prop · GS0324 · 2004-10-13 00:00:00 — Företag som avses i 1 § men som inte omfattas av artikel 4 i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstan- darder får upprätta koncernredo- visning i enlighet med dessa in- ternationella redovisningsstan- darder. I sådant fall tillämpas 5 §. EGET KAPITAL, AVSÄTTNINGAR OCH SKULDER I Aktiekapital eller Garantikapital Fond för verkligt värde Balanserad vinst eller förlust DD.Försäkringstekniska avsättningar (före avgiven återförsäkring) 1.Ej intjänade och kvardröjande risker EE.Försäkringsteknisk avsättning för livförsäkringar för vilka försäkringstagaren bär risk (före avgiven återförsäkring) FF. Avsättningar för andra risker 1.Pensioner och liknande förpliktelser 10 Senaste lydelse 2000:75. Skulder avseende direkt försäkring II.Upplupna kostnader och förutbetalda intäkter I Återförsäkrares andel av Förutbetalda anskaffningskostnader II Övriga upplupna kostnader och förutbetalda intäkter 1.Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds närmast efter . 2.Ett företag som upprättar koncernredovisning med tillämpning av de redovisningsstandarder som har antagits enligt och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder får föra över belopp som i koncernredovisningen har avsatts till kapitalandelsfonden till fritt eget kapital. 3.Äldre bestämmelser i 4 kap. 1, 2 och 5 §§ får tillämpas för räken- skapsår som avslutas . 4.Företag som tillämpar punkten 3 skall tillämpa 4 kap. 3 och 6 §§, 5 kap. 4 § samt bilaga 1 i deras äldre lydelser. Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1560) om Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1, 2, 6 och 7 §§ lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag skall ha följande lydelse. Lydelse enligt förslag i avsnitt 2.5 Med beaktande av vad som föreskrivs i 2 § skall följande be- stämmelser om värderingen i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) § om immateriella anläggningstillgångar, § om anskaffningsvärde för anläggningstillgångar, § om avskrivning av anläggningstillgångar, § om nedskrivning av anläggningstillgångar, 68 §§ om uppskrivning av anläggningstillgångar, § förstafjärde styckena om värdering av omsättningstillgångar, § om värdering av pågående arbeten, § första och andra styckena om varulagrets anskaffningsvärde, § om redovisning till bestämd mängd och fast värde, § om omräkning av fordringar och skulder i utländsk valuta, 13 a § om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, § om egna aktier, 14 a14 d §§ om värdering av finansiella instrument, e § om värdering av säkrade 14 e § om värdering av säkrade 14 f och §§ om värdering av vissa tillgångar till verkligt § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån. De i 1 § angivna bestämmelserna i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) skall tillämpas med följande avvikelser: 1.2 § tillämpas på immateriella tillgångar (B). 2.3 § skall tillämpas på samtliga tillgångar, om inte annat följer av detta kapitel. 3.4 § skall tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels pla- ceringstillgångar (C) samt dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadigvarande skall brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 4.a) 5 § skall tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels place- ringstillgångar (C) samt dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadigvarande skall brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. b) 5 § andra stycket skall tillämpas endast på placeringar i kon- cernföretag och intresseföretag (C.II), andra finansiella placerings- tillgångar (C.III.17) samt depåer hos företag som avgivit återförsäkring (C.IV), utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 5.a) 6 och 8 §§ gäller endast skadeförsäkringsbolag och skall tillämpas på placeringstillgångar (C) samt på sådana tillgångar hänförliga till materiella tillgångar och varulager (G.I) som stadigvarande skall innehas eller brukas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. b) Aktier och andelar i koncernföretag och intresseföretag får inte skrivas upp till högre värde än vad som medges av . 