prop · GR03166 · 2004-06-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2003/04:166 antagande av rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att godkänner det inom Europeiska unionen upprättade utkastet till rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott. Enligt rambeslutet skall medlemsstaterna säkerställa att det är möjligt att helt eller delvis förverka och hjälpmedel som härrör från brott som kan leda till frihetsberövande , eller egendom som motsvarar sådan . Därutöver innebär rambeslutet att medlemsstaterna skall införa regler som gör det möjligt att förverka egendom från personer som dömts för vissa särskilt allvarliga brott även om inte egendomen kan härledas till just det konkreta brottet (utvidgat förverkande). I propositionen redovisar regeringen en bedömning av de lagändringar som rambeslutet kräver. Förslag till lagstiftning läggs dock inte fram i propositionen. Regeringen avser att återkomma till med sådana förslag. Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Ärendet och dess beredning............................................................... Rambeslutets övergripande innehåll................................... Utökade möjligheter till förverkande.................................. Nuvarande svensk lagstiftning .......................................................... Allmänt om förverkande ..................................................... 5.1Tidigare behandling av frågan om förverkande av 5.2Tidigare behandling av frågan om utvidgat förverkande..13 Behovet av lagändringar.................................................................. Förverkande av och hjälpmedel........................... Utökade möjligheter till förverkande................................ Övriga artiklar i rambeslutet ............................................. Antagande av rambeslutet ............................................................... Bilaga 1 Utkast till rambeslut .............................................................. Bilaga 2 Uttalande från ........................................................ Bilaga 3 Sammanställning av författningar rörande utbyte ................. Bilaga 4 Sammanställning av författningar rörande hjälpmedel ......... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... Regeringen föreslår att godkänner det inom Europeiska unio- nen upprättade utkastet till rambeslut om förverkande av , hjälp- medel och egendom som härrör från brott. 2 Ärendet och dess beredning Prop. föreslog det danska ordförandeskapet i Europeiska unionen i ett meddelande till rådet och ett rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott (EGT C 184, , s. 3). En faktapromemoria har upprättats över utkastet till rambeslutet (2001/02:FPM119). lämnade sitt yttrande över förslaget till rambeslut [P5_TA (2002) 0552]. Sedvanlig information har lämnats till och samråd har skett med berör- da utskott i . Vid rådet för rättsliga och inrikes frågor nåddes en politisk överenskommelse om innehållet i rambeslutet. Rambeslutet är nu klart för antagande av rådet så snart det har godta- gits av berörda nationella parlament. reservation med hänsyn till rättsliga förfaranden i deras federala författ- ningsdomstol (se bilaga 2). Vid Europeiska rådets möte den 25 och 26 antogs, mot bakgrund av terroristattackerna i den 11 samma månad, en deklaration om bekämpande av terrorism. nen slås fast att ett antal rambeslut, däribland det nu aktuella rambeslutet, Utkastet till rambeslut i svensk version är fogat till denna proposition som bilaga 1. Utkastet till rambeslut har ännu inte varit föremål för granskning av EU:s juristlingvister. Det kan därför inte uteslutas att vissa språkliga justeringar kommer att göras i texterna. Några ändringar i sak kan dock inte förutses. I sammanhanget bör nämnas att en särskild utredare har haft i uppdrag att utreda frågor om att förverka av brott (dir. 1997:48 och dir. I utredningsuppdraget ingick bl.a. att mot bakgrund av utveck- lingen i fråga om ekonomisk och annan grov och organiserad brottslig- het, särskilt narkotikabrottsligheten, undersöka om dagens regler om att förverka av brott är tillräckliga för att kunna angripa denna brottslighet på ett effektivt sätt. Utredningen har även haft i uppdrag att överväga frågan rörande vilka åtgärder som behöver vidtas för att Sveri- ge skall kunna återkalla eller i största möjliga mån begränsa förklaringen till artikel 2 punkt 1 i förverkandekonvention av . Utredningen, som antog namnet , avlämnade i betänkandet Effektivare förverkandelagstifting (SOU Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning över remissva- ren finns tillgänglig i (Ju2000/330). I denna proposition behandlas frågan om godkännande av