfattas av en ny be- stämmelse om våldtäkt mot barn. Bestämmelsen bör alltså vara subsidiär till den om våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn, dvs. den skall endast tillämpas om inte ansvar för dessa brott kan komma i fråga. Flera remissinstanser, bl.a. vid univer- sitet, och , har påpekat att de med kom- mitténs förslag till konstruktion av barnparagraferna ser svårigheter med gränsdragningen mellan brotten våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn. vid anser att pro- blemet med gränsdragningen framför allt bottnar i att kommittén valt att luckra upp rekvisiten för de olika sexualbrotten mot barn. Vad som enligt kommitténs förslag framför allt skall åtskilja brotten är den grad av kränkning barnet utsatts för och inte själva handlandets karaktär. Enligt fakulteten innebär det resonemang som kommittén för bl.a. att samma faktiska handlande inte bara skall värderas utan även rubriceras olika t.ex. beroende på vem som är förövare. Den gärning som betecknas som våldtäkt mot barn när den begås av en närstående kan därmed komma att betecknas som sexuellt övergrepp mot barn när den begås av en utomstå- ende. Enligt fakulteten kommer gränsdragningar av det nu angivna slaget att vålla stora tillämpningssvårigheter. I likhet med kommittén anser regeringen att en ny bestämmelse om sexuellt övergrepp mot barn liksom de om våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn inte bör förutsätta att gärningsmannen har använt sig av något särskilt tillvägagångssätt vid genomförandet av övergreppet. En sådan bedömning vinner också stöd av flertalet remissinstanser. Vad där- efter gäller kommitténs förslag till utformning av bestämmelsen i övrigt vill regeringen anföra följande. Regeringen har i avsnitt 9.2 redogjort för skälen till varför regeringen valt en annan utgångspunkt och uppbyggnad av en ny bestämmelse om våldtäkt mot barn än kommittén föreslagit. Således har enligt regeringens förslag en ny bestämmelse om våldtäkt mot barn i sina grunddrag utformats i nära överensstämmelse med kon- struktionen och utformningen av den nuvarande våldtäktsbestämmelsen, dock med den avgörande skillnaden att kravet på tvång helt tagits bort. Med den bedömning och de överväganden som regeringen sålunda gjort såvitt avser kommitténs förslag i den delen blir det inte heller aktuellt att genomföra kommitténs förslag till uppbyggnad och utformning av en ny bestämmelse om sexuellt övergrepp mot barn som i sina grunddrag och till sin innebörd i huvudsak ansluter till kommitténs förslag till en ny be- stämmelse om våldtäkt mot barn. En sådan bedömning vinner också stöd av flera remissinstanser. Mot bakgrund av vad som sagts bör enligt regeringens mening en ny bestämmelse om sexuellt övergrepp mot barn i stället ta sikte på sådana brott där någon genomför en annan sexuell handling än som avses i 4 och 5 §§ med ett barn , eller som fyllt femton men inte och som gärningsmannen står i ett sådant förhållande till som avses i 4 § andra stycket. Med en sådan ord- ning kommer graderingen eller nyanseringen mellan bestämmelserna våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn å ena sidan och sexu- ellt övergrepp mot barn å andra sidan uteslutande att ske utifrån arten eller graden av den sexuella handlingen. Subsidiariteten kommer med andra ord att avse endast sådana fall där den sexuella handlingen inte är så kvalificerad att ansvar för våldtäkt mot barn eller sexuellt utnyttjande av barn kan komma i fråga. Vad avser uttrycket annan sexuell handling hänvisas till avsnitt 7.2 där regeringen redogjort för begreppets innebörd. Det som sägs i det avsnittet är alltså tillämpligt också här. Som exempel på när en bestämmelse om sexuellt övergrepp mot barn bör bli tillämplig kan nämnas t.ex. en man som förmår ett barn att onanera åt honom eller en person som mer än flyktigt sexuellt berör en pojkes eller flickas könsorgan. Ett annat exempel