prop · GR03150d2 · 2004-06-10 00:00:00 — försäkringstagaren låtit bli att inom föreskriven tid väcka talan mot Om försäkringstagaren avlider innan tiden för att väcka talan löpt ut, har däremot förmånstagaren i egenskap av rättsinnehavare rätt att begära domstolsprövning av uppsägningsbeslutet. Även dödsboet efter en avliden förmånstagare kan på samma sätt i stället för försäkringstagaren väcka talan vid domstol. beloppet inte skall tillfalla någon förmånstagare har dödsboet intresse av att få ett uppsägningsbeslut prövat. I övrigt hänvisas till kommentaren till 7 kap. 7 §. 9 § Domstolen kan på yrkande meddela förklaring som avses i 7 eller 8 § att gälla för tiden intill dess att det föreligger ett avgörande som har vunnit laga kraft. En sådan förklaring får inte meddelas utan att försäkringsbolaget har beretts tillfälle att yttra sig över yrkandet. (Jfr 17 kap. 9 § promemorian och 8 kap. 9 § PFL.) Paragrafen reglerar domstolens möjlighet att meddela interimistiskt beslut i en fråga enligt 7 eller 8 §. Bestämmelsen överensstämmer med regeln om konsumentförsäkring i 7 kap. 8 §. Saken tas upp i avsnitt 9.7.5. Det hänvisas till kommentaren till 7 kap. 8 §. 10 § Försäkringsbolaget inträder i den försäkrades rätt till skadestånd i fråga om ersättning för sjukvårdskostnader och andra utgifter och förluster som bolaget har ersatt enligt försäkringsavtalet. Försäkringsvillkor som ger bolaget större rätt till återkrav är utan verkan mot den skadeståndsskyldige. (Jfr 17 kap. 10 § promemorian och 8 kap. 10 § PFL.) Paragrafen anger i vad mån försäkringsbolaget har rätt att rikta återkrav mot den som har orsakat en skada som har ersatts av bolaget. Den har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 7 kap. 9 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.7.6. Paragrafen har viss motsvarighet i 25 § andra stycket FAL. Av första meningen framgår att ett försäkringsbolag som har betalat ut ersättning för att täcka den skada som en försäkrad har drabbats av har viss rätt att kräva tillbaka det utbetalade beloppet av den som är ansvarig för skadan enligt skadeståndsrättsliga regler. Rätten avser bara vad bolaget på grund av försäkringsavtalet har betalat ut för att täcka sådan ekonomisk skada som anges i paragrafen. Återkravet kan endast gälla den försäkrades verkliga förlust, något som framgår av att det skall gälla den försäkrades rätt till skadestånd. Om försäkringsbolaget lämnat en mera generös ersättning, kan detta ju inte öka den skadeståndsskyldiges ansvar mot den skadelidande. Ersättning som utgår från en s.k. summaförsäkring kan inte utkrävas av den skadeståndsskyldige. Regeln är tvingande, vilket klargörs i andra meningen. 2003/04:150 16 kap. I kapitlet regleras olika frågor vid gruppskadeförsäkring av samma karaktär som för den individuella försäkringens del behandlas i 29 kap. Vid kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring behandlas motsvarande frågor i 18 kap. Kapitlet har vid gruppersonförsäkring sin motsvarighet i 19 kap. Kapitlet har ingen motsvarighet FAL eller KFL. Bestämmelserna är dispositiva för gruppskadeförsäkringar för en grupp näringsidkare. Kapitlet, som omfattar 24 paragrafer, innehåller dels regler som är gemensamma för all gruppskadeförsäkring, dels särskilda regler om frivillig och obligatorisk gruppskadeförsäkring. I 1 § ges definitioner av dessa senare begrepp. I 2 § undantas vissa typer av gruppskadeförsäkring från flera av de tvingande bestämmelserna i kapitlet. I 3 § beskrivs konstruktionen av frivillig och obligatorisk gruppskadeförsäkring. En regel om försäkringsbolagets uppdrag till gruppföreträdare finns i 4 §. Särskilda informationsregler har tagits in i 58 §§. I 9 och 10 §§ behandlas tiden för försäkringsbolagets ansvar. I 11 § behandlas förnyelse och uppsägning av försäkringen till försäkringstidens utgång. I 1214 §§ tas upp bestämmelser om att försäkringen upphör genom förfaranden från den försäkrade gruppens eller gruppmedlemmens sida. Den följande paragrafen, 15 §, reglerar försäkringsbolagets rätt att ändra en försäkring och att säga upp den . Genom 16 § regleras situationen vid försäkringsbolagets konkurs m.m. I 17 § behandlas begränsningar av försäkringsbolagets ansvar. Tidpunkten för premiebetalningen och andra frågor som anknyter till premien behandlas i 1820 §§. I 2123 §§ regleras försäkringsersättningen, skaderegleringen m.m. och tredje mans rätt enligt försäkringsavtalet. I den avslutande 24 § finns bestämmelser om hur meddelanden till de försäkrade skall distribueras. 