prop · GR03140 · 2004-04-28 00:00:00 — Myndigheten för skolutveckling framhåller att det för eleverna är ett viktigt kvalitetskrav att strukturen är tydlig och förutsägbar. Företagarna invänder att det finns en risk att de djupa kunskaperna urholkas om bredd skall ske på bekostnad av djup. understryker vikten av att alla utbildningar är påbyggbara och att det inte finns några återvändsgränder. efterlyser ett tydligare integrations- perspektiv och vad som kan göras för att komma åt problemen. Ansatsen att minska den sneda könsfördelningen och den sociala snedrekry- teringen välkomnas av bl.a. Elevråd (). Ett antal instanser, däribland Myndigheten för skolutveckling, JämO, , TCO, BO samt i ifrågasätter dock om förslaget kan rå på den sneda könsfördelningen i dagens gymnasieskola. Lärarhög- skolan i är tveksam till om problem med snedrekrytering kan lösas genom strukturella förändringar i gymnasieskolan. befarar att den sociala snedrekryteringen kommer att öka. ser tvärtom kommitténs förslag som ett viktigt led i arbetet att motverka social och könsmässig snedrekrytering. Byggnads- industrins ser möjligheter att skapa en utbildning som bättre svarar mot morgondagens behov och som vänder sig till både flickor och pojkar. () ställer sig bakom utgångs- punkten att gymnasieskolan alltmer måste ha karaktären av nödvändig allmänförberedande utbildning. Kommittén föreslår en struktur med åtta breda ingångar (sektorer) till gymnasieskolan: Servicesektorn, Individ- och samhällssektorn, Kultur- och kommunikationssektorn, Ekonomi- och samhällssektorn, Bygg- och fastighetssektorn, Natur- och samhällssektorn, Teknik- och produktions- sektorn samt Teknik- och designsektorn. Majoriteten av remissinstanserna, har inget att invända mot kommitténs förslag till indelning i de föreslagna sektorerna. Flera kommuner, däribland , , , , , Hudiks- valls kommuner och stad skulle dock hellre se färre sektorer. LR anser att en av sektorerna bör vara högskoleförberedande. En grund- läggande bas för både studieförberedande och yrkesinriktade program är dock, enligt AMS, en mycket viktig förutsättning. förespråkar färre sektorer och framhåller att sektorsindelningen är gjord utifrån ett arbetsmarknadsperspektiv som blir inkonsekvent i förhållande till högskolan. tycker att den förslagna indelning- en verkar ge utrymme för de anpassningar som krävs men pekar på risken att definitioner och struktur får en konserverande effekt. kommun förordar en Handels- och samhällssektor. , och , ifrågasätter om den före- slagna sektorsindelningen ökar förutsättningarna för fler studerande inom naturvetenskap och teknik och förordar tydliga studievägar, där eleverna redan i valet till gymnasieskolan kan sikta mot tekniska eller natur- vetenskapliga högskolestudier. ifrågasätter det positiva i att elever med skilda intressen och ambitionsnivå, när det gäller teoretiska studier, skall läsa inom samma sektor. Sektorsindelningen kritiseras av och LO för att den alltjämt är för uppdelad i studie- och yrkesförberedande utbildningar. framhåller vikten av att servicesektorn också är högskoleförberedande. Installatörerna tillstyrker att installationsutbildningarna samlas i en bred teknisk sektor men menar att sektorns namn bör bestämmas först när innehållet formerats. Av de drygt trettio instanser som kommenterat frågan om en eller två tekniska sektorer är majoriteten negativ eller tveksam till kommitténs förslag, däribland , , , Teknik- företagen, Industrifacket och ett antal kommuner. Metallgruppens Utbildningsråd efterlyser tydligare skrivningar av det tänkta innehållet i sektorerna. Några kommuner, bl.a. , och ifråga- sätter Bygg- och fastighetssektorn som anses för smal och därför borde slås ihop med någon av, eller båda, de tekniska sektorerna. framhåller att den dessutom riskerar bli mycket pojkdominerad. Målaremästarna förordar en Bygg- och Hantverks- sektor. för Hotell och Restauranger har svårt att se att transportområdet skulle ha samma gemensamma grund som den övriga