som kan nämnas är en person som förmår offret att onanera på sig själv. Det bör vidare understrykas att den nya bestämmelsen om sexuellt övergrepp mot barn endast är tillämplig när bestämmelserna om våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn är uteslutna. Om det således är frågan om en sexuell handling i form av ett samlag eller annan sexuell handling som innebär en kränkning jämförlig med den som uppkommer vid ett samlag, som någon genomför med ett barn , bör den gärningen medföra straffansvar för våldtäkt mot barn eller sexuellt utnyttjande av barn. Att gärningen inte är att bedöma som sexuellt övergrepp mot barn framgår av att det för straffansvar för sexuellt övergrepp mot barn skall vara frågan om en annan sexuell handling än den som avses i bestämmelserna om våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn. Regeringen har i likhet med kommittén föreslagit att brottet skall be- nämnas sexuellt övergrepp mot barn. Hovrätten över och har invänt mot en sådan brottsbenämning och menar att rubriceringen inte i alla delar är lämplig när det gäller t.ex. två ungdomar, varav en är , som frivilligt genomför sexuella handlingar med varandra. Visserligen finns enligt kommitténs förslag en möjlighet för åklagaren att i sådana fall underlåta att väcka åtal, men menar hovrätten faktum kvar- står att gärningen skulle, om åtal väcks, rubriceras som sexuellt över- grepp mot barn. Regeringen vill i detta sammanhang anföra följande. Vid en fast åldersgräns för den sexuella självbestämmanderätten kommer det alltid att finnas situationer som är att hänföra till en straffbestämmelse men som med hänsyn till omständigheterna inte kan anses som så allvar- liga eller straffvärda. Det kan exempelvis vara frågan om sådana situa- tioner som nämns ovan. Enligt den nuvarande regleringen, där samma problem gör sig gällande fast under en annan brottsbenämning nämli- gen sexuellt utnyttjande av underåring tas som regel de nu nämnda fal- len om hand av den i 13 § särskilda åtalsprövningsregeln. Enligt den gäller att om skillnaden i ålder och utveckling mellan den som har begått gärningen och barnet är ringa får åtal väckas av åklagaren endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Av avsnitt 13.2 framgår att regeringen nu föreslår att den nuvarande åtalsprövningsregeln bör ersättas med en an- svarsfrihetsregel, enligt vilken inte bara åklagare kommer att ges möjlig- het att i de nu beskrivna fallen underlåta att väcka åtal utan också domare . 2004/05:45 kommer att med stöd av regeln ges en möjlighet att göra de övervägan- den som åklagaren kan göra då han eller hon överväger om åtal skall väckas eller inte och ogilla åtal av nu angivet slag. Mot bakgrund av det nu anförda anser regeringen att det inte föreligger tillräckliga skäl för att byta ut brottsrubriceringen sexuellt övergrepp mot barn . Det bör även finnas utrymme att bedöma ett sexuellt övergrepp mot barn som grovt brott Kommittén har inte föreslagit någon gradindelning av brottet sexuellt övergrepp mot barn, då det med kommitténs systematik inte ansetts fin- nas något utrymme för en bestämmelse med ansvar för grovt sexuellt övergrepp mot barn. Enligt kommittén bör straffskalan för brottet vara fängelse i lägst och högst . Regeringen har, som framgår av avsnitt 7.2, ansett att det även i fortsättningen bör finnas en möjlighet att såvitt avser brottet sexuellt tvång kunna döma till straffansvar enligt en strängare straffskala. De omständigheter som regeringen har åberopat för en sådan gradindelning när det gäller den bestämmelsen gör sig gällande även beträffande indelningen av bestämmelsen om sexuellt övergrepp mot barn, se även vad som sägs i avsnitt 9.2 (våldtäkt mot barn). Det finns alltså skäl att dela in brottet sexuellt övergrepp mot barn i dels ett normalbrott, dels ett brott för grova fall. Vad gäller den närmare utformningen av lagtexten anser regeringen att en ny