prop · GR0345 · 2004-03-16 00:00:00 — Bestämmelserna i prisinformationslagen (1991:601) får då betydelse. I den lagen sägs att prisinformation skall lämnas vid marknadsföring av bestämda varor och tjänster (se 4 §) och att pris skall anges korrekt och tydligt (se 5 §). När det gäller tjänster är utgångspunkten att om det slut- liga priset inte kan anges vid tiden för avtalet skall näringsidkaren i stället ange grunderna för prisberäkningen (se 8 §). Prisangivelserna skall alltid innefatta mervärdesskatt (se 5 § andra stycket). Om en tillämpning av förevarande paragraf leder till att avtalet inte skall anses innehålla någon reglering av priset, gäller 36 §. Enligt den paragrafen skall konsumenten betala vad som är skäligt. Även tiden för betalning omfattas av bevisbörderegeln. Utgångspunkt- en för vad parterna har avtalat blir alltså även i detta avseende vad kon- sumenten påstår om betalningstidpunkten. Ett skriftligt avtal om småhus- entreprenad torde normalt innehålla en betalningsplan med uppgift om när näringsidkaren har rätt till betalning, vilket belopp som då skall betalas och vilket arbete som beloppet avser. Finns det en sådan skriftlig betalningsplan, bryter det normalt den angivna pre- sumtionen. Konsumenten är då skyldig att betala i enlighet med betal- ningsplanen dock inte för arbete som ännu inte har utförts (jfr 52 §) under förutsättning att det inte på annat sätt framgår att den skriftliga betalningsplanen inte korrekt återspeglar vad parterna har kommit över- ens om. Presumtionen bryts också om det på annat sätt framgår att avtalet i denna del har en annan innebörd än den som konsumenten hävdar. Om en tillämpning av paragrafen får till följd att det inte skall anses ha träffats någon överenskommelse om tidpunkten för betalning, är konsum- enten skyldig att betala för utfört arbete när näringsidkaren begär det (jfr 41 och 52 §§). Slutligen omfattar presumtionsregeln tiden för arbetets avslutande, dvs. frågan om som näringsidkaren skall ha utfört sina åtaganden och, i förekommande fall, kallelse till besiktning kan ske. Den situationen att någon av parterna förnekar att ett avtal över huvud taget har träffats omfattas inte av paragrafen. Här får vanliga bevisbörde- regler tillämpas, vilket normalt torde innebära att det ankommer på den som vill göra avtalet gällande att påvisa att ett avtalsförhållande avseende Också frågan om parterna har avtalat om Prop. 2003/04:45 ett tillägg till ett tidigare träffat avtal faller utanför paragrafens tillämp- Om det väl kan konstateras att parterna har träffat ett tilläggsavtal med en någorlunda preciserad anknytning till småhusentre- prenaden, exempelvis att ytterligare arbeten skall utföras, bör dock para- grafen kunna tillämpas i fråga om tilläggsavtalets innehåll. Vid småhusentreprenad är konsumenten inte skyldig att betala för annat än utförd del av entreprenaden. Om det enligt 53 § skall göras en slutbesiktning, har konsumenten, trots 41 § första stycket, rätt att hålla inne av det avtalade priset till dess att småhusentreprenaden har godkänts enligt 56 § andra stycket. (Jfr 61 § i utredningens förslag.) Paragrafen är ny och innehåller regler om konsumentens betalning. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.15. Paragrafen är tillämplig vid småhusentreprenad. Om detta begrepp, se kommentaren till 1 §. Enligt 41 § första stycket är konsumenten skyldig att betala vid an- fordran sedan näringsidkaren har utfört tjänsten. Parterna kan dock avtala om att betalning skall erläggas , t.ex. i enlighet med en särskilt avtalad betalningsplan. Förevarande paragrafs första stycke inne- håller en inskränkning i denna avtalsfrihet. Innebörden är att konsument- en, oavsett vad som har avtalats, inte är skyldig att betala för annat än utförd del av arbetet. Bestämmelsen utgör i och för sig inte något hinder mot betalningsplan- er som innebär att konsumenten skall betala delar av köpeskillingen innan arbetet har slutförts. Finns det en sådan betalningsplan, har