utkastet till rambeslut och en bedömning av de lagändringar som rambe- Några förslag till lagstiftning om genomförande av åta- gandena i rambeslutet lämnas inte. Regeringen kommer att återkomma med sådana förslag. , Justitiekanslern, , Eko- och har under hand beretts tillfälle att lämna Prop. 2003/04:166 synpunkter på ett utkast till propositionen (Ju2004/4781/L5). förfarande av traditionellt slag har inte tillämpats vid beredningen, efter- som det har ansetts oundgängligen påkallat av den tidsram som gäller för Europeiska unionens antagande av rambeslutet enligt deklarationen att i stället ta underhandskontakter med myndigheter och and- ra. En sådan beredning anses under de angivna omständigheterna kunna ersätta en traditionell remissbehandling (jfr bet. 2002/03:KU10 s. 64). har avstyrkt att rambeslutet antas av de skälen att ett traditionellt remissförfarande inte föregått propositionen och att pro- positionen saknar lagförslag. har vidare anfört att underlaget är alltför bristfälligt för att samfundet skall kunna ta ställning till huruvida det finns behov av de bestämmelser som rambeslutet kom- mer att påkalla. Övriga instanser som beretts tillfälle att yttra sig har inte haft något att erinra mot att godkänner rambeslutet. Europeiska unionens utkast till rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott syftar till att skapa nya gemensamma minimiregler i medlemsstaterna när det gäller förverkande av egendom som har anknytning till brott. Enligt artikel 2 i rambeslutet skall medlemsstaterna säkerställa att det är möjligt att helt eller delvis förverka och hjälpmedel som här- rör från brott som kan leda till frihetsberövande , eller egendom som motsvarar sådan . Därutöver innebär förslaget att medlemsstaterna enligt artikel 3 i ram- beslutet skall införa regler som gör det möjligt att förverka egendom från personer som dömts för vissa särskilt allvarliga brott även om inte egen- domen kan härledas till just det konkreta brottet. När det gäller bestämmelserna om förverkande anknyter rambeslutets artikel 2 till tidigare internationella instrument på området, nämligen Eu- roparådets konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott (Förverkandekonventionen), Europeiska unionens gemensamma åtgärd om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel och av brott samt rådets rambeslut om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och av brott, se avsnitt 5.1.1. I ingressen till rambeslutet framhålls bl.a. följande. Det viktigaste motivet för den gränsöverskridande organiserade brotts- ligheten är ekonomisk . Ett effektivt förebyggande och bekäm- pande av den organiserade brottsligheten bör därför fokuseras på spåran- de, frysning, beslag och förverkande av av brott. Detta försvåras Prop. 2003/04:166 bl.a. av skillnaderna i medlemsstaternas lagstiftning på detta område. har i andra sammanhang framhållits vikten av att förstärka insatserna för att bekämpa internationell organiserad brottslighet, såsom penningtvätt, och förbättra samt vid behov tillnärma nationella bestämmelser som gäll- er beslag och förverkande av av brott. De gällande instrumenten på det aktuella området har inte i tillräcklig utsträckning kunnat bidra till ett effektivt gränsöverskridande samarbete i fråga om förverkande, eftersom flera medlemsstater fortfarande saknar möjlighet att förverka av alla de brott som kan leda till frihetsbe- rövande . Syftet med rambeslutet är att se till att det finns effektiva regler i alla medlemsstater om förverkande av av brott, bl.a. i fråga om be- visbördan vid tillgångar som tillhör en person som dömts för brott med anknytning till organiserad brottslighet. Rambeslutet skall inte hindra medlemsstaterna från att tillämpa sina grundläggande principer för prövning i laga ordning, särskilt presumtio- nen om den anklagades oskuld, äganderätt, föreningsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier. Artikel 1 i rambeslutet innehåller definitioner av dels begreppen , egendom, hjälpmedel och förverkande, dels begreppet juridisk person. De förstnämnda stämmer överens med de definitioner som anges i För- verkandekonventionen, medan definitionen av juridisk person inte åter- finns i konventionen men väl i andra rambeslut. Med avses varje fördel av brottsliga handlingar. Denna kan be- stå av alla former av egendom. Egendom är all slags egendom, materiell eller immateriell, lös eller fast egendom samt juridiska handlingar eller urkunder som styrker äganderätt eller annan rätt till sådan egendom. Med hjälpmedel avses all slags egendom som på något sätt, helt eller delvis, använts eller varit avsedd att användas för att begå en eller flera brottsli- ga handlingar. Förverkande är sådant straff eller