servicesektorn. Transportgruppen och Svenska Transportarbetareförbun- det förordar en egen Transportsektor där vägtransporter, spårbundna transporter, sjöfart och möjligen flygtransporter inordnas. Kollektiv- trafikens (Kollega) understryker vikten av att det finns persontrafikutbildningar i gymnasieskolan. Naturbruks- skolornas Förening framhåller vikten av att eleven måste få komma till sin profilskola ett. ingångar och successiva val Kommittén föreslår en strukturmodell som bygger på principen om successiva val. Efter en bred ingång i var och en av sektorerna följer en successiv specialisering genom val av block. Majoriteten av remissinstanserna, däribland Myndigheten för skol- utveckling, Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning, , , TCO samt de flesta kommuner och branschorgani- sationer är positiva till breda ingångar till gymnasieskolan. och och Skola framhåller att specialiserade utbildningar med många val lätt leder till felval varför det är positivt med breda ingångar och möjlighet att korrigera valen. Flera företrädare för arbetslivet, bl.a. (), instämmer i dagens högre krav på bredare kunskaper, men pekar på att det inte får vara svårt att byta sektor då det finns kompetenser som ligger mellan eller inom ramen för flera sektors- ingångar. Både och Företagarna anser att yrkes- utbildningarna är förlorare i kommitténs förslag och menar att fokus på kunskapsdjup, baskunskaper, spetskunskaper och yrkeskunskaper saknas i betänkandet. kommun befarar att kommitténs förslag om innehållet i sektorerna är alltför generellt och att utrymmet för yrkes- specialisering minskar. Av närmare 90 remissinstanser som uttalat sig om successiva val är en majoritet, bl.a. och flertalet kommuner och branschorga- nisationer, positiva till principen som sådan. Närmare 20 instanser, däribland , , och några kommuner, t.ex. , och , är dock negativa eller tveksamma. Flertalet remissinstanser, också de som är positiva till successiva val, pekar på behovet av någon slags inriktningsblocksgaranti, bl.a. BO, , , , , i , , samt flertalet kommuner. Myndigheten för skolutveckling framhåller att tydlighet och förutsägbar- het är ett viktigt kvalitetskrav på gymnasieskolan för eleverna. förordar en modell där man skiljer på ingång och sektor och där det kan finnas flera ingångar till en sektor. Verket menar att yrkesutbildningen på gymnasienivå ett kan vara inriktad mot en viss specia- lisering och ändå ge bredare kompetenser. Olika företrädare för utbild- ningar inom musik, teater m.m., däribland Södra latin och i , framhåller vikten av att eleverna ett får ägna sig åt vald specialisering. Många instanser, bl.a. LR, understryker behovet av en väl fungerande studie- och yrkesvägledning. Företrädare för arbets- livet, däribland Metallgruppens Utbildningsråd och menar att fristående skolor (industriskolor) måste ges möjlighet att få undantag från att erbjuda den bredd som en hel sektor innebär. Svensk Teaterunion framhåller vikten av att yrkesutbildningen vid kan behållas som den är. Kommittén föreslår block som innebär att sammansättningen av kurser är given på förhand, nationellt eller lokalt. Det inledande sektorsblocket omfattar jämte något eller några kärnämnen det första gymnasieåret. Under den andra terminen väljer eleverna ett inriktningsblock på 300 poäng och därefter ett fördjupningsblock om 300 poäng. Majoriteten av de instanser som yttrat sig över förslaget, däribland Myndigheten för skolutveckling, Myndigheten för kvalificerad yrkes- utbildning, , , , , samt flertalet kommuner och branschorganisationer är positi- va till att kurserna sätts samman i större block. Det föreslagna sektors- blocket om 600 poäng kritiseras emellertid av bl.a. , , samt flertalet olika branschorganisationer för att vara alltför omfattande, vilket leder till att tiden för karaktärsämnesstudier minskar. anser ett det sektorsgemensamma året går ut över djupet under resten av utbildningstiden. Plast- & Kemiföretagen anser att nivågrupperingar måste göras inom att antal