prop · GR0380 · 2004-03-09 00:00:00 — För fullgörandet av de uppgifter som kommissionen tilldelas genom denna förordning får den höra alla fysiska eller juridiska personer som samtycker till detta, i syfte att samla information om frågor som har samband med föremålet för en utredning. Om förhör enligt punkt 1 hålls i ett företags lokaler, skall kommissionen informera konkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium förhöret äger rum. Om konkurrensmyndigheten i medlemsstaten i fråga så önskar, får dess tjänstemän bistå tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat att hålla förhöret. Artikel 20 innehåller bestämmelser om kommissionens befogenheter vid inspektioner hos företag och företagssammanslutningar. Artikeln mot- svarar artikel 14 i förordning 17/62 men innehåller också regler om möj- ligheter för kommissionen att begära sakupplysningar i samband med en inspektion, samt möjligheter att försegla utrymmen i samband med en inspektion. Artikel 20 lyder enligt följande. Artikel 20 Kommissionens befogenheter vid inspektioner För fullgörandet av de uppgifter som kommissionen tilldelas genom denna förordning får den genomföra alla nödvändiga inspektioner hos företag och företagssammanslut- ningar. 2.De tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat att genomföra en inspektion har befogenhet att a)bereda sig tillträde till företags eller företagssammanslutningars lokaler, mark och transportmedel, b)granska räkenskaperna och andra affärshandlingar, oavsett i vilken form de före- ligger, c)göra eller erhålla alla former av kopior av eller utdrag ur sådana räkenskaper och affärshandlingar, d)försegla samtliga företagslokaler, räkenskaper eller affärshandlingar och i den omfattning det är nödvändigt för inspektionen, e)begära att företagets eller företagssammanslutningens företrädare eller medarbeta- re lämnar förklaringar till sakförhållanden och dokument som har samband med föremålet för och syftet med inspektionen och protokollföra deras svar. 3.De tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat att genomföra en inspektion skall utöva sina befogenheter efter uppvisande av ett skriftligt tillstånd som anger föremålet för och syftet med inspektionen samt de påföljder som föreskrivs i artikel 23 om begärda räkenskaper eller andra affärshandlingar inte läggs fram i fullständigt skick eller om svaren på en begäran enligt punkt 2 i den här artikeln är oriktiga eller vilseledande. Kommissionen skall före inspektionen underrätta konkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomföras om denna. 4.Företag och företagssammanslutningar är skyldiga att underkasta sig de inspektio- ner som kommissionen har beslutat om. I beslutet skall anges föremålet för och syftet med inspektionen, fastställas när den skall börja och anges de påföljder som föreskrivs i artiklarna 23 och 24 samt upplysas om rätten att få beslutet prövat av . Kommissionen skall fatta sådana beslut efter att ha samrått med konkurrens- myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomföras. 5.Tjänstemän som är anställda vid eller bemyndigade eller utsedda av konkurrens- myndigheten i den medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomföras skall, på begäran av den myndigheten eller kommissionen, aktivt bistå de tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat. De skall för detta ändamål ha de befogenheter som anges i punkt 2. 6.Om de tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndi- gat konstaterar att ett företag motsätter sig en inspektion som har beslutats enligt denna artikel, skall den berörda medlemsstaten lämna dem nödvändigt bistånd, och, när det är lämpligt, begära handräckning av polisen eller annan motsvarande verkställande myn- dighet, för att de skall kunna genomföra sin inspektion. 7.Om det bistånd som föreskrivs i punkt 6 kräver tillstånd av en rättslig myndighet enligt nationella bestämmelser, skall ett sådant tillstånd begäras. Ett sådant tillstånd kan också begäras i förebyggande syfte. 