när- ingsidkaren normalt rätt att kräva betalning i enlighet med den. Konsum- enten är dock aldrig skyldig att betala mera än vad som motsvarar värdet av det dittills utförda arbetet (inklusive tillhandahållet material). En betalningsplan som har utformats så att konsumenten åläggs en mera långtgående skyldighet att betala i förskott kan alltså i den delen inte göras gällande mot konsumenten. Bestämmelsen får också till följd att konsumenten inte behöver betala enligt en överenskommen betalnings- plan, om näringsidkaren har hamnat i dröjsmål med arbetet i sådan mån att en betalning i enlighet med betalningsplanen skulle komma att avse ännu inte utfört arbete. I andra stycket finns en bestämmelse som ger konsumenten rätt att hålla inne av betalningen till dess att arbetet har godkänts vid en slutbesiktning. Bestämmelsen tar över vad parterna eventuellt har av- talat om att betalning skall ske . Den tar också över vad som sägs i 41 § första stycket om att betalning skall ske vid anfordran sedan arbetet har slutförts. Även om arbetena har slutförts, har konsumenten således rätt att hålla inne av den sammanlagda betalningen fram till dess att arbetena har godkänts vid en slutbesiktning. Det ligger i sakens natur att konsumenten inte kan åberopa bestämmel- sen, om han eller hon underlåter att påkalla besiktning efter det att när- ingsidkaren har anmält att arbetena är slutförda (jfr 54 §). I och med att entreprenaden godkänns vid slutbesiktningen upphör konsumentens generella rätt att hålla inne de . Därefter har konsumenten bara rätt att hålla inne så mycket av betalningen som krävs för att ge honom eller henne säkerhet för krav på grund av fel (se 19 § konsumenttjänstlagen). Vid småhusentreprenad skall slutbesiktning göras, om någon av parterna begär det. Slutbesiktningen görs efter det att arbetet har avslutats. Om flera näringsidkare utför arbeten i anslutning till varandra kan, om parterna är ense om det, slutbesiktning i stället göras när samtliga arbeten har avslutats. (Jfr 54 § i utredningens förslag.) Paragrafen är ny och innehåller regler om när slutbesiktning skall göras. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.5. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Reglerna är tillämpliga på entreprenader som avser uppförande eller tillbyggnad av ett småhus (småhusentreprenad, se 1 §). Parterna kan avtala om att slutbesiktning skall göras även i andra fall. Lagens bestäm- melser om slutbesiktning blir dock inte direkt tillämpliga på en slut- besiktning som följer enbart av avtal. Det kan dock vara naturligt att i sådana fall tillämpa lagens regler analogt, om inte annat följer av part- ernas avtal. Av första stycket framgår att en slutbesiktning av entreprenaden skall göras, om någon av parterna begär det. Bestämmelsen är tvingande och parterna kan alltså inte i förväg avtala att någon slutbesiktning inte skall göras. Begäran kan ske genom konkludent handlade, t.ex. genom att kon- sumenten utser en besiktningsman enligt 54 §. Som kommer att beröras närmare i kommentaren till 54 § får rätten att påkalla besiktning anses ha förfallit om konsumenten dröjer med att utse en besikt- ningsman. Paragrafen utgör givetvis inte hinder mot att parterna kommer överens om att en eller flera ytterligare besiktningar skall göras, exempelvis en s.k. garantibesiktning. Syftet med slutbesiktningen är att undersöka om de arbeten som när- ingsidkaren har utfört är behäftade med fel eller inte. Vilka feltyper som omfattas behandlas närmare i författningskommentaren till 56 §. Här kan anmärkas att särskilda formulär av det slag som regelmässigt används vid besiktningar lämpligen kan användas för att säkerställa att slutbesiktningen fyller sitt syfte. Enligt andra stycket skall slutbesiktningen göras sedan arbetet har avslutats. Det torde ofta vara naturligt att besiktningen äger rum omedel- bart innan konsumenten tillträder och flyttar in i huset. Lagen uppställer emellertid inte något hinder mot att slutbesiktningen