kurser för ett gemensamt år skall fungera. menar att det är nödvändigt med alternativa karaktärsämneskurser inom det gemensamma sektors- blocket. Myndigheten för skolutveckling ser sektorsblocket som model- lens akilleshäl och varnar för att det kan bli för teoretiskt eller för allmänt hållet. förespråkar en modell där det sektorsgemensamma läggs ut över alla tre åren eftersom detta ökar förutsättningarna för sek- torn som arena för fördjupade möten mellan elever med olika bakgrund och studieinriktning. Installatörerna och förordar att undervisningen skall ske i lärarlag med kärnämnen integrerade i karaktärsämnen och att resurser avsätts för att utveckla lärarnas grund- och fortbildning med detta som mål. ser det som positivt att förslaget sannolikt innebär att statusskillnader mellan olika block blir mindre än i dagens programgymnasium. Industrifacket förordar att man talar om utbildningsområden, inriktningar och fördjupningar snarare än block, eftersom blockbegreppet associerar till fastlåsning och hårda strukturer. Kommittén anser att en väl fungerande studie- och yrkesvägledning är en nödvändig förutsättning för att eleverna skall kunna göra väl under- byggda val både inför och i gymnasieskolan. Många remissinstanser påtalar behovet av en väl fungerande studie- och yrkesvägledning. BO, , , och , i , , , , kommuner, i , Handikapp- förbundens samarbetsorgan, LO, , , , elevråd och tillhör dem som anser att vägledningen måste stärkas i den framtida gymnasieskolan. Myndigheten för skolut- veckling påtalar att studie- och yrkesvägledningen är bristfällig på många skolor och efterlyser en strategi för hur situationen skall åtgärdas. befarar att kommunernas ekonomi inte tillåter en utökning av tjänsterna vilket medför ytterligare belastningar på väg- ledningsfunktionen. Kommittén föreslår att elever skall ha möjlighet att, i mån av plats, tas emot på en sektor, inriktnings- eller fördjupningsblock i en annan kommun än hemkommunen, eller utanför samverkansområdet, även om sektorn eller blocket anordnas av hemkommunen (frisökning). Den ersättning som elevens hemkommun skall betala skall då högst uppgå till den kostnad som hemkommunen har för motsvarande utbildning. Är anordnarkommunens kostnad lägre, skall hemkommunen ersätta den lägre kostnaden i stället. Majoriteten av dem som yttrat sig, däribland , och är positiva till förslaget eftersom det dels ökar elevernas valfrihet, dels jämställer kommunala och fristående skolor. /är positivt till att villko- ren för att söka kommunala skolor utanför hemkommunen därmed blir mer lika villkoren för att söka sig till fristående skolor. CSN påpekar dock att det kan innebära ökade kostnader för hemkommunen om den blir skyldig att lämna ersättning för inackordering och resor utöver un- dervisningskostnader. anser att den ökade valfriheten för eleverna är positiv och att kostnadsökningen endast kan vara marginell eftersom in- och utflödet bör jämna ut sig och det förmodligen endast är ett begränsat antal elever som kommer att använda sig av möjligheten. som har en etablerad samverkan med 13 kommuner, tillstyrker förslaget om frisökning men anser att samverkansområdet skall utgöra underlaget för detta. 13 kommuner, , , , , , , , , , , , och , är uttalat positiva men några framhåller att finansierings- aspekten måste utredas. 52 kommuner har inte kommenterat förslaget, medan elva kommuner, däribland , , , , , , , , , och , är negativa eftersom det finns en risk för att förslaget kan utarma de mindre orternas gymnasieskolor. kom- mun framhåller att förslaget kan medföra att glesbygdens utbildningsnivå sänks. Åtta kommuner är uttalat tveksamma. kommun anser att man bör gå i rakt motsatt riktning och upphäva den nuvarande rätten för friskolor att vara riksrekryterande. Kommittén föreslår att strukturen i den framtida gymnasieskolan byggs upp av byggstenar motsvarande dagens kurser. Kurserna skall vara större än och, med undantag för vissa kärnämneskurser, ha ett omfång på minst 100 poäng. Kommittén