8.Vid ansökan om ett tillstånd enligt punkt 7 skall den nationella rättsliga myndigheten kontrollera att kommissionens beslut är fattat i vederbörlig ordning och att de planerade tvångsåtgärderna varken är godtyckliga eller alltför långtgående i förhållande till föremålet för inspektionen. Den nationella rättsliga myndigheten får vid sin kontroll av att tvångsåtgärderna är proportionella, direkt eller via medlemsstatens konkurrensmyndighet, be kommissionen om närmare förklaringar om framförallt de grunder på vilka kommissionen misstänker överträdelse av bestämmelserna i artiklarna 81 och 82 i fördraget samt hur allvarlig den misstänkta överträdelsen är och på vilket sätt det berörda företaget är inblandat. Den nationella rättsliga myndigheten får dock inte ifrågasätta att en inspektion behövs eller begära att få tillgång till uppgifter i kommissionens handlingar i ärendet. Lagenligheten hos kommissionens beslut kan endast prövas av . Artikel 21 avser inspektion av andra lokaler, såsom företagsledares bo- Prop. 2003/04:80 städer. Detta är nytt i förhållande till förordning 17/62. Artikel 21 Inspektion av övriga lokaler Om rimlig misstanke finns om att räkenskaper eller andra affärshandlingar, som har samband med föremålet för inspektionen och som kan vara av betydelse för att bevisa en allvarlig överträdelse av artikel 81 eller artikel 82 i fördraget, förvaras i andra lokaler, på annan mark och i andra transportmedel, inklusive de berörda företagens eller företagssammanslutningarnas ledares, direktörers och andra medarbetares bostäder, får kommissionen genom beslut beordra att en inspektion genomförs i dessa lokaler, på denna mark och i dessa transportmedel. I beslutet skall anges föremålet för och syftet med inspektionen, fastställas tid- punkten när den skall börja och upplysas om rätten att få beslutet prövat av EG-dom- stolen. Det skall särskilt meddelas på vilka grunder kommissionen har antagit att miss- tankar enligt punkt 1 finns. Kommissionen skall fatta sådana beslut efter att ha samrått med konkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomföras. Ett beslut som antas enligt punkt 1 kan inte genomföras utan förhandsgodkännande från den nationella rättsliga myndigheten i den berörda medlemsstaten. Den nationella rättsliga myndigheten skall kontrollera att kommissionens beslut är fattat i vederbörlig ordning och att de planerade tvångsåtgärderna varken är godtyckliga eller alltför långt- gående i förhållande till framförallt hur allvarlig den misstänkta överträdelsen är, bety- delsen av den bevisning som avses, det berörda företagets medverkan och den rimliga sannolikheten för att de räkenskaper och affärshandlingar som inspektionen avser för- varas i de lokaler för vilka bemyndigande begärs. Den nationella rättsliga myndigheten får, direkt eller via medlemsstatens konkurrensmyndighet, be kommissionen om när- mare förklaringar i de avseenden som krävs för att den skall kunna kontrollera att de planerade tvångsåtgärderna är proportionella. Den nationella rättsliga myndigheten får dock inte ifrågasätta att en inspektion behövs eller begära att få tillgång till uppgifter i kommissionens handlingar i ärendet. Lagenligheten hos kommissionens beslut kan endast prövas av . De tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat för att genomföra en inspektion enligt punkt 1 i denna artikel skall ha de befogenheter som anges i artikel 20.2 a, b och c. Artikel 20.5 och 20.6 skall gälla i tillämpliga delar. Artikel 22, som reglerar utredningar som genomförs av medlemsstaternas konkurrensmyndigheter, motsvarar artikel 13 i förordning 17/62. Artikeln innehåller dock nya bestämmelser om att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter får företa inspektioner på uppdrag av en myn- dighet i en annan medlemsstat. Artikel 22 lyder enligt följande. Artikel 22 Utredningar som genomförs av medlemsstaternas kon- kurrensmyndigheter En medlemsstats