prop · GR03150 · 2004-06-10 00:00:00 — Promemorians förslag innehåller dock undantaget att, när det behövs med hänsyn till försäkringens beskaffenhet, försäkringsbolagen skall få göra förbehåll om att bestämmelserna inte skall tillämpas. Man har tänkt på fall där försäkringen har en mera speciell konstruktion, t.ex. utgör en kompanjonförsäkring eller s.k. affärsgruppförsäkring, eller när förbe- hållet är nödvändigt för att en försäkring skall vara ekonomiskt försvarlig att meddela. Dessutom skall försäkringsbolagen också här få undanta fall där den försäkrade på annat sätt fått eller uppenbarligen kan få motsva- rande skydd, alltså exempelvis när en liknande försäkring gäller på den nya arbetsplatsen. Det kan sägas att regeln också med denna utformning skulle gå ifrån en av principerna bakom den nya lagen, nämligen att försäkringsbolagen i regel skall få bestämma vilken produkt de tillhandahåller. Enligt regeringens mening väger emellertid de sociala skälen för tvingande regler i vissa fall så tungt att man bör göra avsteg från den principen. Det gäller i första hand när gruppersonförsäkringen upphör att gälla på bolagets eller gruppens initiativ. I detta läge bör gruppmedlemmen kunna få ett skydd genom att en fortsättningsförsäkring meddelas, dock bara om han inte har fått eller uppenbarligen kan få ett skydd av samma slag som . För att undvika missbruk bör rätten till fortsättningsförsäkring också kunna villkoras av att försäkringen varit gällande av . Däremot bör bolaget inte vara tvunget att ordna ett motsvarande skydd när gruppmedlemmen själv säger upp försäkringen eller lämnar gruppen, oavsett vad skälet är för detta. Med en sådan reglering uppnås enligt regeringens bedömning en rimlig avvägning mellan de intressen som gör sig gällande. En särskild fråga bör tas upp i detta sammanhang. Enligt uppgift förekommer det ganska ofta att en grupp för att få billigare försäkring av samma slag säger upp gruppavtalet och sedan sluter ett nytt gruppavtal ofta med ett annat försäkringsbolag där vissa sjukliga gruppmedlemmar inte får delta. När dåliga risker utesluts på detta vis kan premierna sänkas i den nya gruppförsäkringen. Som framhållits från försäkringsbranschens sida kan förfarandet få olyckliga sociala konsekvenser och bör enligt regeringen motverkas. Detta kan lämpligen ske genom att varje grupp- medlem i den angivna situationen får rätt att vara med i den nya grupp- försäkringen på samma villkor som nya medlemmar. Regeln bör gälla både vid uppsägning från gruppens och från försäkringsbolagets sida. Det kan tilläggas att det är omotiverat med en rätt till fortsättnings- försäkring vid gruppskadeförsäkring, något som i praktiken saknar aktua- litet på skadeförsäkringens område. Vilka möjligheter bör försäkringsbolaget ha att säga upp försäkringen ? Försäkringsbolaget bör ha rätt att säga upp försäkringen på grund av premiedröjsmål. Även här gör sig särskilda hänsyn gällande vid grupp- försäkring. Frågan behandlas närmare i avsnitt 10.7. När det gäller gruppskadeförsäkring kan det finnas ett behov för försäkringsbolaget att säga upp en gruppskade- försäkring för en medlem på grund av brott mot andra skyldigheter än premiebetalningen. Medlemmen kan t.ex. uppsåtligen ha framkallat ett försäkringsfall eller försökt vilseleda bolaget i samband med skaderegle- ringen. Liksom vid individuell försäkring bör en förutsättning vara att medlemmen har grovt åsidosatt sina förpliktelser mot bolaget. Slarv och förbiseenden av mera ordinärt slag bör inte kunna leda till uppsägning. Lagrådet har ifrågasatt om inte det även vid gruppersonförsäkring bör föreskrivas att försäkringsbolaget får säga upp en försäkring eller ändra villkoren när gruppmedlemmen grovt brutit mot avtalet. Enligt regeringens mening finns det dock skäl att liksom då det gäller indivi- duell personförsäkring ge försäkringstagaren ett starkare skydd mot uppsägning och villkorsändring. Någon sådan uppsägningsrätt föreslås därför inte för gruppersonförsäkringen, utan