6.Uppskrivningsbelopp enligt 6 § får endast användas för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller för avsättning till en upp- skrivningsfond (AA.III). 7.7 § första stycket 2 och andra stycket om användning av upp- skrivningsfonden för att täcka förlust får inte tillämpas. 8.9 § skall tillämpas på dels fordringar (F), dels kassa och bank (G.II), dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som inte stadigvarande skall brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 9.12 § skall tillämpas på materiella tillgångar och varulager (G.I). 10.13 a § får om det finns särskilda skäl och efter medgivande tillämpas även av andra försäkringsföretag än sådana företag som anges i den bestämmelsen. 11.Finansiella instrument skall tas upp till sitt verkliga värde om det är förenligt med 14 a §. 12.Placeringstillgångar för vilka livförsäkringstagaren bär place- ringsrisken (D) skall alltid tas upp till sitt verkliga värde. 14 f och §§ får om det finns särskilda skäl och efter medgivande tillämpas även av andra för- säkringsföretag än sådana företag som det hänvisas till i de be- stämmelserna. Vinster eller förluster som upp- kommer när tillgångar tas upp till sitt verkliga värde enligt 5 § denna lag eller 4 kap. 14 a eller 14 e §§ årsredovisningslagen (1995:1554) skall redovisas som särskilda poster i resultaträkningen, om inte värdeförändringen skall redovisas i en fond för verkligt värde enligt 4 kap. 14 d § andra stycket samma lag. Vinster eller förluster som upp- kommer när tillgångar tas upp till sitt verkliga värde enligt 5 § denna lag eller 4 kap. 14 a, 14 e eller 14 f §§ årsredovisningslagen (1995:1554) skall redovisas som särskilda poster i resultaträkning- en, om inte värdeförändringen skall redovisas i en fond för verkligt värde enligt 4 kap. 14 d § andra stycket eller § andra stycket samma lag. Om placeringstillgångar (C) i balansräkningen värderas med utgångspunkt i anskaffningsvärdet, skall upplysningar om en värde- ring till verkligt värde lämnas i en not. Upplysningarna skall lämnas fördelade på de i balansräkningen enligt bilaga 1 upptagna tillgångs- posterna. När placeringstillgångar (C eller D) i balansräkningen värderas till verkligt värde enligt 5 § eller 4 kap. 14 a eller 14 e §§ årsredovisningslagen (1995:1554), skall på samma sätt upplysningar om en värdering med utgångs- punkt i anskaffningsvärdet lämnas i en not. Om placeringstillgångar (C) i balansräkningen värderas med ut- gångspunkt i anskaffningsvärdet, skall upplysningar om en värde- ring till verkligt värde lämnas i en not. Upplysningarna skall lämnas fördelade på de i balansräkningen enligt bilaga 1 upptagna tillgångs- posterna. När placeringstillgångar (C eller D) i balansräkningen värderas till verkligt värde enligt 5 § eller 4 kap. 14 a, 14 e eller 14 f §§ årsredovisningslagen (1995:1554), skall på samma sätt upplysningar om en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet lämnas i en not. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds närmast efter . Förslag till lag om ändring i försäkringsrörelselagen Härigenom föreskrivs att 1 kap. 8 a §, 7 kap. 22 och 24 §§ samt 7 a kap. 4 § försäkringsrörelselagen (1982:713)1 skall ha följande lydelse. Ett försäkringsbolag skall, utöver tillgångar motsvarande försäkrings- tekniska avsättningar enligt 7 kap. 1 §, ha en tillräcklig kapitalbas. Bestämmelser om vilka poster kapitalbasen får omfatta finns i 7 kap. 22 § och 26 § fjärde stycket för livförsäkringsrörelse och i 7 kap. 24 § för skadeförsäkringsrörelse. Vid utövandet av verksamheten skall kapitalbasen minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmarginalen) enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 § för livförsäk- ringsrörelse och i 7 kap. 25 § för skadeförsäkringsrörelse. Dock skall kapitalbasen aldrig vara mindre än det garantibelopp som anges i 7 kap. 26 § för livförsäkringsrörelse och i 7 kap. 27 § för skadeförsäkrings- rörelse. När ett försäkringsbolag bildas skall kapitalbasen minst uppgå till garantibeloppet. Om kapitalbasen understiger solvensmarginalen eller garantibeloppet skall vidta åtgärder enligt bestämmelserna i 19 kap. 11 § fjärde, sjätte och sjunde styckena. Regeringen eller den myndighet meddela föreskrifter om villkor för att ta in poster i kapitalbasen och 24 §§ samt 7 a kap. 4 §, dessa poster och hur kapitalbasen i övrigt skall beräknas. Kapitalbasen för livförsäkringsrörelse får omfatta följande poster: 1. inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital, 2. övrigt eget kapital, med av- 2. övrigt eget drag för fond för orealiserade drag för utdelning, samt vinster och utdelning, samt 1Lagen omtryckt 1995:1567. 2Senaste lydelse 2003:510. 3Senaste lydelse 2003:510. 3. obeskattade reserver. får, i den mån 26 § fjärde stycket inte hindrar det, medge att också andra poster än som sägs i första stycket får ingå i kapitalbasen. Kapitalbasen för skadeförsäkringsrörelse får omfatta följande poster: 1. inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital, 2. övrigt eget kapital, med av- 2. övrigt eget kapital med av- drag för fond för orealiserade drag för utdelning, samt vinster och utdelning, samt 3. obeskattade reserver. För försäkringsbolag som tillämpar diskontering av försäkringstek- niska avsättningar för oreglerade skador skall, i fråga om försäkring som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 318, kapitalbasen minskas med skillnaden mellan odiskonterade och diskonterade försäkringsteknis- ka avsättningar. För sådan försäkring som avses i 2 kap. 3 a § första stycket klasserna 1 och 2 skall diskontering av de annuiteter som ingår i avsättningarna göras. får medge att också andra poster än som sägs i första stycket får ingå i kapitalbasen. Ett försäkringsbolag som avses i Ett försäkringsbolag som avses i 1 § första stycket 1 skall, utöver 1 § första stycket 1 skall, utöver vad som föreskrivs i 1 kap. 8 a §, vad som föreskrivs i 1 kap. 8 a §, ha en kapitalbas som är tillfreds- ha en kapitalbas som är tillfreds- ställande med hänsyn till andra ställande med hänsyn till andra (gruppbaserad kapitalbas). (gruppbaserad kapitalbas). stäms skall 7 kap. 22 och 24 §§ stäms skall 7 kap. 22 och 24 §§ samt 26 § tredje stycket första samt 26 § fjärde stycket första Den gruppbaserade kapitalbasen skall uppgå till en nivå som är till- räcklig med hänsyn till andra företag i försäkringsgruppen (gruppbaserad solvensmarginal). När den gruppbaserade solvensmarginalen bestäms skall 7 kap. 23 § för livförsäkringsrörelse och 7 kap. 25 § för skade- försäkringsrörelse tillämpas. Denna lag träder i kraft . 4Senaste lydelse 2003:510. 5Senaste lydelse 2000:623. 2. beräkning av kapitalkravet enligt 2 kap. 5 § första stycket,3. hur gruppbaserad redovis- ning enligt 6 kap. 5 § skall upp- rättas för sådana institut som tillämpar och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kredit- institut och värdepappersbolag Härigenom föreskrivs att 8 kap. 2 § lagen (1994:2004) om kapital- täckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag skall ha följande lydelse. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddela de föreskrifter som behövs om 1. villkoren för att beräkna kapitalkravet enligt undantagsregeln i 2 kap. 4 §, 2. beräkning av kapitalkravet enligt 2 kap. 5 § första stycket. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2000:444. Lagret får dock tas upp till det samlade anskaffningsvärdet om samtliga företag som ingår i samma intressegemenskap tar upp sina respektive lager av finansiella in- strument till det samlade an- skaffningsvärdet. 