konkurrensmyndighet får på sitt territorium på uppdrag av konkur- rensmyndigheten i en annan medlemsstat, och för dess räkning, företa alla sådana in- spektioner eller andra undersökningsåtgärder enligt sin nationella lagstiftning som krävs för att konstatera om det föreligger en överträdelse av artikel 81 eller artikel 82 i för- draget. Allt utbyte och all användning av den information som inhämtats skall genom- föras i enlighet med artikel 12. På begäran av kommissionen skall medlemsstaternas konkurrensmyndigheter genomföra de inspektioner som kommissionen anser nödvändiga enligt artikel 20.1 eller som den har beslutat om enligt artikel 20.4. De tjänstemän hos medlemsstaternas konkurrensmyndigheter som har till uppgift att genomföra inspektionerna samt de tjänstemän som bemyndigats eller utsetts av dem skall utöva sina befogenheter i enlig- het med nationell lagstiftning. På begäran av kommissionen eller konkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomföras, får de tjänstemän och andra med- följande personer som kommissionen bemyndigat bistå den berörda myndighetens tjänstemän. Enligt artikel 23 kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vägrar att Prop. 2003/04:80 lämna uppgifter eller underkasta sig en undersökning eller motarbetar en undersökning på olika sätt (bryter försegling m.m.) åläggas böter på av företagets omsättning. Artikel 27 reglerar frågor om hörande av parter, klagande och andra. Artikeln innebär att företaget har en rätt men inte skyldighet att munt- ligen lägga fram sitt försvar (oral hearing). Punkterna 2326 i ingressen lyder enligt följande. (23) Kommissionen bör inom hela gemenskapen ha befogenhet att begära de upplys- ningar som krävs för att avslöja sådana avtal, beslut eller samordnade förfaranden som är förbjudna enligt artikel 81 i fördraget eller sådant missbruk av en dominerande ställ- ning som är förbjudet enligt artikel 82 i fördraget. När företag efterkommer kommissio- nens beslut, kan de inte tvingas medge att de begått en överträdelse, men de är under alla förhållanden skyldiga att besvara frågor om sakförhållanden och tillhandahålla handlingar, även om dessa upplysningar kan komma att användas emot dem eller mot ett annat företag för att påvisa att en överträdelse ägt rum. (24)Kommissionen bör även ha befogenhet att genomföra de inspektioner som är nödvändiga för att avslöja sådana avtal, beslut eller samordnade förfaranden som är för- bjudna enligt artikel 81 i fördraget eller sådant missbruk av en dominerande ställning som är förbjudet enligt artikel 82 i fördraget. Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter bör samarbeta aktivt när kommissionen utövar dessa befogenheter. (25)Det blir allt svårare att avslöja överträdelser av konkurrensreglerna, och för att effektivt kunna skydda konkurrensen är det därför nödvändigt att kommissionens undersökningsbefogenheter kompletteras. Kommissionen bör särskilt få befogenhet att höra alla personer som skulle kunna ge den användbara upplysningar och att protokoll- föra deras uttalanden. Vid en inspektion bör vidare tjänstemän som kommissionen bemyndigat ha befogenhet att besluta om försegling som krävs för inspektionen. Förseglingen bör vanligtvis inte vara längre än . Tjänstemän som har bemyndigats av kommissionen bör även ha befogenhet att begära alla upplys- ningar som är av betydelse för frågan och syftet med inspektionen. (26)Erfarenheten har visat att det förekommer att affärshandlingar förvaras hemma hos företagens ledare och andra personer som arbetar för företagen. För att inspektio- nerna skall kunna vara effektiva bör tjänstemän och andra av kommissionen bemyndigade personer få tillträde till alla lokaler där affärshandlingar kan förvaras, även privata bostäder. Utövandet av sistnämnda befogenhet bör dock vara underordnat ett tillstånd från en rättslig myndighet. 