bedömer att de framtida kärn- ämnena inte kan få mycket större utrymme än , varför några kurser om 50 poäng behålls. De flesta remissinstanser, däribland kommun och Handels- anställdas förbund delar uppfattningen att det är svårt att öka kärn- ämnenas totala omfattning över 800 poäng. Universitet och högskolor förespråkar dock i allmänhet en ytterligare ökning av utrymmet för kärn- ämnen. instämmer och förordar att ingen kurs bör vara mindre än 100 poäng och att kärnämnenas omfattning bör öka till 900 poäng. Majoriteten av remissinstanserna är positiv till större kurser om 100 poäng generellt. Många finner det inkonsekvent att behålla korta kärnämneskurser om 50 poäng. Lösningar som föreslås är antingen att utöka dessa kurser till 100 poäng eller att göra block i någon form. anser att karaktärsämnesdelen i utbild- ningen bör ges ett större utrymme. förordar en lösning där 600 poäng låses för obligatoriska kärnämnen i kombination med att eleven får disponera 200 poäng för valbara kärnämnen, däribland historia och livskunskap. Myndigheten för skol- utveckling avstyrker förslaget om att bevara kärnämnesstrukturen efter- som den inte öppnar för ett sammanhållet utvecklingsperspektiv i skolgången. framför liknande synpunkter och framhåller att korta kurser inte ger någon möjlighet till fördjupning. anser att lagstiftningen måste ändras om en integrering av kärnämnen och karaktärsämnen skall kunna genomföras. Flera remissinstanser däribland kommun, , samt vid m.fl. menar att naturvetenskap får för liten tyngd bland kärnämnena och förordar att omfattningen ökar till 100 poäng. för Lärarna i Matematik, Naturvetenskap och Teknik (LMNT) menar att omfattningen av naturkunskap bör öka till 100 poäng förutsatt att det ryms inom ramen 800 poäng. Att utvidga kärnämnes- blocket till 850 vore dock, enligt LMNT, olyckligt eftersom det i så fall tar för mycket tid från karaktärsämnesstudierna. anser inte att kärnämnesfrågan är tillräckligt genomlyst. Kommittén har t.ex. inte tittat på frågan om ett andra främmande språk som kärnämne, vilket bidrar till en grund gymnasieutbildning. Svenska kommittén för hushållsvetenskap föreslår ett nytt kärnämne som antingen är en fortsättning på hem- och konsumentkunskap i grund- skolan eller en ny benämning, t.ex. Livskunskap. Elevforum anser att en demokratikurs bör göras obligatorisk för alla elever. Kommittén föreslår en ny kärnämneskurs i Historia 50 poäng. Kursen är tänkt att dels ge en bakgrund till förståelsen av vår tid, dels ge vissa insikter i kritiskt tänkande och granskning av uppgiftskällor. Med ett fåtal undantag är samtliga remissinstanser som kommenterar förslaget positiva, däribland , , , , , , i , , , och kommun samt i , , statlig vuxenutbildning och och Skola. SFS välkomnar förslaget att införa historia som kärnämne, dels för att historia är ett viktigt allmänbildningsämne, dels för att historia ofta ingår som behörighetskrav till samhällsvetenskapliga och humanistiska ämnen i högre utbildning. () gläder sig över förslaget men hyser vissa farhågor för att det skall leda till en minskning av ämnet på de teoretiska studieinriktningar där eleverna läser minst 100 poäng historia. Lektor i m.fl. föreslår bl.a. att historia som kärnämne får 100 poäng och att det skall ingå som obligatoriskt ämne i de tekniska utbildningarna. , och Lunds kommuner samt Livsmedels- branschernas anser att möjligheten att sammanföra historia, religionskunskap och samhällskunskap till ett SO-block bör prövas ytterligare. finner det orimligt att kursen endast skall omfatta 50 poäng och förordar att den endera utökas till 100 poäng eller slås samman med samhällskunskapen och religionskunskapen. Myndig- heten för skolutveckling avstyrker förslaget om att bevara kärnämnes- strukturen och utöka den med 50 poäng historia. Kommittén föreslår att lokala kurser slopas. När det finns ett genuint lokalt behov av en ny kurs i gymnasieskolan bör man lokalt ta initiativ till att denna fastställs som nationell kurs av med den kvalitetsgaranti