här bör försäkringsbolagens möjligheter att använda villkor om att försäkringen skall upphöra eller ändras vara mera begränsade. Det torde för övrigt vara sällsynt att ett försäkringsbolag har anledning att ingripa på detta vis mot en viss gruppmedlem under den korta avtalstiden. Uppsäg- ning bör dock vara möjlig, utom vid premiedröjsmål, vid brott mot upplysningsplikten (se avsnitt 10.6). Reglerna om försäkringsbolagets rätt att säga upp försäkringen bör vara tvingande (dock ej vid gruppskadeförsäkring för näringsidkare). Försäkringsbolaget bör alltså inte kunna förbehålla sig rätt till förtida uppsägning i andra fall än som anges i lagen. Försäkringens upphörande på grund av försäkringsbolagets konkurs m.m. Liksom för de individuella försäkringarna bör det i lagen tas in bestäm- melser om vad som gäller om försäkringsbolaget sätts i konkurs eller annars kommer på obestånd m.m. Det saknas anledning till någon annan saklig lösning än vad som gäller där. 10.6Begränsningar av försäkringsbolagets ansvar Regeringens förslag: Motsvarande regler som för individuell försäk- ring skall gälla om upplysningsplikt, riskökning, framkallande av försäkringsfallet och annat som rör begränsningar av försäkrings- bolagets ansvar. Den försäkrade skall dock inte svara för oriktiga uppgifter till försäkringsbolaget som någon annan lämnat. Symtom- klausuler skall få användas utan särskilda begränsningar. 17 kap. 17 § och 19 kap. 19 § förslaget till ny försäkringsavtalslag Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 188 f., 195, 281 f. och 357). Remissyttrandena: Förslaget godtas av remissinstanserna. Skälen för regeringens förslag: Beträffande upplysningsplikt, risk- ökning och framkallande av försäkringsfallet tillämpas FAL också vid gruppförsäkring. Såvitt känt har det inte vållat några nämnvärda olägenheter att dessa bestämmelser utformats med sikte på individuell försäkring. Någon större principiell skillnad kan inte anses råda mellan gruppförsäkring och individuell försäkring när det gäller överträdelse av biförpliktelser. Vid brott mot upplysningsplikten vid gruppersonförsäk- ring kan det leda till stränga resultat ifall en sådan prorata- regel tillämpas som föreslagits för individuell personförsäkring, men stötande resultat kan förebyggas av den skälighetsregel som har tagits in i regeringens förslag (se 12 kap. 2 § tredje stycket i förslaget). Med hänsyn till detta synes några vägande invändningar inte kunna göras mot att bestämmelserna om gruppförsäkring också här anknyter till vad som gäller för motsvarande individuell försäkring. Detsamma gäller annat som rör begränsningar i försäkringsbolagets ansvar, t.ex. skyldigheten att meddela försäkringstagaren om att ansvarsbegränsning åberopas. I två avseenden motiverar dock gruppförsäkringens speciella konstruk- tion att avsteg görs. Symtomklausuler spelar en särskild roll vid kollektiva försäkringar och utgör ibland en förutsättning för att försäkring skall kunna meddelas. Försäkringsbolaget bör därför ha frihet att använda sådana när det anses lämpligt. Vid många typer av gruppförsäkring inhämtas vidare uppgifter om risken i praktiken inte från den försäkrade gruppmedlemmen eller med- försäkrade utan från andra personer, t.ex. den försäkrades arbetsgivare eller annan företrädare för gruppen. Särskilt gäller detta obligatorisk gruppförsäkring, där de enskilda gruppmedlemmarna normalt inte är kända för försäkringsbolaget. Det är tänkbart att gruppföreträdaren i sådana fall kan lämna felaktiga upplysningar som den försäk- rade är i god tro. Att försäkringsbolaget då skulle kunna åberopa de stränga reglerna om oriktiga upplysningar, med påföljd att den försäk- rade helt eller delvis går miste om sitt försäkringsskydd, skulle uppen- barligen kunna leda till oskäliga resultat. I enlighet med betänkandena och promemorieförslaget föreslår regeringen därför att man inte mot den försäkrade skall kunna åberopa oriktiga uppgifter som lämnats av någon annan än gruppmedlemmen själv eller