12.3Undersökningar, förhandsgodkännanden, förfarande- regler m.m. lag skall inte tillämpas på undersökningar enligt den nya tillämpningsförordningen. De bestämmelser som behövs till följd av förordningen införs i stället i konkurrenslagen. Frågor om förhandsgodkännande enligt artikel 21.3 i förordningen prövas av på ansökan av . får efter ansökan besluta att Konkurrens- verket får genomföra en undersökning hos ett företag för att utreda om företaget har överträtt artikel 81 eller 82 i EG-fördraget för- utom enligt vad som gäller nu även efter begäran av en konkur- rensmyndighet i annan medlemsstat i EU. Förfarandereglerna i konkurrenslagen görs tillämpliga på undersökningar som genomför på begäran av kommissionen. Ålägganden enligt 45 § konkurrenslagen skall kunna utfärdas av på begäran av en konkurrensmyndighet i en annan medlemsstat i EU. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer i sak med regeringens utom såvitt avser vad som skall gälla när genomför undersökningar på begäran av kommissionen och vad avser ålägganden enligt 45 § konkurrenslagen på begäran av kommissionen. Remissinstanserna: anser att det bör framgå av konkurrenslagen att kronofogdemyndigheten har befogenhet att försegla företagslokaler m.m. samt att vidta andra för verkställigheten behövliga åtgärder. Dessutom är det angeläget att det i konkurrenslagen tydliggörs vilka åtgärder som kommission eller skall vidta och i vilka fall det skall vara kronofogdemyndigheten som förseglar eller vidtar andra åtgärder. Verket anser vidare att ett undantag från krono- fogdemyndighetens rätt att försegla bör gälla vid undersökningar enligt artikel 21. Länsstyrelserna i och till- styrker förlaget till viss ytterligare lagreglering av undersöknings- möjligheterna. vid till- styrker utredningens förslag. pekar på att högt ställda krav på rättssäkerhet måste gälla för så ingripande åtgärder som inspek- tion i privata hem och anför vidare att dessa krav tryggas genom kravet på att domstol i förväg måste ge tillstånd till åtgärden. , som är allmänt kritiskt till kommissionens utökade undersök- ningsmöjligheter, tillstyrker att frågor om förhandsgodkännande enligt artikel 21.3 skall prövas av på ansökan av Konkur- rensverket. tillstyrker utred- ningens förslag men vill trots det väcka frågan om inte alla beslut av kommissionen om inspektioner bör omfattas av det föreslagna förhands- godkännandet. Ett skäl till det är att typiskt sett uppkommer frågor om inspektion på annan plats än hos det berörda företaget i samband med att inspektion också skall göras hos det berörda företaget. Effekten av utred- ningens förslag skulle då bli att ärendet får delas och de olika delarna handläggas enligt olika ordningar. Ett ytterligare skäl är, enligt advokat- byrån, att även inspektioner hos ett berört företag är en så pass in- gripande åtgärd att den bör vara föremål för någon slags förhandskontroll av domstol. Också Jur anser att alla beslut av kommissionen om inspektioner bör föregås av tillstånd från . Skälen för regeringens förslag Kommissionens undersökningar hos företag i Enligt artikel 20 i förordningen har kommissionen rätt att genomföra alla nödvändiga inspektioner hos företag och företagssammanslutningar. Företag och företagssammanslutningar är skyldiga att underkasta sig de inspektioner som kommissionen har beslutat om. sanktionerad genom böter enligt artikel 23.1 c). Dessa bestämmelser gäller direkt i och någon svensk lagreglering behövs inte. Om emellertid ett företag motsätter sig en inspektion som har beslutats enligt artikel 20, skall den berörda medlemsstaten lämna nödvändigt bistånd för att inspektionen skall kunna genomföras och begära hand- räckning av verkställande myndighet när det är lämpligt. Om sådant bistånd kräver tillstånd av en rättslig myndighet enligt nationella bestämmelser, skall ett sådant tillstånd begäras. Tillstånd skall kunna begäras i förebyggande syfte. Regler om hur undersökningar beslutade av kommissionen skall genomföras i finns lag. Det krävs inget godkännande av domstol för att kommissionen skall få genomföra en