bestämmelse om straffansvar för grovt brott bör utformas med ut- gångspunkt i den nuvarande regleringen i straffbestämmelsen i 4 § andra stycket om grovt sexuellt utnyttjande av underårig. Således bör vid be- dömningen av om ett brott är grovt särskilt beaktas om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller barnets låga ålder eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Därutöver bör, på motsvarande sätt som för våldtäktsbrottet, som en särskild omständighet vid bedöm- ningen av om brottet är grovt nämnas om fler än en förgripit sig på bar- net eller på annat sätt deltagit i övergreppet. För de närmare övervägan- den som regeringen gjort beträffande den kvalificerande omständigheten kan hänvisas till avsnitt 7.1.3. Som exempel på grovt brott kan nämnas fall då en vuxen person i en familjerelation har utnyttjat en underårig sexuellt utan att det är frågan om sådana sexuella handlingar som avses i en ny bestämmelse om våldtäkt mot barn. Som ytterligare exempel kan nämnas fall där gärningsmannen har genomfört gärningen med användande av våld eller hot om brottslig gärning. Förfaranden som innefattar sexuellt övergrepp mot barn är i straffvärde likvärdiga med förfaranden som innefattar sexuellt tvång. Mot den bak- grunden samt med hänsyn till systematiska skäl bör enligt regeringens mening straffskalorna för brottet sexuellt övergrepp mot barn motsvara dem som föreslås för en ny bestämmelse om sexuellt tvång. Genom förslagen införs särskilda bestämmelser till skydd för barn och i vissa fall för barn mellan . Dessa brott våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn och sexuellt övergrepp mot barn är fristående och inte subsidiära bestämmelser i förhållande till de inle- dande paragraferna i 6 kap. 13 §§ om våldtäkt, sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning. Detta inne- bär att om ett förfarande uppfyller förutsättningarna för straffbarhet både enligt 4 § om våldtäkt mot barn och våldtäkt i 1 §, t.ex. i fall då gär- ningsmannen genom våld tvingat ett barn till samlag, skall endast 4 § om våldtäkt mot barn tillämpas. I undantagsfall kan emellertid 1 § tillämpas, se under författningskommentaren till 1 §. Vid en konkur- renssituation mellan 6 § om sexuellt övergrepp mot barn och 2 § om sex- uellt tvång gäller på motsvarande sätt att bestämmelsen i 6 § skall tilläm- pas före den i 2 §. Innefattar en gärning enligt 4 § eller 6 § ett sådant all- varligt missbruk av beroendeställning som avses i 3 § skall endast 4 § eller 6 § tillämpas. När det gäller 5 § sexuellt utnyttjande av barn tor- de inte någon konkurrenssituation uppstå i förhållande till 13 §§. 10 Samlag med avkomling eller syskon Regeringens förslag: Den nuvarande bestämmelsen om sexuellt um- gänge med avkomling respektive sexuellt umgänge med syskon be- hålls oförändrad. Brottet skall dock fortsättningsvis rubriceras samlag med avkomling respektive samlag med syskon. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Kommittén har dock föreslagit en annorlunda utformning av lag- texten samt att bestämmelsen flyttas till 7 kap. . Remissinstanserna: Kommitténs förslag har fått ett blandat mottagan- de av remissinstanserna. Flera remissinstanser, däribland Avdelningen för klinisk genetik vid , , , , domare- förbund, , , och Kvinnopolitis- ka Utskott, har invändningar mot att arvsgenetiska skäl anförs som skäl för kriminaliseringen. , kom- mun, , , , Kvinnofronten och Väns- terpartiets Kvinnopolitiska utskott anser att bestämmelsen bör utvidgas till att omfatta även homosexuella förhållanden eller att homosexuella och heterosexuella förhållanden i vart fall bör behandlas på samma sätt. anser att även sexuellt umgänge mellan adoptant och adoptivbarn samt mellan styvbarn och styvförälder bör kriminalise- ras. vid anser att det föreslagna tillägget om motsatt kön i lagtexten är förvillande eftersom samlag i mening endast kan förekomma mellan