detta innebär. Majoriteten av de remissinstanser som kommenterar förslaget om att ta bort lokala kurser, däribland , (), , , TCO och ett flertal kommuner är, av främst kvalitets- och likvärdighetsskäl positiva. Gymnasium tycker att det är positivt att får ett ansvar för att kurserna har ett relevant innehåll. Teknikföretagen tillstyr- ker förslaget men understryker vikten av att kommande kursplaner ger stora möjligheter till lokal profilering inom ramen för nationella kurser. kommun, samt stad är emellertid negativa till förslaget och menar att de lokala kurserna står för nytänkande och utveckling. Myndigheten för skolutveckling instäm- mer och menar däremot att förslaget innebär en centralisering som bromsar professionell kreativitet och utvecklingsbenägenhet på lokal nivå. Förslaget avstyrks av som framhåller att många fristående gymnasier startat utifrån idéer om specialutformade program som bygger på lokala kurser. menar att det måste finnas något alternativ till lokala kurser om de tas bort. vuxenutbildning framhåller att det måste vara möjligt att ha lokala kurser i vuxenutbildningen eftersom det finns kurser som inte har någon direkt motsvarighet i gymnasieskolan men som fyller regionala eller lokala utbildningsbehov. Kommitténs förslag för att öka andelen studerande inom naturvetenskap och teknik, är dels flera ingångar (sektorer) som kan leda till studier inom dessa områden, dels att göra naturvetenskapliga respektive tekniska block tillgängliga för alla elever, oberoende av sektor. Därtill föreslås att ett naturvetenskapligt perspektiv skall genomsyra undervis- ningen i sektorerna. Ett antal universitet och högskolor, däribland KTH, är kritiska till kom- mitténs förslag till studievägsstruktur och menar att frånvaron av en tydlig väg till naturvetenskapliga och tekniska studier är förödande mot bakgrund av avsaknaden av en inriktningsgaranti. och kommun tillhör dock dem som ser positivt på en struktur med fler möjliga vägar till naturvetenskap och teknik. för Lärarna i Matematik, Naturvetenskap och Teknik (LMNT) anser inte att de två tekniska sektorerna utgör några nya, djärva grepp. Teknikföretagen och förordar en samordning av Teknik- och innovationssektorn och Natur- och samhällssektorn så att inriktningar, fördjupningar och kurser görs valbara för samtliga elever på dessa sektorer. De naturvetenskapliga fakulteterna vid , , , , och förordar tydliga vägar till naturvetenskapliga och tekniska studier och vill att kärnämnet naturkunskap skall öka i omfattning till 100 poäng. Dessutom behöver studievägledare med naturvetenskaplig eller teknisk bakgrund rekryteras i högre utsträckning. Förslaget att föra in ett naturvetenskapligt perspektiv i sektorerna bemöts med skepsis och anses otillräckligt av de flesta instanser som kommenterat frågan, däribland . betonar att naturvetenskap och teknik är ett nyckelområde och att kommitténs förslag har en styrka i bemärkelsen att ämnen återfinns i flera sektorer, vilket kan locka nya grupper. ser man en fara i att ämnena genom detta riskerar att förlora i skärpa. framhåller kemiämnets goda förutsättningar för att kombinera teori och experiment, och därmed goda förutsättningar för att intressera bredare grupper av elever. föreslår en översyn av poängsättningen av naturvetenskap, teknik och matematik samt språk så att dessa ämnen får ett poängvärde som bättre motsvarar svårighets- graden. Kommittén föreslår att betygssystemet även fortsättningsvis skall vara mål- och kunskapsrelaterat. Betyg skall sättas på kurs, men kurserna kommer att vara större. Benämningen godkänd ersätts med godkänt. Ett drygt tjugotal av remissinstanserna, bl.a. BO, , och ett antal kommuner förordar ett ämnesbetygssystem som, genom att antalet betygstillfällen minskar, förväntas motverka betygsstress och taktikval. varnar kommun för risken för fel fokus vid införandet av en ny struktur för gymnasieskolan och understryker att den långa tid av förberedelser som krävs för att införa ett nytt betygssystem talar