någon som är försäkrad jämte medlemmen. Vill försäkringsbolaget ha möjlighet att hänvisa till brott mot upplysningsplikten för att bli fritt från ansvar, får bolaget söka ta Prop. 2003/04:150 direkt kontakt med medlemmen. Regeringens förslag: Också vid gruppförsäkring skall den försäkrade skyddas mot följden av underlåten premiebetalning genom regler om betalningsfrister och, för personförsäkringens del, om återupplivning. För att gruppmedlemmen skall kunna bevara sitt försäkringsskydd i sådana fall skall försäkringsbolaget sända meddelande om uppsägning till medlemmen själv, oavsett vem som skall betala premien enligt gruppavtalet. Dessutom skall meddelande sändas till den som har ingått gruppavtalet med försäkringsbolaget om denne enligt avtalet har förmedlat premien. 17 kap. 1820 §§ och 19 kap. 2023 §§ förslaget till ny försäkrings- avtalslag Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag, frånsett att meddelande alltid skall ges till medkontrahenten i grupp- avtalet (se promemorian s. 282 f. och 357 f.). Remissinstanserna: Förslaget godtas i allt väsentligt. påpekar att det är överflödigt att underrätta gruppföreträdaren om dröjsmålet i andra fall än när denne har förmedlar premiebetalningen. Förbundet anser att försäkringsbolaget bör ha full frihet att i villkoren inskränka rätten till återupplivning i villkoren. Skälen för regeringens förslag Betalning av premien och premiekrav Betalning av premien kan ordnas på växlande sätt vid olika slag av gruppförsäkring. Vid obligatorisk försäkring betalas premien av någon annan än gruppmedlemmen, t.ex. av arbetsgivare eller fackförbund. Även vid frivillig försäkring är det vanligt att en företrädare för gruppen förmedlar premiebetalningen genom att redovisa gruppens till försäkringsbolaget. I vissa fall har försäkringsbolaget då ett register över gruppmedlemmarna, i andra fall saknas det. Särskilt vid stora gruppavtal förekommer det emellertid att premierna betalas direkt till bolaget, ofta genom automatisk överföring från de försäkrade gruppmedlemmarnas bankkonton. Då behöver bolaget inga uppgifter från gruppföreträdaren för att kunna sköta försäkringen. De bestämmelser som regeringen föreslår om premiebetalning vid individuell försäkring bygger på tanken att försäkringstagaren, som förut- sätts själv betala premien, trots dröjsmål med denna skall kunna reda upp situationen genom en försenad inbetalning. Vid både skadeförsäkring och personförsäkring föreskrivs vissa betalningsfrister och en skyldighet för försäkringsbolaget att meddela försäkringstagaren för att denne efter uppsägning skall kunna bevara eller återvinna försäkringsskyddet. En personförsäkring skall enligt förslaget kunna återupplivas genom betal- ning från det att uppsägningen fått verkan. Frågan blir till en början i vilken utsträckning sådana skyddsregler behövs vid frivillig gruppförsäkring. Också här framstår det enligt regeringen som angeläget att den som närmast berörs av en uppsägning här den försäkrade gruppmedlemmen skall ha möjligheter att behålla sitt skydd genom en försenad premiebetalning. Särskilt viktigt är att en medlem får vetskap om att betalningen har uteblivit när denna beror av någon annan än medlemmen själv. Om en arbetsgivare eller annan före- trädare för gruppen av slarv eller annan anledning har låtit bli att betala den premie som belöper på gruppmedlemmen, bör denne själv kunna ingripa och betala det försenade beloppet. Ett fel av en sådan mellanhand bör i princip inte gå ut över de försäkrade. Vad som sagts nu avser inte det första kravet på premien. Det är naturligt att ett premiekrav sänds till den som enligt gruppavtalet skall sköta premiebetalningen en arbetsgivare, en organisation, en grupp- föreståndare eller någon annan. En bestämmelse om att kravet skall framställas hos den försäkrade gruppmedlemmen själv skulle i många fall medföra praktiska olägenheter för försäkringsbolaget och för övrigt också för försäkringstagarsidan och skulle dessutom te sig mindre behövlig