personer av olika kön. och anser att frivilliga sexuella handlingar mellan närstående vuxna inte läng- re bör vara kriminaliserade. Flera remissinstanser, bl.a. och , Riksåklagaren, och Kvinnofronten avstyrker att bestämmelsen flyttas till 7 kap. . , Stödcentrum och Kvin- nopolitiska Utskott tillstyrker eller har inte någon erinran emot att be- stämmelsen flyttas till 7 kap. . vid och efterlyser en mer omfattande översyn av bestämmelsen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Liksom tidigare efterlyser en mer omfat- tande översyn av bestämmelsen. Bakgrund: Enligt 6 kap. 6 § döms den som har samlag med eget barn eller dess avkomling för sexuellt umgänge med avkomling till fängelse i högst . Den som har samlag med sitt helsyskon döms, enligt samma paragraf, för sexuellt umgänge med syskon till fängelse i högst . Bestämmelsen är subsidiär i förhållande till 14 §§ brotts- balken, dvs. den skall endast tillämpas om inte ansvar för dessa brott kan komma i fråga. Det straffbara området är avgränsat till vaginala samlag och förutsätter att det föreligger ett biologiskt släktskap mellan parterna. Det innebär att t.ex. adoptiv- och styvbarnsförhållanden inte omfattas av straffbestämmelsen. När det gäller brottet sexuellt umgänge med avkom- ling är det endast den äldre partens sexuella umgänge som är kriminalise- rat. Avkomlingen är straffri. Båda parters sexuella umgänge är kriminali- serat när det gäller sexuellt umgänge mellan syskon. Enligt bestämmelsens tredje stycke är den fri från ansvar som förmåtts till gärningen genom olaga tvång eller på annat otillbörligt sätt. Stycket avser både sexuellt umgänge med avkomling och med syskon, men torde få sin största praktiska betydelse i förhållandet mellan syskon. Kriminaliseringen har tidigare motiverats med hänsyn till såväl social- etiska som arvsgenetiska skäl (prop. 1983/84:105 s. 33 f.). När det gäller de socialetiska skälen har det hävdats att sexuella förbindelser mellan nära anförvanter i regel hindrar en sund och naturlig sammanlevnad mel- lan medlemmarna i en familj eller annan krets av närstående. Arvsgene- tiska hänsynstaganden har angetts som skäl för regleringen då sådant nära släktskap som avses torde innebära särskild risk för att ogynnsamma arvsanlag överförs till ett barn. Det har även hävdats att ett slopande av förbudet mot vuxenincest skulle kunna undergräva en allmän tabuföre- ställning och därigenom medföra att antalet incestuösa förbindelser även med unga personer ökar. En avkriminalisering har ansetts sakna stöd i det allmänna rättsmedvetandet. Skälen för regeringens förslag: Kommittén menar att de arvsgenetis- ka skälen är tillräckliga för att motivera straffbuden. Kommittén menar vidare att det också finns vissa etiska skäl för kriminaliseringen. Detta eftersom kriminaliseringen också medför en förstärkning av den allmänt rådande uppfattningen att det är skadligt och förkastligt med sexuella handlingar mellan närstående men också för att den allmänna djupt om- fattade tabuföreställningen om incest bör respekteras. Enligt kommittén har det inte framkommit något som ger tillräcklig anledning att föreslå någon ändring i sak av bestämmelsen. Kommittén har inhämtat ett ex- pertyttrande, enligt vilket det framgår att det finns en avsevärt förhöjd risk för skador hos barn som avlats av helsyskon. Detsamma gäller, en- ligt yttrandet, när en förälder skaffar barn tillsammans med sin avkom- Som anges ovan har ett flertal remissinstanser framfört betydande Prop. 2004/05:45 kritik mot kommitténs bedömning. Vissa anser att tillämpningsområdet bör utvidgas medan andra anser att paragrafen bör upphävas. Kritiken ger vid handen att en rad komplicerade frågor behöver övervägas. En sådan fråga är huruvida bestämmelsen över huvud taget bör finnas kvar. Om regleringen skall finnas kvar bör frågan om vilken grund den vilar på, liksom frågan om regleringens närmare omfattning