2.9Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 17 kap. 20 § och 39 kap. 7 § inkomst- skattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. Försäkringsföretag skall ta upp lager av finansiella instrument till nettoförsäljningsvärdet. Andra företag skall ta upp sådant lager till det verkliga värdet. För alla företag gäller att lagret i stället får tas upp till det samlade anskaf- ningsvärdet. I sådant fall skall dock samtliga företag som ingår i samma intressegemenskap ta upp sina respektive lager av finansiella instrument till det samlade an- skaffningsvärdet. Ett finansiellt instrument som har ett negativt värde skall anses ingå i lagret, om det skulle ha varit lager om det hade haft ett positivt värde. Med försäkringstekniska avsätt- ningar för egen räkning avses sådana avsättningar enligt 7 kap. 1 § första stycket försäkrings- rörelselagen (1982:713) (ej intjä- nade och kvardröjande risker, livförsäkringsavsättning, oreglerade skador, garanterad och villkorad återbäring, utjämnings- avsättning för kreditförsäkring och fondförsäkringsåtaganden där för- säkringstagaren bär placerings- risken) minskade med värdet av återförsäkringsgivares ansvarighet. Med försäkringstekniska avsätt- ningar för egen räkning avses sådana avsättningar enligt 4 kap. 9 § lagen (1995:1560) om års- redovisning i försäkringsföretag minskade med värdet av åter- försäkringsgivares ansvarighet. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången på beskattningsåret som börjar efter . 1 Senaste lydelse 2003:1102. Vid tillämpningen av 17 kap. 20 § får försäkringsföretag använda Prop. 2004/05:24 nettoförsäljningsvärdet i stället för det verkliga värdet till och med det beskattningsår som avslutas . Ärendet och dess beredning Rådet och antog en förordning om tillämp- ning av internationella redovisningsstandarder. Förordningen innebär bl.a. att noterade företag skall upprätta sina koncernredo- visningar enligt vissa av antagna internationella redo- visningsstandarder. Regeringen beslutade att låta en särskild utredare över- väga de frågor som förordningen ger upphov till (dir. 2002:106). Utred- ningen antog namnet . Utredningens huvuduppgift har varit att överväga om de i förordningen angivna redovisningsstandarderna skall tillämpas även av andra företag än noterade företag samt om de skall tillämpas endast i koncernredo- visningen eller i såväl årsredovisningen som koncernredovisningen. I utredningens uppdrag har också ingått att överväga om den svenska redovisningslagstiftningen bör ändras dels för att på annat sätt ge svenska företag ökade möjligheter att upprätta sina redovisningar enligt interna- tionellt accepterade redovisningsstandarder, dels för att undanröja kon- flikter mellan internationella redovisningsprinciper och svensk lagstift- ning. Utredningen har även behandlat vissa andra övergripande frågor såsom förordningens effekter på det svenska systemet för normgivning på redovisningsområdet och behovet av ytterligare ändringar i den associ- ationsrättsliga lagstiftningen. Utredningen har avgett betänkandet Internationell redovisning i svenska företag (SOU 2003:71). Sammanfattningen och lagförslagen i betänkandet finns i bilagorna 3 och 4. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En samman- ställning av remissvaren finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Ju2003/6169/L1). remitterade promemorian Sär- skilda frågor rörande finansiella företag som tillämpar internationella redovisningsstandarder (dnr Fi2003/2278). I promemorian lämnas förslag till ändringar i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora expone- ringar i kreditinstitut och värdepappersbolag och försäkringsrörelselagen (1982:713). Promemorian innehåller också förslag till vissa ändringar i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. En samman- fattning av promemorian finns i bilaga 6. Promemorians lagförslag finns i bilaga 7. De remissinstanser som har yttrat sig över promemorian finns förtecknade i bilaga 8. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftnings- ärendet (dnr Fi2003/2278). I har också utarbetats en promemoria om fördel- ning av överskott m.m. i livförsäkringsbolag. En sammanfattning av promemorian jämte promemorians lagförslag finns i bilaga 9. Prome- har tillställts , , , och . De yttranden som har inkommit finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Fi2003/2278). I denna proposition tar regeringen upp de frågor som har behandlats i betänkandet och i promemoriorna. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den social- Prop. 2004/05:24 demokratiska regeringen och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 10. Lagrådets yttrande finns i bilaga 11. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. I förhållande till lagrådsremissen har gjorts vissa mindre ändringar av väsentligen redaktionell art. 4.1EG:s rättsakter avseende företagens redovisning Inom EG-rätten skiljer man mellan primär och sekundär EG-rätt. Den primära EG-rätten består av de grundläggande gemenskapsfördragen, exempelvis . Den sekundära EG-rätten utgörs av de rätts- akter som har utfärdats av EG:s institutioner på grundval av de grund- läggande fördragen. Den sekundära EG-rätten tar form av förordningar, direktiv, beslut, yttranden och rekommendationer. Förordningar är till alla delar bindande och direkt tillämpliga i medlemsstaterna. En med- lemsstat varken får eller skall transformera en förordning till nationell lagstiftning. Direktiv riktar sig däremot till medlemsstaterna och anger vad som skall uppnås inom . Det överlåts dock till med- lemsstaten att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet. Inom EU har det utfärdats sex direktiv som behandlar redovisnings- frågor. Tre av dessa ingår bland de s.k. bolagsrättsliga direktiven. De bolagsrättsliga direktiven syftar till att skapa en minsta gemensam skyddsnivå för delägare, borgenärer och andra som träder i förbindelse med ett företag. Det fjärde bolagsrättsliga direktivet1 behandlar skyldig- heten att upprätta årsbokslut och förvaltningsberättelse i aktiebolag och vissa handelsbolag. Det sjunde bolagsrättsliga direktivet2 behandlar skyldigheten att upprätta koncernredovisning. Det elfte bolagsrättsliga direktivet3 innehåller föreskrifter om redovisning vid innehav av en filial i en annan medlemsstat. För redovisning i banker och andra finansiella institut respektive försäkringsföretag finns särskilda direktiv. antogs ett bankredo- visningsdirektiv4 och ett försäkringsredovisningsdirektiv5. 1Rådets fjärde direktiv /660/EEG av om årsbokslut i vissa typer av bolag. 2Rådets sjunde direktiv /349/EEG av om sammanställd redovisning. 3Rådets elfte direktiv /666/EEG av om krav på offentlighet i filialer som har öppnats i en medlemsstat av vissa typer av bolag som lyder under lagstiftningen i en annan stat. 4Rådets direktiv /365/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut. 5Rådets direktiv /674/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag. direktiv hänvisar i åtskilliga avseenden till de fjärde och sjunde bolags- Prop. 2004/05:24 rättsliga direktiven. Endast sådana avvikelser från dessa direktiv som anses vara motiverade av de särdrag som utmärker de s.k. finansiella företagen har gjorts. Bankfilialdirektivet6 innehåller bestämmelser om redovisning vid innehav av bankfilialer i andra medlemsstater. Direktiven har ändrats . De senaste större ändringarna gjordes genom antagandet av det s.k. moderniserings- direktivet7. Innebörden av dessa ändringar behandlas i avsnitt 4.6.1. antog rådet och parlamentet också en förordning om tillämp- ning av internationella redovisningsstandarder. Förordningen, som kom- mer att behandlas närmare i avsnitt 4.5, är den enda EG-förord- ningen på redovisningsrättens område. I syfte att anpassa den svenska lagstiftningen på redovisningsområdet till EG-direktiven infördes tre nya