genomförs efter det att tillträde har ägt rum. Någon bör dock inte förflyta efter till- trädet (se i övrigt kommentaren till 54 §). Det förekommer att konsumenten ingår avtal med flera näringsidkare, s.k. delad entreprenad. Regelverket om slutbesiktningen och dess rätts- verkningar är tillämpligt om arbetena tillsammans resulterar i att ett små- hus uppförs eller i att ett befintligt småhus byggs till. Av andra stycket framgår att slutbesiktningen i sådant fall får göras i stället för omedel- bart efter respektive arbetes avslutande när samtliga arbeten har avslut- ats. Förutsättningen för detta är att konsumenten och näringsidkarna är överens om att det skall göras en gemensam slutbesiktning. En sådan överenskommelse kan träffas på förhand. Om ingen sådan överenskom- melse har träffats, kan såväl konsumenten som var och en av närings- idkarna påkalla att det görs en särskild slutbesiktning av det arbete som respektive näringsidkare har utfört. Näringsidkaren skall underrätta konsumenten om när arbetet beräknas vara avslutat och slutbesiktning kan göras. Konsumenten skall därefter utan dröjsmål meddela näringsidkaren om han eller hon begär besiktning och, om så är fallet, utse en person att utföra slutbesiktningen (besiktningsman). Om konsumenten inte utser någon besiktningsman, får näringsidkaren göra det. Parterna kan också utse en besiktningsman gemensamt. Besiktningsmannen skall kalla parterna samt den kvalitetsansvarige enligt 9 kap. 13 § (1987:10) till slutbesiktningen. (Jfr 54 § tredje stycket och 55 § andra stycket i utredningens förslag.) Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, inne- håller bestämmelser om utseende av besiktningsman och kallelse till slut- besiktning. De frågor som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 5.2.5. I första stycket anges vilka åtgärder som parterna skall vidta inför slut- besiktningen. Till att börja med åläggs näringsidkaren att initiera slut- besiktningen genom en underrättelse till konsumenten om när arbetet beräknas vara avslutat och slutbesiktning kan göras. Näringsidkaren är skyldig att lämna en sådan underrättelse även när han räknar med att avsluta arbetena som har angetts i avtalet. Det har inte uppställts något krav på att underrättelsen skall lämnas i skriftlig form. Detta torde dock ofta vara lämpligt för att undvika miss- förstånd mellan parterna. Underrättelsen från näringsidkaren skall lämnas . Härmed avses att den skall lämnas så långt i förväg att besiktningen kan hållas i nära anslutning till arbetenas avslutande. Hänsyn måste tas till att kon- sumenten behöver på sig för att kunna vidtala och utse en besikt- ningsman. Hänsyn måste också tas till att besiktningsmannen i sin tur skall ha rimlig tid på sig för att kalla till och förbereda besiktningsförrätt- ningen. Hur som krävs får avgöras från fall till fall. Vid delade entreprenader skall var och en av näringsidkarna lämna en underrättelse enligt bestämmelsen. Även konsumenten har ett ansvar för att slutbesiktningen kommer till stånd. Det är i första hand konsumenten som skall utse en besiktnings- man. Om konsumenten dröjer med att utse besiktningsman, får han eller hon anses ha avstått från att påkalla besiktning. Påkallar inte heller näringsidkaren besiktning, kan konsumenten alltså inte vid en avsevärt senare tidpunkt på nytt ta upp frågan om besiktning. När rätten att påkalla besiktning upphör måste avgöras från fall till fall. En tumregel torde kunna vara att en konsument, som har underlåtit att påkalla besikt- ning, trots att han eller hon har uppmanats att göra det, och som därefter har bebott huset under en inte helt obetydlig tid får anses ha avstått från sin rätt att påkalla besiktning enligt lagens regler. Konsumenten skall, så snart han eller hon har erhållit underrättelsen från näringsidkaren, kontakta besiktningsmannen och vidarebefordra när- ingsidkarens besked om när slutbesiktningen kan göras. Att någon under- rättelse inte har lämnats hindrar inte