övervägas ingående. Regeringen anser sig inte ha ett sådant beredningsunderlag att det är lämpligt att föreslå några förändringar av bestämmelsen. vid och efterlyser också en mer omfattande översyn av bestämmelsen. Regeringen delar dessa re- missinstansers uppfattning. Bestämmelsen bör alltså övervägas närmare. I väntan på en sådan översyn anser regeringen att regleringen bör finnas kvar i sin nuvarande utformning i 6 kap. . Eftersom begrep- pet sexuellt umgänge utmönstrats ur kapitlet (se avsnitt 6.2) bör dock brotten rubriceras som samlag med avkomling respektive samlag med syskon. Regeringens förslag: Bestämmelsen om sexuellt ofredande skall om- fatta den som sexuellt berör ett barn eller förmår bar- net att företa eller medverka i någon handling med sexuell innebörd. Den skall också omfatta den som blottar sig för någon annan på ett sätt som är ägnat att väcka obehag eller annars genom ord eller hand- lande ofredar en person på ett sätt som är ägnat att kränka personens Bestämmelsen skall vara subsidiär i förhållande till straffbestämmelserna om våldtäkt, sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, samlag med avkomling, samlag med syskon, utnyttjande av barn för sexuell posering och köp av sexu- ell handling av barn. Kommitténs förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Kommittén har dock föreslagit en annorlunda utformning och lagteknisk Enligt kommitténs förslag skall den nuvarande bestämmelsen om sexuellt ofredande ersättas med bl.a. två nya straffbestämmelser sexuell kränkning respektive sexuell kränkning av barn. också föreslagit en utvidgning av det straffbara området till att omfatta även kränkande uttalanden med sexuell anspelning samt vissa uppträ- danden av sexuell natur som enligt nuvarande lagstiftning bedöms som ofredande (4 kap. 7 § ). Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. bl.a. , , , Rikspolis- styrelsen, , vid Lunds uni- versitet och , har dock haft synpunkter på utformningen av lagtexten och anser bl.a. att rekvisitet ett beteende som kan kränka personens sexuella integritet är alltför vagt och allmänt hål- Några remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , Riksåklagaren, och Kvinnofronten, har ifråga- satt det lämpliga i att för ett speciellt brott använda brottsrubriceringen sexuell kränkning när alla brott i 6 kap. avser sexuella kränkningar av mer eller mindre allvarlig grad. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser bl.a. att det även när det gäller brottet sexuellt ofredande bör införas en särskild bestämmelse sexuellt ofredande av barn för gärningar som riktar sig mot barn un- der eller och som står i beroendeställning till förövaren. Hovrätten för ställer sig tveksam till begreppet sexuell integritet och menar att det närmast är modebetingat. Brottsof- fermyndigheten har förordat ett närmande till kommitténs förslag att till- lämpningsområdet skall omfatta även kränkande uttalanden med sexuella anspelningar. Skälen för regeringens förslag En ny bestämmelse om sexuellt ofredande För sexuellt ofredande döms, enligt nuvarande 6 kap. 7 § första stycket , den som i annat fall än som avses tidigare i kapitlet, sexu- ellt berör barn eller förmår barnet att företa eller med- verka i någon handling med sexuell innebörd. För samma brott döms även enligt andra stycket den som genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår någon som har fyllt femton men inte att företa eller medverka i en handling med sexuell innebörd, om hand- lingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en pose- ring i annat fall än när det är fråga om framställning av en bild. Slutligen döms för samma brott, enligt tredje stycket, den som blottar sig för annan på sätt som är ägnat att väcka anstöt eller annars genom ord eller hand- ling på ett uppenbart sedlighetssårande sätt uppträder anstötligt mot an- nan. För brottet är stadgat böter eller fängelse i högst .