1 § I detta kapitel betyder frivillig gruppskadeförsäkring: gruppskadeförsäkring som gruppmedlemmarna ansluter sig till genom egen anmälan eller genom att inte avböja försäkringen, obligatorisk gruppskadeförsäkring: gruppskadeförsäkring som varje medlem i gruppen är direkt ansluten till på grund av gruppavtalet. Bestämmelserna tillämpas också om flera försäkringsbolag meddelar gruppförsäkring för olika medlemmar i samma grupp. Varje försäkringsbolag har då de skyldigheter och rättigheter som bestämmelserna anger i förhållande till dem som bolaget meddelar försäkring för. 2003/04:150 17 kap. Om försäkringsbolaget avtalar med en gruppmedlem om en särskild utformning av medlemmens försäkringsskydd, anses avtalet som en del av gruppförsäkringen för medlemmen. (Jfr 9 kap. 1 § promemorian och SkFL.) Paragrafen anger innebörden av begreppen frivillig och obligatorisk gruppskadeförsäkring. Den har vid gruppersonförsäkring sin motsvarighet i 19 kap. 1 §. Övervägandena bakom första stycket finns i avsnitt 10.1. Övervägandena bakom andra stycket finns i avsnitt 10.9 och bakom tredje stycket i avsnitt 10.10. Paragrafen har, som framgår av det som sägs i inledningen till kapitlet, ingen motsvarighet FAL eller KFL. Definitionen av obligatorisk gruppskadeförsäkring har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafens första stycke innehåller definitioner av begreppen frivillig gruppskadeförsäkring och obligatorisk gruppskadeförsäkring. Definitionerna av gruppavtal och gruppskadeförsäkring finns i 1 kap. 4 §. Som framgår av lagtexten är den avgörande skillnaden mellan de två försäkringstyperna om gruppmedlemmen har någon möjlighet att påverka försäkringsskyddets inträde eller upphörande (utöver att gå in i eller lämna gruppen). Definitionen av frivillig försäkring innebär att det är fråga om sådan försäkring inte bara när gruppmedlemmarna ansluter sig genom en aktiv åtgärd anmälan till gruppens företrädare eller direkt till försäkringsbolaget utan också när anslutningen sker genom s.k. reservationsanslutning. Att den som sluter gruppavtalet tidigare fått i uppdrag av gruppen att ordna försäkring medför däremot inte att gruppförsäkringen blir frivillig i lagens mening, om den försäkring som sedan avtalas gäller för alla som tillhör gruppen utan att de enskilda medlemmarna kan påverka detta. Vid obligatorisk gruppförsäkring är gruppavtalet grunden för medlemmens anslutning. Enligt 3 § andra stycket är vid sådan gruppförsäkring den enskilde gruppmedlemmen inte skyldig att betala premien. En gruppförsäkring kan emellertid vara obligatorisk i den bemärkelsen att t.ex. en föreningsmedlem på grund av en föreskrift i föreningens stadgar är skyldig att ansluta sig till en försäkring på ett sätt som medför att medlemmen själv blir betalningsskyldig mot försäkringsbolaget. Sådana föreskrifter kan förekomma särskilt vid ansvarsförsäkring. I enlighet med principen att förhållandet mellan den enskilde försäkrade och den som ordnar försäkringen faller utanför området för lagen skall en sådan försäkring betraktas som en frivillig gruppförsäkring. Andra stycket tar sikte på den speciella situationen att försäkringen av en grupp är uppdelad på flera försäkringsbolag. När bestämmelsen talar om dem som bolaget meddelar försäkring för avses också medförsäkrade till gruppmedlem. 2003/04:150 17 kap. Bestämmelsen i tredje stycket avser det fallet då gruppavtalet är utformat så att det ger utrymme för den enskilda gruppmedlemmen och försäkringsbolaget att komplettera den kollektivt utformade delen av avtalet med ett innehåll av individuell karaktär. Avtalet skall också i denna del anses som en gruppförsäkring och alltså falla under de regler som gäller för en sådan. Ansvaret inträder (varvid dock skall observeras den särskilda regeln i 10 §), och samma regler gäller om exempelvis uppsägning, begränsning av försäkringsbolagets ansvar och premiebetalning, oavsett vilka individuella förmåner som har avtalats. 