mot ett fullständigt införande av ämnesbetyg parallellt med den nya gymnasiestrukturen. framhåller att det viktigaste i betygsfrågan är att ändra meritvärderingssystemet så att nackdelarna försvinner. stad anser att ämnesbetyg ger en bättre bild av insikten i ett ämne än flera sinsemellan oberoende kursbetyg. Myndigheten för skolutveckling påpekar att kursbetyg inte främjar en sammanhållen kunskapssyn och progression i lärandet. LR vill ha ämnesbetyg med fler betygssteg i progressiva kurser och kursbetyg i övrigt. i vill helst att det nationella betygs- systemet avvecklas och ser ämnesbetyg som ett steg på vägen. är positiv till ämnesbetyg om det innebär att kurs- utformningen avskaffas, eftersom de två systemen inte går att förena med tanke på att elever läser olika många kurser i ett ämne. vill liksom flera andra instanser att frågan om ämnesbetyg utreds vidare. En knapp majoritet av de instanser som yttrat sig i betygsfrågan stödjer kommitténs förslag, däribland , , för och statlig vuxenutbildning (Rvux), LO samt många kommuner. anser att det är lättare att urskilja de förkunskaper en student har med kursbetyg. kommun vill fortsätta med kursbetyg bl.a. därför att elever som inte riktigt orkar uppnå högre abstraktionsnivåer, men klarar enklare kurser bra, blir mer motiverade av kursbetyg. kommun förordar ett system där kärn- ämneskurserna betygssätts för sig, men att betyg i övrigt sätts på block. Flera instanser, t.ex. , oroas av den förändringströtthet som kan märkas i gymnasieskolan och den större förändring av betygs- systemet som en övergång till ett system med ämnesbetyg innebär. framför att effekterna av de förändringar som kommittén föreslår först bör studeras innan ytterligare steg tas. , statlig vuxen- utbildning (Rvux) och Verket för högskoleservice (VHS) framhåller att betygssystemet bör vara detsamma för alla elever i gymnasieskolan samt för gymnasial vuxenutbildning. accepterar kommitténs förslag men ser fördelar med ämnesbetyg. elevråd () vädjar om att endast nödvändiga förändringar i gymnasieskolan genomförs. Bland dem som yttrat sig i frågan finns en stor acceptans för att ändra benämningen godkänd till godkänt. Kommittén föreslår att alla elever oavsett hur många gymnasiepoäng de uppnått skall få avgångsbetyg när de avslutat sina gymnasiestudier. De som avbryter eller flyttar skall få samlat betygsdokument. Elever som framgångsrikt tillgodogjort sig gymnasieskolans utbildning skall få bevis på gymnasieexamen. För detta krävs att eleven fått minst 2 250 god- kända gymnasiepoäng inklusive Gymnasiearbete. Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker kommitténs förslag om gym- nasieexamen. VHS framför att en gymnasieexamen som krav för grund- läggande behörighet kommer att öka tydligheten för de elever som vill studera vidare inom högskolan. Ett antal remissinstanser, däribland , , och , anser att förutom krav på grundläggande behörighet bör i en gymnasieexamen krav ställas på att eleverna därutöver har godkända betyg i vissa ämnen. anser att eleven skall vara godkänd i samtliga kärnämnen och inriktningsblockets karaktärsämnen för att få en gymnasieexamen. efterlyser en diskussion om gymnasieexamens internationella gångbarhet och anser att en gymnasieexamen vore värde- full om den gav behörighet för studier vid flertalet utländska universitet. ställer sig tveksam till förslaget om gymnasieexamen och framhåller att om en examen införs måste den kunna förvärvas på annan plats än i gymnasieskolan för att skapa möjlighet till livslångt lärande för alla. i är negativ och framför att i när allt fler elever upplever stress är det inte önskvärt med ännu en ribba som eleverna skall nå upp till. menar att benämningen examen känns missvisande och förordar att man använder högskolebehörighet. för Hotell och Restauranger (UHR) förordar att examen kompletteras med ett fackprov. genomförs frivilliga fackprov som har ett gott renommé i arbetslivet. kommun anser att projektarbete är en bättre benämning än gymnasiearbete.