annan åtgärd som beslu- tas av domstol efter rättegång på grund av brottslig handling eller brotts- liga handlingar som innebär ett slutgiltigt berövande av egendom. En juridisk person är var och en som enligt gällande nationell lagstiftning har denna status, utom stater och andra offentliga organ vid utövandet av offentliga maktbefogenheter samt offentliga internationella organisatio- ner. Enligt artikel 2 i rambeslutet skall varje medlemsstat vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att det blir möjligt att helt eller delvis förverka hjälpmedel och som härrör från brottsliga handlingar som bestraffas med frihetsberövande eller egendom vars värde motsvarar sådan . Vid skattebrott får dock medlemsstaterna använda andra förfaranden än straffrättsliga för att frånta gärningsman- Prop. 2003/04:166 nen vinningen av brottet. 3.5Utökade möjligheter till förverkande I artikel 3 i rambeslutet finns en bestämmelse som syftar till att med- lemsstaterna skall utvidga sina möjligheter att förverka egendom som tillhör en person som har dömts för vissa mycket allvarliga brott utan att det behöver visas att egendomen i fråga härrör från ett visst konkret brott. Egendomen skall dock härröra från den dömde personens brottsliga verk- samhet. Denna nya förverkandeform benämns nedan utvidgat förverkan- de. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna som ett minimum vidta de åt- gärder som behövs för att de, under de omständigheter som anges i punk- ten 2, helt eller delvis skall kunna förverka egendom som tillhör en per- son som befunnits skyldig till ett av vissa närmare angivna brott. Detta brott kan kallas förverkandeutlösande, eftersom det utlöser det utvidgade förverkandet. Det förverkandeutlösande brottet skall, enligt punkten 1 a ha begåtts inom ramen för en kriminell organisation och omfattas av rambeslutet om förstärkning av skyddet mot förfalskning i samband med införandet av euron genom straffrättsliga och andra påföljder, rambeslutet om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att för- hindra hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse, rambeslutet om bekämpande av människohandel, [rambeslutet om minimibestämmelser för brottsrekvisit och påföljder för olaglig narkotikahandel,] [rambeslutet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barn- pornografibrott,] rambeslut om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och av brott. Dessutom skall enligt punkten 1 b brott som omfattas av rambeslutet om bekämpande av terrorism kunna utlösa förverkande. En ytterligare förutsättning är att brottet när det gäller andra brott än penningtvätt är belagt med påföljder som innebär ett längsta frihetsbe- rövande på minst fem till och när det gäller penningtvätt, är belagt med påföljder som innebär ett längsta frihetsberövande . Därutöver anges den förutsättningen att brottet är av sådan art att det kan ge ekonomisk vinst. I punkten 2 anges därefter tre alternativa situationer när medlemssta- terna skall vidta nödvändiga åtgärder för att möjliggöra förverkande en- ligt artikel 3, dvs. när ett brott enligt vad som sägs ovan har begåtts. Medlemsstaterna behöver således bara införa bestämmelser som uppfyl- ler ett av alternativen. Det första alternativet avser det fall att den nationella domstolen är fullständigt övertygad om att egendomen i fråga härrör från den dömdes brottsliga verksamhet. Det andra alternativet tar sikte på det fall att den nationella domstolen är fullständigt övertygad om att egendomen i fråga härrör från liknande brottslighet. För båda dessa alternativ gäller att domstolen har att bedöma om det är Prop. 2003/04:166 rimligt att förverkande sker med hänsyn till den tid som förflutit från domen för det förverkandeutlösande brottet och den övriga brottslighet som aktualiserar förverkandet. Det tredje alternativet avser det fall att den nationella domstolen finner att värdet av den egendom som finns hos den dömde inte står i proportion till hans eller hennes lagligen förvärvade inkomst och att domstolen är fullständigt övertygad om att egendomen i fråga härrör från den dömdes brottsliga verksamhet. Enligt punkten 3 får medlemsstaterna överväga att anta bestämmelser för att möjliggöra förverkande hos närstående till lagöverträdaren. Detta gäller dels egendom som förvärvats av en fysisk person som är närståen- de till lagöverträdaren, dels egendom som överförts till en juridisk person som lagöverträdaren har ett avgörande inflytande över. Samma sak skall gälla om den berörda personen erhåller en betydande del av den juridiska personens intäkter. Av punkten 4 framgår att medlemsstaterna får tillämpa andra förfaran- den än straffrättsliga för att frånta gärningsmannen egendomen i