2003/04:150 17 kap. 2 § Bestämmelserna i 6, 7, 1114 §§, 19 § andra och tredje styckena samt 20 § tillämpas inte på en försäkring som gäller under högst en månad. (Jfr 9 kap. 2 § andra stycket promemorian och 9 kap. 2 § tredje meningen SkFL.) Paragrafen föreskriver att vissa av bestämmelserna om gruppskadeförsäkring inte skall gälla i en del fall. Paragrafen har för gruppersonförsäkring sin motsvarighet i 19 kap. 2 §. Den har ingen motsvarighet vid kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring eller vid individuell skadeförsäkring. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Enligt paragrafen undantas vissa gruppförsäkringar av mera speciell typ från flera bestämmelser i kapitlet, nämligen när försäkringen gäller högst en månad. Bestämmelsen avser bland annat försäkringar som syftar till att ge vissa tillfälliga besökande på en bestämd plats en lokal eller ett område ett försäkringsskydd (t.ex. besökare vid ett idrottsevenemang eller på ett nöjesfält). I dessa fall passar inte bestämmelserna om försäkringsbesked och information (6 och 7 §§), förnyelse, uppsägning och försäkringens upphörande i vissa andra fall (11 14 §§) och inte heller bestämmelserna om meddelanden vid premiedröjsmål (19 § andra och tredje styckena) eller om uppskov med premiebetalningen (20 §). Övriga bestämmelser skall dock tillämpas. 3 § Avtal om frivillig gruppskadeförsäkring anses ingånget mellan försäkringsbolaget och gruppmedlemmen på grundval av gruppavtalet. Ett sådant avtal kan ingås också genom att gruppmedlemmen låter bli att avböja försäkringen , om detta föreskrivs i gruppavtalet. Avtal om obligatorisk gruppskadeförsäkring anses ingånget mellan försäkringsbolaget och företrädare för gruppen genom gruppavtalet. Genom ett sådant avtal uppkommer ingen betalningsskyldighet för gruppmedlemmen mot försäkringsbolaget. Den som enligt första eller andra stycket anses ingå avtal om gruppskadeförsäkring med försäkringsbolaget är försäkringstagare. Om en personförsäkring ingår som en del i en skadeförsäkring, tillämpas dock i stället 19 kap. 3 § tredje stycket i fråga om personförsäkringen. (Jfr 9 kap. 3 § promemorian och SkFL.) Paragrafen ger vissa regler om vilka som skall anses vara avtalsparter vid gruppskadeförsäkring. Den har för gruppersonförsäkring sin motsvarighet i 19 kap. 3 §. Den har ingen direkt motsvarighet vid kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring (jfr dock 18 kap. 2 §) eller vid individuell skadeförsäkring. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Här klargörs i första meningen att avtal om frivillig gruppskadeförsäkring anses ingånget mellan gruppmedlemmen och försäkringsbolaget. Uttrycket anses ingånget används med tanke på att det är fråga om en juridisk konstruktion. Vidare sägs i förtydligande syfte att avtal om frivillig gruppförsäkring anses ingånget på grundval av gruppavtalet. För tydlighetens skull har vidare i andra meningen tillagts att försäkringsavtalet kan ingås också genom reservationsanslutning. Detta framgår visserligen redan av definitionen i 1 §, men det har ansetts att det bör omtalas också i den paragraf som behandlar avtalets ingående Vid anslutning genom anmälan gäller allmänna avtalsrättsliga regler. Av lagtexten framgår att vid reservationsanslutning bindande avtal anses ingånget när fristen för att avböja försäkringen går ut, låt vara att krav på premien inte gäller innan gruppmedlemmen informerats om sin möjlighet att säga upp försäkringen (jfr 5 § tredje stycket och 18 § första stycket). Konstruktionen är en annan vid obligatorisk gruppförsäkring än vid frivillig försäkring. Ett avtal till förmån för gruppmedlemmen anses ingånget redan genom gruppavtalet. Detta gäller också om medlemmen inträder senare i gruppen. Man får då se situationen så att företrädaren för gruppen sluter avtal också till förmån för blivande gruppmedlemmar. Försäkringen gäller för dem under förutsättning att de går med i gruppen och uppfyller anslutningskraven. I klargörande syfte sägs att avtalet om obligatorisk gruppförsäkring ingås med företrädare för gruppen. Vem företrädaren är t.ex. ett företag eller en organisation lämnas öppet. Det behövs ingen fullmakt för företrädaren att sluta försäkringsavtal av detta slag. Det uppkommer inte redan genom gruppavtalet någon skyldighet för den enskilde medlemmen att betala premien. Däremot kan man naturligtvis tänka sig att en sådan skyldighet uppkommer genom att gruppföreträdaren på grund av något slag av fullmakt handlar på medlemmens vägnar. Lagen hindrar sålunda inte avtal om obligatorisk gruppförsäkring med personlig betalningsskyldighet för medlemmarna. Genom bestämmelsen i första meningen klargörs vem som är försäkringsbolagets avtalspart och ådrar sig förpliktelser mot försäkringsbolaget, t.ex. att betala . Vid frivillig försäkring är detta gruppmedlemmen, även om medlemmen har ingått avtalet genom att inte avböja försäkringen alltså genom reservationsanslutning. 