om medlemmen i varje fall kan räkna med att personligen få kännedom om en senare uppsägning. Om gruppmedlemmarna kan anslutas till försäkringen genom reserva- tionsanslutning, bör det första premiekravet få verkan först efter det att försäkringsbolaget sänt meddelande om detta till gruppmedlem- men och dennes rätt att säga upp försäkringen. Uppsägning på grund av premiedröjsmål När det gäller uppsägning på grund av premiedröjsmål får man se saken på annat sätt. I detta fall bör som huvudregel krävas två meddelanden om uppsägning: ett till den som har ingått gruppavtalet med försäkrings- bolaget och ett annat som sänds på lämpligt sätt för gruppmedlemmens kännedom. Om det senare meddelandet bara rör försäkringen för en viss gruppmedlem, bör det ställas till denne personligen på bostadsadressen eller medlemmens arbetsplats. Som nämnts förekommer det att gruppens företrädare inte tar någon befattning med premiebetalningen utan denna sker direkt till försäkrings- bolaget. I enlighet med vad påpekar skulle det då vara meningslöst att sända ett uppsägningsmeddelande till gruppföreträ- daren. Ett sådant meddelande bör därför föreskrivas bara om företrädaren förmedlat premiebetalningen. För individuell försäkring föreslås vissa skyddsregler som ger försäk- ringstagaren rätt att åberopa sådana personliga ursäkter för premiedröjs- målet som sjukdom, frihetsberövande, utebliven lönebetalning och lik- nande. Skyddsregler av detta slag kan ibland vara av värde för en grupp- medlem och dennes medförsäkrade vid frivillig gruppförsäkring. Rege- ringen föreslår därför en bestämmelse om att uppsägning på grund av premiedröjsmål då får verkan först sedan hindret fallit bort, dock under alla förhållanden gått från den annars medgivna fristens utgång. Eftersom gruppförsäkringspremierna vanligen avser mindre belopp, kan man räkna med att denna regel bara får begränsad praktisk betydelse. En möjlighet är att dröjsmålet berott på försumlighet av någon annan än den försäkrade gruppmedlemmen, t.ex. en gruppföreträdare som har åtagit sig att sköta premiebetalningen. Här framstår en liknande reglering som lämplig. I enlighet med promemorians förslag bör uppsägningen få verkan först efter det att gruppmedlemmen fått kännedom om att premien inte betalats . Som Lagrådet har framhållit bör uppsäg- ningen i detta läge över huvud taget inte få någon effekt om den inte nått gruppmedlemmen. När försäkringspremien skall betalas av någon annan än gruppmedlemmen, får försäkringsbolaget alltså styrka dennes känne- dom om dröjsmålet. Även i detta fall kan man anta att försäkrings- bolagen väntar med att reagera om inte hela gruppens uteblir. Mestadels kommer därför gruppmedlemmen i realiteten att ha på sig för betalningen än lagen föreskriver. Det som har sagts nu avser frivillig gruppförsäkring. Vid obligatorisk försäkring är situationen något annorlunda. Här sköts premiebetalningen alltid av en representant för gruppen, och det blir inte fråga om inbetal- ning enbart av en premie för en viss försäkrad. Men också här bör meddelande om uppsägning sändas på ändamålsenligt sätt för de försäkrades kännedom. På så sätt får dessa möjlighet att reagera, om det företag eller den organisation som skall tillvaratar gruppens intressen skulle missköta sig. Rätt till återupplivning? När det gäller individuell personförsäkring innebär förslaget att försäk- ringstagaren skyddas på ännu ett sätt, nämligen genom en rätt att återuppliva försäkringen från det att en uppsägning fått verkan. Frågan blir då om en sådan regel passar också vid grupperson- försäkring. Det kan sägas att vissa praktiska komplikationer kan uppkomma, bl.a. när större delen av en grupp upphör att betala premien. Med tanke på den summariska riskprövning som förekommer vid gruppersonförsäkring och de obetydliga kostnader som en nyteckning medför är en återuppliv- ningsrätt typiskt sett mindre angelägen här än vid individuell försäkring. I vissa fall kan den försäkrade dock råka i en svår situation när