att konsumenten utser en besikt- ningsman. Detta får då ske när konsumenten på annat sätt har erfarit att arbetena är avslutade. Konsumentens rätt att få slutbesiktning till stånd är alltså inte beroende av att näringsidkaren underrättar honom eller henne om arbetenas slutförande. Om konsumenten inte utser någon besiktningsman utan dröjsmål, har näringsidkaren rättighet, men inte skyldighet, att göra det i stället enligt bestämmelsen i andra stycket. Med utan dröjsmål avses här den tid som normalt åtgår för att vidtala och anlita en lämplig besiktningsman. Det är naturligt att normalt är avsevärt kortare än den tid som måste förflyta innan konsumenten på grund av sin passivitet får anses ha avstått från rätten att påkalla besiktning. Det är i första hand konsumenten som bestämmer vem som skall vara besiktningsman. I praktiken kan det ligga i hans eller hennes intresse att rätta sig efter eventuella önskemål från annan, exempelvis den som har meddelat en byggfelsförsäkring för entreprenaden (jfr 3 § lagen om byggfelsförsäkring). Det kan också framgå av avtalet mellan konsument- en och försäkringsgivaren att den senare skall ha ett visst inflytande över valet av besiktningsman. Bestämmelserna i förevarande paragraf hindrar inte sådana överenskommelser. De allmänna krav som ställs på besikt- ningsmannen framgår av 55 §. Som framgår av lagtexten kan parterna gemensamt utse en besiktnings- man. Att besiktningsmannen utses på det sättet torde i praktiken vara vanligt. Enligt tredje stycket skall besiktningsmannen kalla parterna, dvs. konsumenten och näringsidkaren eller näringsidkar- na, till en särskild förrättning vid vilken slutbesiktningen görs. Kallelsen, som kan vara muntlig, bör ske i så god tid före slutbesiktningen att part- erna får rimligt rådrum. Något krav på att parterna också måste vara när- varande vid besiktningen har inte uppställts. Kallelsen skall även sändas till den som har utsetts till kvalitetsansvarig enligt 9 kap. 13 § . En besiktningsman som avses i 54 § skall ha den erfarenhet och kunskap som krävs för uppdraget. Han eller hon skall utföra sitt uppdrag med opartiskhet och självständighet. Besiktningsmannen har rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. (Jfr 55 § första stycket i utredningens förslag.) Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om den besiktningsman som skall utses enligt 54 §. Frågor om besiktningsmannen har behandlats i avsnitt 5.2.5. Enligt första stycket skall besiktningsmannen ha den erfarenhet och kunskap som krävs för uppdraget. Det är inte nödvändigt att besiktnings- mannen är certifierad, t.ex. genom . De specifika krav som en sådan certifiering eller liknande certifieringar innefattar kan emellertid tjäna till ledning för att bedöma besiktningsmannens lämplighet för uppdraget. Normalt torde det vara nödvändigt att besiktningsmannen har i vart fall byggnadsingenjörsutbildning eller motsvarande. Bestämmelsen innehåller vidare ett krav på att besiktningsmannen skall vara opartisk och självständig vid utförandet av uppdraget. I detta ligger att besiktningsmannen när han eller hon utför uppdraget skall ta hänsyn till samtliga omständigheter som är av betydelse för uppdraget men inte till några andra omständigheter samt stå så fri gentemot parterna att hans eller hennes handlingsutrymme är obeskuret. För att besiktnings- mannen också skall uppfattas som opartisk bör han eller hon inte vara anställd av näringsidkaren, ha affärsmässiga relationer eller stå i eko- nomiskt beroendeförhållande till denne eller ha ekonomiska intressen i dennes verksamhet. Lika naturligt är att besiktningsmannen inte genom vänskap, släktskap eller på annat sätt är nära lierad med konsumenten. Bestämmelserna om besiktningsmannens kompetens och oberoende har enbart karaktär av ordningsföreskrifter. En slutbesiktning som har utförts av en besiktningsman som i efterhand konstateras ha saknat någon av de erforderliga egenskaperna kan därför i och för sig ge upphov till rättsverkningar