2003/04:150 17 kap. torisk försäkring är avtalsparten däremot den som är part i gruppavtalet. 2003/04:150 Ofta sluts detta av företrädare för en juridisk person, och då är det den 17 kap. juridiska personen som har förpliktelser enligt försäkringsavtalet. Några självständiga skyldigheter mot försäkringsbolaget har inte gruppmedlemmen i detta fall. En annan sak är att medlemmen för att få ersättning vid skadefall kan vara tvungen att uppfylla vissa biförpliktelser, t.ex. att följa en säkerhetsföreskrift eller vidta åtgärder mot en hotande skada. En särskild regel finns i andra meningen rörande personförsäkring som utgör ett moment i gruppskadeförsäkringen (jfr 1 kap. 8 §). Här får försäkringstagare en annan innebörd enligt 19 kap. 3 § tredje stycket, såvitt gäller personförsäkringen. 4 § Om försäkringsbolaget ger en företrädare för gruppen i uppdrag att fullgöra en skyldighet mot gruppmedlemmarna som föreskrivs i detta kapitel, ansvarar bolaget mot dem för företrädarens utförande av uppdraget, där inte annat särskilt anges i kapitlet. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorian och SkFL.) Paragrafen ger en allmän regel om försäkringsbolagets ansvar när det lägger sådana uppgifter på gruppföreträdaren som bolaget är skyldigt att ombesörja enligt lagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Även om regeln egentligen inte säger så mycket mer än vad som framgår av allmänna principer om uppdragsförhållanden, har det ansetts motiverat att den tas upp i kapitlen om gruppförsäkring med tanke på att uppdragstagaren ju egentligen är företrädare för kollektivet av gruppmedlemmar alltså försäkringsbolagets motpart. Paragrafen kräver inte att det föreligger något formligt uppdrag om det ändå står klart att gruppföreträdaren handlar på försäkringsbolagets vägnar. Ansvaret gäller alltså just utförandet av den förpliktelse som lagen föreskriver, inte eventuellt skadegörande handlande som står i visst samband med det uppdrag han fått. Uppdraget kan exempelvis gälla information (57 §§) eller meddelanden av andra slag som föreskrivs i lagen. I vissa fall förekommer regler som preciserar eller modifierar detta ansvar. Här kan nämnas mottagande av anmälan enligt 9 § andra stycket, mottagande av avstående från obligatorisk försäkring (12 § andra stycket), identifikation enligt 17 § andra stycket och förmedling av premien (20 § andra stycket). 5 § Innan ett gruppavtal ingås skall försäkringsbolaget lämna gruppen information som är utformad så att den underlättar bedömningen av gruppmedlemmarnas försäkringsbehov och valet av försäkring. Informationen skall på ett enkelt sätt återge det huvudsakliga innehållet i de försäkringsvillkor som gruppen behöver ha kännedom om för att kunna bedöma kostnaden för och omfattningen av försäkringen. Viktiga begränsningar av försäkringsskyddet skall tydligt framgå. Detsamma gäller om försäkringsbolagets ansvar inträder först när premien betalas. Innan ett avtal om frivillig gruppskadeförsäkring ingås skall försäkringsbolaget också på ett ändamålsenligt sätt ge gruppmedlemmarna information för bedömning av frågan om de bör ansluta sig till försäkringen. Innebär ett gruppavtal om frivillig gruppskadeförsäkring att gruppmedlemmarna kan bli anslutna genom att inte avböja försäkringen, skall försäkringsbolaget sända meddelande till dem om detta förhållande och om deras möjlighet att enligt 12 § säga upp försäkringen för upphörande. 