fråga. I artikel 3 a i rambeslutet anges att medlemsstaterna skall vidta de åtgär- der som är nödvändiga för att säkerställa att den som berörs av åtgärder enligt artiklarna 2 och 3 har tillgång till effektiva rättsmedel för att beva- ka sina rättigheter. I artikel 3 b i rambeslutet framhålls att rambeslutet inte skall ha som ef- fekt att skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de grundläggande principerna särskilt vad gäller presumtionen om den an- klagades oskuld i enlighet med artikel 6 i fördraget om Europeiska unio- nen på något sätt ändras. Artikel 4 i rambeslutet föreskriver att medlemsstaterna senast efter rambeslutets antagande skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i rambeslutet. I artikeln framgår också att med- lemsstaterna till rådets generalsekretariat och kommissionen skall över- lämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt rambeslutet införlivats med deras nationella lagstiftning. Slutligen fram- går i artikeln att rådet senast efter rambeslutets genomföran- de på grundval av en rapport som utarbetas med hjälp av medlemssta- ternas information och en skriftlig rapport från kommissionen skall bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har vidtagit de åtgärder som krävs för att följa bestämmelserna i rambeslutet. I artikel 5 i rambeslutet anges att det träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. 4 Nuvarande svensk lagstiftning Förverkande kan ske antingen genom sakförverkande eller genom värde- förverkande. Det förstnämnda innebär att viss egendom förklaras förver- kad, dvs. att ägaren eller rättighetsinnehavaren förlorar sin rätt till den aktuella egendomen, vilken i stället normalt tillfaller staten. Värdeför- verkande innebär att förverkandeförklaringen avser värdet av viss egen- dom eller vissa förtjänster. Ett värdeförverkande har formen av en för- pliktelse för den berörde att betala ett visst belopp. I vissa fall är värde- förverkande subsidiärt i förhållande till sakförverkande, exempelvis då egendomen i fråga är åtkomlig för förverkande. I de fall dom- stolen kan välja mellan sak- och värdeförverkande, sägs värdeförverkan- det vara alternativt. Vidare brukar man skilja mellan obligatoriska och fakultativa förver- kanderegler. Om förverkanderegeln är utformad på så sätt att förverkan- de alltid skall ske när förutsättningarna i bestämmelsen är uppfyllda sägs förverkanderegeln vara obligatorisk. Om bestämmelsen i stället ger ut- rymme för hänsyn till andra, mera ospecificerade omständigheter än de som uttryckligen anges i bestämmelsen som förutsättningar för förver- kande sägs förverkanderegeln vara fakultativ. Bestämmelser om förverkande finns i men också i en rad specialstraffrättsliga författningar, exempelvis 6 § narkotikastrafflagen (1968:64) och i 16-18 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Allmänna regler om förverkande finns i 36 kap. . Enligt 36 kap. 1 § skall utbyte av brott enligt balken förklaras för- verkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott, om mottagandet utgör brott enligt balken. I stället för det mottagna får dess värde förverkas. Utbyte av brott avser således såväl den konkreta egendom som mottagits som värdet av det mottagna. Förverkande kan alltså ske antingen som sak- eller som värdeförverkande. Såväl sak- som värdeförverkande kan ske partiellt. I 36 kap. 2 § föreskrivs att egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt eller som frambragts genom så- dant brott får förklaras förverkad, om det är påkallat för att förebygga brott eller om det annars föreligger särskilda skäl. Förverkande kan också komma i fråga beträffande egendom vars användande utgör brott eller egendom med vilken någon i annat fall har tagit brottslig befattning. ta gör förverkande möjligt bl.a. i fall då det föreligger sådan befattning med t.ex. dyrkar, vapen och förfalskningsverktyg som enligt 23 kap. 2 § utgör straffbelagd förberedelse. På samma sätt som i fråga om utbyte av brott kan i stället för egendomen dess värde förklaras för- verkat. För förverkande enligt 36 kap. 3 § fordras inte att något brott har blivit begånget. Sådant förverkande är alltså inte någon rätts- verkan av brott. Enligt paragrafen får förverkande ske beträffande före- mål som p.g.a. sin särskilda beskaffenhet och omständigheterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning. Bestämmelsen tar alltså sikte på typiska brottsverktyg. Under vissa förutsättningar kan även fö- remål som är ägnade att användas som vapen mot liv eller hälsa eller som hjälpmedel vid skadegörelse förverkas. Eftersom 3 § tar sikte på förver- kande av särskilt farliga föremål, gäller att förverkande kan ske endast av föremålet i fråga och inte av dess