som är knutna till en slutbesiktning. En brist i besikt- ningsmannens kvalifikationer kan emellertid utgöra ett skäl för en dom- stol att vid en överprövning av besiktningen frånkänna besiktningsman- nens uttalanden bevisvärde. Lagen innehåller i huvudsak inte några regler om uppdragsavtalet mellan konsumenten och besiktningsmannen (eller, i fall besiktnings- mannen har anlitats av näringsidkaren, uppdragsavtalet mellan närings- idkaren och besiktningsmannen). Frågor om exempelvis besiktningsman- nens ansvar för att hans eller hennes uppdrag fullgörs på ett riktigt sätt får väsentligen avgöras med utgångspunkt i allmänna regler om sysslo- män och sysslomäns ansvar (jfr Lagrådets yttrande). I andra stycket, som har tillkommit på förslag från Lagrådet, regleras dock frågan om besikt- ningsmannens rätt till ersättning för uppdraget. Bestämmelsen kan få betydelse även för förhållandet mellan parterna i entreprenadförhåll- andet. Om det är näringsidkaren som har det direkta betalningsansvaret gentemot besiktningsmannen, har han eller hon rätt att återkräva besikt- ningsmannakostnaden från konsumenten (se 57 §). Av förevarande be- stämmelse följer att näringsidkaren kan återkräva erlagd ersättning till besiktningsmannen enbart i den utsträckning ersättningen har varit skälig. Vid en slutbesiktning enligt 53 § skall besiktningsmannen undersöka om småhusentreprenaden är felaktig enligt 9 §. Resultatet av slutbesiktning- en skall redovisas skriftligen till parterna och innehålla uppgift om de förhållanden som besiktningsmannen anser utgöra fel. Utlåtandet skall också innehålla uppgift om förhållanden som konsumenten anser utgöra fel enligt 9, 10 eller 11 §. Om småhusentreprenaden inte är felaktig enligt 9 § eller de konstate- rade felen är av mindre betydelse, skall besiktningsmannen godkänna entreprenaden. Om småhusentreprenaden inte godkänns och parterna inte bestämmer annat, skall en ny slutbesiktning göras . Näringsidkaren skall underrätta besiktningsmannen om när en ny slutbesiktning kan göras. Allmän domstol får på talan av konsumenten eller näringsidkaren pröva de frågor som besiktningsutlåtandet behandlar. (Jfr 56 § i utredningens förslag.) Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om besiktningsmannens uppgifter. Indirekt anger den därmed också syftet med besiktningen. De frågor som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 5.2.5. I första stycket anges inledningsvis att besiktningsmannen skall under- söka om småhusentreprenaden är behäftad med fel enligt 9 §. Förhållan- den av det slag som anges i 10 och 11 §§ omfattas inte av besiktnings- mannens undersökningsplikt, eftersom det normalt inte är möjligt för besiktningsmannen att bedöma om det förekommer brister av dessa slag. Utgångspunkten för besiktningsmannens bedömning är alltså felregler- na i 9 §. Det är inte bara abstrakta fel, eller fel på grund av bristande fackmässighet, som är av intresse. Slutbesiktningen skall även avse före- komsten av konkreta fel, dvs. avvikelser från vad parterna särskilt har avtalat. Det förutsätts därför att besiktningsmannen sätter sig in i avtalet. Råder det olika uppfattningar mellan parterna om vad som har avtalats, torde besiktningsmannen normalt ha anledning att utgå från vad som har avtalats skriftligt. I den mån konsumenten hävdar att näringsidkaren även har andra avtalsförpliktelser och att dessa inte har uppfyllts, kan det vara naturligt att besiktningsmannen i besiktningsutlåtandet antecknar kon- sumentens inställning utan att själv ta ställning i frågan. Eftersom den lagreglerade besiktningen äger rum sedan arbetena har avslutats, kommer en del förhållanden som är av betydelse för besikt- ningsmannens bedömning att vara dolda för besiktningsmannen. Slut- besiktningen måste självfallet normalt begränsas till vad som faktiskt kan iakttas. I besiktningen bör dock också ingå en granskning av relevanta handlingar, t.ex. för att skaffa kunskap om vilka material som har använts. Om