han t.ex. av hälsoskäl saknar möjlighet att nyteckna en gruppförsäkring. Enligt regeringens mening talar alltså övervägande skäl för en huvud- regel om rätt till återupplivning också på den frivilliga gruppersonförsäk- ringens område. Försäkringsbolaget bör dock kunna göra förbehåll om att det inte finns någon rätt till återupplivning, om förbehållet är nöd- vändigt på grund av försäkringens beskaffenhet eller andra särskilda skäl, t.ex. gruppens sammansättning. Det blir försäkringsbolagets sak att visa vägande skäl av ekonomisk eller praktisk natur för ett sådant förbehåll. På detta sätt motverkas att återupplivningsregeln skapar problem från försäkringsteknisk synpunkt. Ytterligare ett undantag bör göras från återupplivningsreglerna, näm- ligen när det gäller medförsäkrade. En återupplivning endast för med- försäkrade är i praktiken svår att genomföra. Om gruppmedlemmen inte själv vill återuppliva försäkringen, blir frågan hur man skall tillgodose den medförsäkrades önskemål om skydd. Enligt kommittén och prome- morieförslaget skall den medförsäkrade här få en rätt till fortsättnings- försäkring ofta ett dyrare skydd, som dock i vissa fall kan vara av Prop. 2003/04:150 värde. En sådan regel har upptagits också i regeringens förslag. Vad gäller obligatorisk försäkring är inte helt samma lösningar möj- liga. Här kan en uppdelning av premien för gruppen i praktiken inte genomföras. Återupplivning bör därför kunna ske bara för hela gruppen . Om premien av någon anledning har uteblivit för en enskild försäkrad, kan denne då råka i en svår situation, t.ex. när hälsan försäm- rats så att det inte är möjligt att få en likvärdig individuell försäkring. Det är rimligt att ge en sådan försäkrad, som ju inte skött premiebetalningen själv och därför normalt inte kan lastas för dröjsmålet, ett ytterligare skydd. Vad som då kommer i fråga är en sådan rätt till fortsättningsför- säkring som medlemmen annars skall ha när en gruppförsäkring upphör. Reglering av försäkringsfall, förfogande över Regeringens förslag: Försäkringsbolaget skall ha rätt att förbjuda överlåtelse och pantsättning av en gruppersonförsäkring. i princip detsamma gälla för förfogande över en gruppersonförsäkring som över en individuell personförsäkring. ringsersättningen vid gruppskadeförsäkring skall följa vad som gäller Regleringen av försäkringsfall, preskription av rätt till försäkringsersättning och försäkringsbolagets regressrätt skall regleras på samma sätt som för individuell försäkring, dock ges en särskild kompletterande regel om rätt till domstolsprövning om någon utesluts ur en ny gruppersonförsäkring av samma slag. man skall ha samma rätt vid gruppskadeförsäkring som vid individuell Förhållandet till borgenärerna vid gruppersonförsäk- ring skall följa vad som gäller vid individuell personförsäkring. 17 kap. 2123 §§ och 19 kap. 2426 §§ förslaget till ny försäkrings- Promemorians förslag: Överensstämmer väsentligen med regeringens förslag (se promemorian s. 348 och 359). Remissinstanserna: Förslaget godtas överlag av remissinstanserna. Skälen för regeringens förslag Beräkningen för försäkringsersättningens storlek vid gruppskadeförsäk- ring bör följa samma regler som för individuell skadeförsäkring. ligen bör man här för all gruppskadeförsäkring anknyta till vad som gäller för konsumentförsäkring; för gruppskadeförsäkring för närings- idkare föreslås ju ändå att bestämmelserna är dispositiva. Inte heller när det gäller skaderegleringen, preskription av rätt till försäkringsersättning och försäkringsbolagets regressrätt krävs några särskilda regler för gruppskadeförsäkring. I detta läge framträder inget av de särdrag som bör motivera speciella regler om gruppförsäkringen, utan också här bör man följa vad som gäller för konsumentförsäkringen. Likaså ligger det närmast i sakens natur att tredje man inte bör Prop. 2003/04:150 behandlas annorlunda än vid individuell försäkring. Tredje man bör alltså ha samma rätt vid gruppskadeförsäkring som vid individuell