värde. I 36 kap. 4 § finns regler om förverkande av ekonomiska fördelar som uppkommit för en näringsidkare till följd av ett brott som är begånget i utövning av näringsverksamhet. Värdet av sådana fördelar kan enligt paragrafen förklaras förverkat även i andra fall än när förverkande kan ske enligt 1 eller 2 § eller enligt andra bestämmelser. Med ekono- misk fördel avses i 4 § en uppskattad skillnad i förmögenhetsställning mellan den situation som uppkommit genom brottet och den som skulle ha rått om brottet inte hade ägt rum. Regeln i 4 § är subsidiär i förhållan- de till andra förverkandebestämmelser på så sätt att den är tillämplig en- dast om och i den mån andra regler inte medför en fullständig indragning av alla fördelar som uppkommit genom brottet. Bestämmelsen i 4 § gäll- er utöver brottsbalksbrotten även för brott enligt de specialstraffrättsliga författningarna. I 36 kap. 5 § finns regler om hos vem förverkande får ske. Förverkande får enligt denna bestämmelse ske hos gärningsmannen eller annan som medverkat vid brottet, den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var, den som genom brottet beretts eller näringsidkare som avses i 4 §, den som efter brottet förvärvat egendomen genom bodelning eller p.g.a. arv eller testamente eller genom gåva eller som efter brottet för- värvat egendomen på annat sätt och därvid haft vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband med brottet. Enligt 36 kap. 6 § kan rätten, när ett sakförverkande fram- står som oskäligt eller onödigt ingripande eller när en annan åtgärd be- döms som mer ändamålsenlig, i stället föreskriva åtgärd till förebyggan- de av missbruk av egendomen. Exempel på sådana åtgärder är att ett för- falskat konstverk skall förses med en påskrift som visar att det inte är något originalverk. I specialstraffrättsliga författningar finns föreskrifter som innebär att utdömande av straff är en förutsättning för beslut om förverkande eller annan särskild rättsverkan. I 36 kap. 11 § föreskrivs därför att bestämmelser om särskild rättsverkan av brott skall vara tillämpliga inte bara när någon döms till straff utan även när någon döms till annan brottspåföljd. Inom specialstraffrätten förekommer också bestämmelser om förver- Prop. 2003/04:166 kande eller annan särskild rättsverkan som förutsätter att någon fälls till Detta är något som inte gäller enligt . För att regler- ingen skall vara densamma inom specialstraffrätten föreskrivs i 36 kap. 12 § att sådant förverkande eller annan särskild rättsverkan som förutsätter att någon döms till påföljd får beslutas av rätten även om påföljd för det aktuella brottet efterges. I 36 kap. 13 § behandlas den situationen att ett brott har begåtts av någon som inte fyllt eller av någon som handlat un- der påverkan av en allvarlig psykisk störning. I ett sådant fall får rätten besluta om förverkande eller annan särskild rättsverkan endast om och i den mån det kan anses skäligt med hänsyn till den dömdes psykiska till- stånd, gärningens beskaffenhet eller omständigheterna i övrigt. I 36 kap. 14 § finns begränsningar i fråga om förverkan- deförklaring i fall då påföljd kan utdömas på grund av gär- ningsmannens död eller om han eller hon av annan orsak kan dömas. I ett sådant fall får egendom förklaras förverkad p.g.a. brottet endast om stämning i målet har delgivits från det brottet begicks. En sådan talan får väckas endast om det är påkallat ur allmän synpunkt. Enligt 36 kap. 15 § förfaller beslut om förverkande i den mån verkställighet inte har skett från det beslutet vann laga kraft. Förverkande enligt regler är inte i något fall obligato- riskt. I specialstraffrätten finns däremot bestämmelser enligt vilka för- verkande alltid skall ske. I 36 kap. 16 § ges domstolarna en generell möjlighet att underlåta förverkande i fall där förverkandet skulle vara uppenbart oskäligt. Denna bestämmelse kan sägas ge en fakultativ prägel åt hela förverkanderegleringen. I 36 kap. 17 § framgår att förverkad egendom tillfaller staten om inte annat är föreskrivet. I paragrafens andra stycke finns be- stämmelser till skydd för bl.a. målsäganden i de fall utbyte av brott för- förverkat enligt 36 kap. 1 § och skadeståndsanspråk därefter framställs. Bestämmelserna innebär att staten i en sådan situation svarar för ersättningen till den skadelidande intill värdet av vad som har tillfallit staten på grund av beslutet om förverkande. 5.1Tidigare behandling av frågan om förverkande av och hjälpmedel antog en konvention om internationellt samarbete i brottmål: konventionen om penningtvätt, efterforskning, be- slag och förverkande av av brott (Förverkandekonventionen). har tillträtt konventionen och den trädde i kraft för del Prop. 2003/04:166 .