undersökning hos ett företag i . Kommissionens beslut gäller. Regeringen finner att den nya tillämpningsförordningen inte ger skäl att, som och Jur. föreslagit, nu införa något krav på sådant domstolsgodkännande. Den olägenheten att olika regler kommer att gälla för inspektioner hos det berörda företaget och för inspektioner av andra lokaler har inte sådan tyngd att det motiverar ett motsatt ställningstagande. Av 3 § lag framgår vilka befogenheter har när verket genomför en undersökning på begäran av kommissionen eller bistår kommissionen vid en undersökning. Om företaget motsätter sig en undersökning, prövas frågor om handräckning av i på begäran av (4 §). Som redovisats ovan framgår det av artikel 20.2 vilka befogenheter kommissionens tjänstemän har vid undersökningar. Av artikel 20.5 sista meningen följer att företrädare har samma befogen- heter som kommissionens tjänstemän. Någon motsvarande bestämmelse om den nationella konkurrensmyndighetens befogenheter finns inte i för- ordning 17/62. Det har därför funnits ett behov av att reglera den saken i svensk författning (3 § lag). Som en allmän princip gäller att EG-rätten inte tillåter nationell reglering av sådant som redan följer av EG-rätten. Att som Riksskatte- verket föreslagit ta in bestämmelser i konkurrenslagen om vilka åtgärder kommissionen och har befogenhet att vidta vid kom- missionens inspektioner kan därför inte komma i fråga. Den saken regle- ras uteslutande av den nya tillämpningsförordningen. Någon svensk lag- bestämmelse motsvarande 3 § lag bör alltså inte införas. Det som återstår att lagreglera är frågan om handräckning av krono- fogdemyndigheten. har härvidlag föreslagit att det in- förs uttryckliga regler i konkurrenslagen om att kronofogdemyndigheten har befogenhet att försegla företagslokaler m.m. samt att vidta andra för verkställigheten behövliga åtgärder. Verket har anfört bl.a. följande. 1992/93:56 Ny konkurrenslagstiftning s. 111 liksom i prop. 1993/93 Hand- räckning vid EFTA:s övervakningsmyndighets undersökningar hos företag i s. 910 anges att reglerna i 16 kap. 1012 §§ är tillämpliga vid genomförandet av hand- räckning. Detta innebär att kronofogdemyndigheten har rätt att vidta behövlig åtgärd när handräckning lämnas. I kommentaren till utsökningsbalken (, , ), tredje upplagan s. 628 anges att med behövlig åtgärd menas bl.a. att krono- fogdemyndigheten får försegla egendom eller om den finns hos tredje man meddela för- bud för denne att utlämna egendomen. anser därför att kronofogdemyndigheten har rätt att försegla företagslokaler m.m. när handräckning lämnas enligt 53 § konkurrenslagen eller enligt 4 § lag och undersökningen inte kan slutföras . emellertid att det av flera skäl är viktigt att det klargörs i 53 § och i den nya bestäm- melse som föreslås i 53 b § att kronofogdemyndigheten har rätt att försegla företags- lokaler, räkenskaper och affärshandlingar. Som anför har kronofogdemyndigheten , med stöd av reglerna i utsökningsbalken, befogenhet att vidta behövliga åtgärder när handräckning lämnas. Det kan trots det, som verket anför, finnas skäl för att också uttryckligen ange detta i konkurrenslagen. Emellertid är det så att det på nuvarande beredningsunderlag inte möjligt att fullt ut överblicka konsekvenserna av att på det föreslagna sättet lyfta ut delar av vad som skall gälla från utsökningsbalkens systematik. Genom den i konkurrenslagen och lag valda tekniken att hänvisa till de bestämmelser i utsökningsbalken som är tillämpliga på sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken, görs ett antal bestämmelser i utsökningsbalken och utsökningsförordningen tillämpliga på kronofogdemyndighetens medverkan i inspektioner enligt konkurrens- rätten (se prop. 1993/94:211 s. 1718). Det är inte möjligt att nu bedöma vad konsekvenserna t.ex. för reglerna i 18 kap. utsökningsbalken om överklagande av kronofogdemyndighetens beslut skulle bli om den materiella regeln för myndigheten överförs från utsökningsbalken