försäkring. tillämpas bestämmelserna i om förmånstagarförord- nande av försäkringstagaren på gruppmedlemmarnas förfoganden av samma slag. Den reglering som föreslagits om förmånstagarförordnande vid individuell personförsäkring ter sig lämplig också för grupperson- försäkring. I enlighet med vad som föreslagits i avsnitt 10.2 bör därvid varje försäkrad kunna förfoga över försäkringen såvitt denna avser honom. I princip bör alltså samma regler gälla för förfoganden över försäk- ringen som vid individuell försäkring. Endast i ett avseende synes det finnas anledning till en särreglering. I praktiken har det uppkommit problem med överlåtelse och pantsättning av den försäkrades rätt enligt gruppersonförsäkringen, bl.a. om försäkringens identitet när den ändras i olika avseenden och hur förvärvarens rätt förhåller sig till gruppens rätt att förfoga över sina rättigheter enligt avtalet. Vid obligatorisk försäkring kan vidare förfoganden av detta slag strida med intentionerna hos försäkringstagaren, som bekostat försäkringen. Av sådana skäl bör försäkringsbolaget ha möjlighet att i sina villkor förbjuda att försäkringen pantsätts eller överlåts, och ett förfogande i strid med ett sådant förbud bör alltid vara utan verkan även om motparten är i god tro. Det behövs inga särskilda regler när det gäller förhållandet till borge- närerna, utan regleringen för individuell personförsäkring bör kunna äga motsvarande tillämpning. Liksom för gruppskadeförsäkring gäller detta också regleringen av försäkringsfall, preskription av rätt till försäkringsersättning och försäk- ringsbolagets regressrätt. Den i avsnitt 10.5 föreslagna rätten till försäk- ring när gruppen sluter ett nytt gruppavtal om samma typ av försäkring motiverar dock en kompletterande regel om rätt till domstolsprövning, vilket lämpligast kan ske genom att man också i detta hänseende ansluter till vad som gäller vid tvist om en individuell försäkring. Regeringens förslag: Det behövs inga särskilda regler för det fallet då medlemmarna i en grupp tecknar sin gruppförsäkring hos olika försäk- ringsbolag. Lagen skall däremot innehålla förtydligande bestämmelser med denna innebörd. 17 kap. 1 § andra stycket och 19 kap. 1 § andra stycket förslaget till ny försäkringsavtalslag Promemorian innehåller inga överväganden i denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: har det uppkommit en ny företeelse som inte kunnat beaktas vare sig i kommitténs betänkan- den eller i promemorian. Vissa gruppavtal innebär att flera olika försäk- ringsbolag anlitas av en och samma grupp och meddelar gruppförsäkring för gruppen. Såvitt bekant förekommer detta bara vid grupperson- försäkring, men företeelsen är också tänkbar vid gruppskadeförsäkring. Här bör särskilt uppmärksammas den situationen att varje försäkrings- bolag försäkrar bara en del av gruppen, något som typiskt sett blir följden av att varje gruppmedlem får välja fritt mellan de berörda försäkrings- bolagen. Förhållandet kan synas svårförenligt med den traditionella uppfattningen att alla gruppmedlemmar skall vara likställda i förhållande till försäkringsbolaget, och det kunde tänkas komplicera lagreglerna om försäkringsformen. I själva verket torde dock de bestämmelser som har behandlats i föregående avsnitt kunna tillämpas också på denna typ av uppdelad gruppförsäkring. Det står klart att med en sådan ordning varje försäk- ringsbolag har ansvar bara mot de medlemmar som bolaget försäkrar och deras medförsäkrade, men detta behöver inte innebära att några avvikan- de regler tillämpas om förhållandet mellan bolaget och de försäkrade. Skillnaden blir bara att ett begränsat antal gruppmedlemmar berörs av varje försäkringsbolags åtagande och åtgärder. Att kollektivet består av färre personer kan naturligtvis vara en nackdel från försäkringsbolagets synpunkt, men detta är något som varje bolag får räkna med när det ingår gruppavtalet, och accepterar man begränsningen saknas det anledning för lagstiftaren att försvåra denna ordning.