lagar, årsredo- visningslagen (1995:1554; ÅRL), lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (ÅRKL) samt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag (ÅRFL). ÅRL skall tillämpas av samtliga företag som är skyldiga att upprätta en årsredovisning. Vissa finansiella företag skall dock i stället tillämpa ÅRKL eller ÅRFL. Bestämmelserna i och ÅRFL överensstämmer till stora delar med ÅRL. I varje kapitel i ÅRKL och ÅRFL hänvisas således till de bestämmelser i som skall tillämpas även av de före- tag som omfattas av ÅRKL och ÅRFL. Årsredovisningslagarna innehåller bestämmelser om företagens offent- liga redovisning, dvs. årsredovisning, koncernredovisning och delårs- rapport. Bestämmelser om företagens icke-offentliga redovisning (löpan- de bokföring m.m.) finns i bokföringslagen (1999:1078). Såväl bokföringslagen som årsredovisningslagarna är ramlagar. Avsikten är att lagarna skall vara allmänt hållna och kompletteras med annan normgivning. Detta kommer till uttryck genom bestämmelser om skyl- dighet att iaktta god redovisningssed. God redovisningssed har i för- arbetena till bokföringslagen beskrivits som de normer som grundas på utöver lag och föreskrifter redovisningspraxis, rekommendationer och uttalanden från vissa myndigheter och andra organisationer, framförallt , och (se prop. 1998/99:130 s. 178). 6Rådets direktiv /117/EEG av om skyldigheter angående offentliggörande av årsredovisningshandlingar för en medlemsstat inrättade filialer till kreditinstitut och finansiella institut med huvudkontor i en annan medlemsstat. 7Europaparlamentets och rådets direktiv /51/EG av om ändring av direktiven /660/EEG, 83/349/EEG, 86/635/EEG och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning i vissa typer av bolag, banker och andra finansinstitut samt är en statlig myndighet som ansvarar för utveck- Prop. 2004/05:24 landet av god redovisningssed i företagens bokföring och offentliga Nämnden ger ut allmänna råd om tillämpningen av fram- förallt bokföringslagen och ÅRL. De allmänna råden är inte formellt bindande. I praktiken måste de dock tillmätas stor betydelse vid bedöm- ning av vad som utgör god redovisningssed. Därutöver ger nämnden ut vägledningar och uttalanden. Nämndens arbete är inriktat på frågor om löpande bokföring och arkivering samt redovisningsfrågor som rör framförallt små och medelstora företag. är i likhet med en statlig myndighet. Inspektionen ansvarar för utvecklandet av god redovisnings- sed i företag som omfattas av ÅRKL och ÅRFL i den utsträckning det är påkallat med hänsyn till dessa företags särart (se 8 kap. 1 § bok- föringslagen). Inspektionen utfärdar såväl allmänna råd som bindande föreskrifter. är ett privaträttsligt organ med ändamål att främja utvecklingen av god redovisningssed i publika företag. Rådet utfärdar rekommendationer som i första hand riktar sig till företag vars aktier är föremål för offentlig handel och företag som genom sin storlek har ett stort allmänt intresse. Rådets rekommendationer har utformats med utgångspunkt i de internationella redovisningsstandarder som ges ut av () eller som har getts ut av IASB:s föregångare (). Rekommendationerna behandlar i första hand företagens offent- liga redovisning. akutgrupp gör uttalanden som anger hur rekom- mendationerna skall tolkas i de fall olika tolkningar förekommer. Akutgruppen har vidare till uppgift att göra uttalanden i redovisnings- frågor som inte behandlas vare sig i befintliga rekommendationer eller i rekommendationer som är under utarbetande. IASB är en privaträttslig organisation som verkar på internationell nivå. Organisationen har till uppdrag att verka för en internationell harmoni- sering av de redovisningsprinciper som används i olika delar av världen. De standarder som ges ut av IASB kallas för International Financial Reporting Standards (IFRS) medan de som har utarbetats av benämns International Accounting Standards (IAS).