till Enligt regeringens mening bör därför lagregleringen av vad som skall gälla beträffande handräckning av kronofogdemyndigheten ske genom att det i konkurrenslagen införs en bestämmelse med i huvudsak motsvarande innehåll som 4 § lag. Verket har vidare, bl.a. med anledning av att kommissionen enligt den nya tillämpningsförordningen har givits befogenhet att försegla lokaler m. m. (artikel 20.2 d), föreslagit att det i konkurrenslagen tydliggörs när det är kronofogdemyndigheten som skall försegla eller vidta andra åtgärder respektive när det är kommissionen som skall göra det. som redovisats ovan bör det inte i konkurrenslagen införas regler som så att säga dubblerar vad som anges i rådsförordningen. I de fall kommis- sionen med stöd av artikel 20.2 beslutar om försegling, lär det inte bli aktuellt för kronofogdemyndigheten att vidta motsvarande åtgärd. EG-rättsliga regleringen torde alltså i praktiken komma att innebära en inskränkning i de åtgärder som kronofogdemyndigheten kan behöva vidta för att inspektionen skall kunna genomföras. Vad ovan anförts, och vad som sägs i följande avsnitt, innebär att 1994 års lag inte i något avseende kommer att reglera vad som skall gälla inom tillämpningsområdet för den nya förordningen. ningsvis att tillämpas i första hand vid undersökningar som beslutas enligt den rådets förordning som, , ersätter rådets förordning (EEG) nr 4064 av om kontroll I vilken mån det kan bli aktuellt att tillämpa lagen i ärenden enligt de i 5 § uppräknade förordningarna på transportområdet har utredningen inte berört i sitt delbetänkande. frågan kommer att tas upp i nästa etapp av utredningsarbetet. mycket redan nu talar för att hänvisningen till transportförordningarna bör tas bort, avser regeringen att återkomma till den frågan när den är Undersökningar hos andra än det berörda företaget Förordningen innehåller som nämnts den nyheten att kommissionens undersökning kan ske även i privata utrymmen. I artikel 21 finns bestämmelser om kommissionens rätt att företa inspektioner i andra lokaler än hos det företag eller den företagssammanslutning som berörs. Om rimlig misstanke finns om att räkenskaper eller andra affärs- handlingar som har samband med föremålet för inspektionen och som kan vara av betydelse för att bevisa en allvarlig överträdelse av artikel 81 eller 82 förvaras i andra lokaler, på annan mark eller i andra transport- medel, får kommissionen genom beslut beordra att en inspektion genom- förs där. Ett sådant beslut gäller direkt i medlemsstaterna och får enligt artikel 21.3 andra stycket inte ifrågasättas av en nationell rättslig myndighet. Det kan alltså inte komma i fråga att i svensk rätt föreskriva någonting ytterligare beträffande kommissionens beslut. Förordningen föreskriver emellertid i artikel 21.3 första stycket att ett sådant beslut av kommissionen inte kan genomföras utan förhands- godkännande från den nationella rättsliga myndigheten i den berörda medlemsstaten. Kriterierna för prövningen är de som framgår av artikel 21.3 i förordningen. Myndigheten skall sålunda kontrollera att kommis- sionens beslut är fattat i vederbörlig ordning och att de planerade tvångs- åtgärderna varken är godtyckliga eller alltför långtgående i förhållande till framförallt hur allvarlig den misstänkta överträdelsen är, betydelsen av den bevisning som avses, det berörda företagets medverkan och den rimliga sannolikheten för att de räkenskaper och affärshandlingar som inspektionen avser förvaras i de lokaler för vilka bemyndigande begärs. Myndigheten får, direkt eller via medlemsstatens konkurrensmyndighet, be kommissionen om närmare förklaringar i de avseenden som krävs för att den skall kunna kontrollera att de planerade tvångsåtgärderna är proportionella. Som nämnts får myndigheten dock inte ifrågasätta att en inspektion behövs och inte heller begära att få tillgång till uppgifter i kommissionens handlingar i ärendet. Lagenligheten hos kommissionens beslut kan prövas endast av .