besiktningsmannens iakttagelser ger anledning att miss- tänka att det förekommer dolda fel, kan detta också vara ett skäl att efter samtycke från parterna göra ingrepp i byggnaden. Besiktningsmannen skall i ett utlåtande skriftligen redovisa de fel enligt 9 § som, enligt hans eller hennes uppfattning, finns i entreprenad- en. Utlåtandet skall tillställas parterna efter förrätt- ningen. Utlåtandet skall också innehålla en redogörelse för sådana förhållanden som konsumenten har påtalat vid slutbesiktningen men som besiktnings- mannen inte har ansett utgöra fel eller brist. Det behöver här inte bara vara fråga om fel enligt 9 §. Besiktningsmannen är också skyldig att utan någon egen bedömning i saken anteckna sådana förhållanden som konsumenten anser utgöra fel enligt 10 eller 11 §. Slutbesiktningen skall såsom framgår av andra stycket utmynna i att besiktningsmannen godkänner eller inte godkänner entreprenaden. Denna bedömning skall besiktningsmannen göra på grundval av de iakt- tagelser om fel enligt 9 § som han eller hon har kunnat göra. Vad kon- sumenten har påstått om förekomsten av ytterligare fel saknar alltså rele- vans. Om slutbesiktningen, med tillämpning av 53 § andra stycket andra meningen, omfattar flera näringsidkares arbete, skall respektive delentre- prenad behandlas för sig. Detta får betydelse om någon eller några del- entreprenader inte godkänns. Besiktningsmannen måste då ange vilka delentreprenader som godkänns och vilka som inte godkänns. Utgångspunkten är att entreprenaden skall godkännas enbart om besiktningsmannen inte har kunnat konstatera några fel enligt 9 §. Men det finns ett visst utrymme för att godkänna entreprenaden trots att fel har kunnat konstateras. Således skall besiktningsmannen godkänna entre- prenaden om de fel som förekommer är av mindre betydelse. Sådana fel och brister, som visserligen ger anledning till visst ytterligare arbete men som på kort sikt inte innebär några egentliga olägenheter för konsumenten, skall alltså inte förhindra att arbetet godkänns vid besikt- ningen. En förutsättning för ett godkännande är i så fall att de återstående arbetena, vid en samlad bedömning, är av så ringa omfattning att de inte utgör något hinder för konsumenten att ta huset i anspråk. Entreprenaden skall inte godkännas, om felen var för sig eller tillsammans innebär all- varliga avvikelser från rimlig standard eller om felen rör funktioner som är av grundläggande betydelse för fastighetens användning. Om åtgärd- andet av felen skulle innebära så omfattande och störande arbeten att det inte är rimligt att kräva att konsumenten tillträder huset, skall besikt- ningsmannen inte heller godkänna entreprenaden (jfr NJA 1989 s. 773). Om arbetena inte godkänns, förväntas näringsidkaren åtgärda de brister som besiktningsmannen har påtalat. Om så ej sker, riskerar näringsidka- ren att komma i dröjsmål och konsumenten kan då göra gällande de sanktioner som anges i 2430 §§. När näringsidkaren anser sig ha åtgärdat bristerna, skall en ny besiktning göras. Det ankommer på när- ingsidkaren att underrätta besiktningsmannen när den nya slut- besiktningen kan göras. Denne har därefter att kalla parterna och den kvalitetsansvarige till den nya besiktningen (jfr 54 § tredje stycket). Vid denna är det inte nödvändigt att besiktiga entreprenaden annat än i de avseenden som föranledde besiktningsmannen att inte godkänna entre- prenaden vid det första besiktningstillfället. På inrådan av Lagrådet har i lagtexten klargjorts att parterna, om de är överens, kan avstå från att fortsätta besiktningsförrättningen. I tredje stycket har vidare, på förslag från Lagrådet, klargjorts att besiktningsutlåtandet inte hindrar en allmän domstol från att pröva de frågor som besiktningsmannen har tagit ställning till. Även om besikt- ningsmannen har ansett att ett visst förhållande inte är att anse som ett fel, kan en domstol alltså, på talan av konsumenten, tillerkänna konsum- enten en rätt att göra förhållandet gällande som ett fel.