2003/04:150 17 kap. (Jfr 9 kap. 4 § promemorian och SkFL.) Paragrafen, som utformats efter Lagrådets förslag, handlar om den grundläggande information som försäkringsbolaget skall lämna innan ett gruppavtal om gruppskadeförsäkring ingås. Den har för gruppersonförsäkring sin motsvarighet i 19 kap. 5 § beträffande kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring viss motsvarighet i 18 kap. 3 §. Vid individuell konsumentförsäkring finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 2 § och vid individuell företagsförsäkring i 8 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. Bestämmelserna är huvudsakligen gemensamma för frivillig och obligatorisk gruppförsäkring, fast de inte kan tillämpas på riktigt samma sätt i båda fallen. Informationen skall lämnas till gruppen. I detta ligger att informationen, alltefter vad som är lämpligt, kan riktas antingen till en företrädare för gruppen eller till de enskilda gruppmedlemmarna. Innan gruppavtalet ingås är det naturligt att informationen i första hand ges till någon som redan förhandlar på gruppens vägnar eller annars kan antas ha intresse av att träffa gruppavtal om försäkringen. Under vissa omständigheter, särskilt när gruppmedlemmarna kan väntas ha direkt inflytande på sitt försäkringsskydd, kan det emellertid vara anledning för försäkringsbolaget att också ge upplysningar åt de enskilda medlemmarna, i den utsträckning det finns praktiska sätt att nå dem t.ex. genom medlemstidningar eller liknande. Vid obligatorisk försäkring är det motiverat att mera koncentrera informationen på den person som ingår gruppavtalet och följaktligen har att besluta om försäkring skall tecknas. Det är dock tänkbart att också medlemmarna i en del fall bör få vissa upplysningar. Också här får man ta hänsyn till i vad mån de kan antas komma att påverka beslutet att ingå gruppavtal. Av första stycket framgår det övergripande ändamålet med denna s.k. förköpsinformation: att underlätta gruppens val av försäkring. Detta innebär att gruppen skall få upplysning om de alternativ för att tillgodose ett visst kollektivt försäkringsbehov som försäkringsbolaget erbjuder och kunna göra jämförelser mellan dem. Däremot är bolaget lika lite som vid individuell försäkring skyldigt att redovisa andra försäkringsbolags produkter. Informationen skall göra det möjligt för gruppen att bestämma vilken typ av försäkring som är lämplig att välja och kostnaden för och omfattningen av försäkringen. Kostnaden för försäkringen kan vid gruppförsäkring vara svår att ange i förväg, framför allt eftersom den vid frivillig gruppförsäkring beror av hur många som kommer att ansluta sig. Man kan rimligen inte begära mer av försäkringsbolaget på denna punkt än att det ger vissa ungefärliga uppgifter om premien. Vid frivillig försäkring bör bl.a. anges hur premien skall betalas. Omfattningen av försäkringen kräver i allmänhet något mera ingående information. Skyddets innebörd bör anges i stora drag, och viktiga begränsningar skall framgå. Begränsningar av detta slag kommer att närmare framgå av försäkringsbeskedet (se 6 §). Informationen skall avse bl.a. försäkringsvillkoren. Villkoren kan vara omfattande och svåröverskådliga, och de kan inte självklart anses vara så utformade att de ensamma underlättar valet av försäkring eller bedömningen av kostnaderna för och omfattningen av försäkringen. Det behöver alltså inte vara tillräckligt att villkoren överlämnas till gruppen. Det kan dessutom krävas mera lättillgänglig information som utgör en sammanfattning i förenklad och klargörande form av de punkter i avtalet som kan antas vara av särskild betydelse för gruppen. På begäran skall den naturligtvis alltid få del av de fullständiga avtalsvillkoren för gruppavtalet. Informationens närmare innehåll får i det enskilda fallet anpassas efter den aktuella typen av gruppförsäkring och efter den grad av insikt i försäkringsförhållanden som gruppens företrädare kan förväntas ha. Försäkringsbolaget skall tydligt informera om s.k. kontantklausuler. Regeln tar sikte på de frivilliga gruppförsäkringarna. Bestämmelsen, som i enlighet med Lagrådets förslag finns i ett särskilt andra stycke, avser den information som gruppmedlemmarna vid frivillig försäkring skall få för att kunna bedöma om en anslutning till försäkringen är motiverad bl.a. med hänsyn till deras försäkringsskydd i övrigt så att de skall kunna undvika dubbelförsäkring. Informationen skall alltså klarlägga om den aktuella gruppskadeförsäkringen medför samma, eller åtminstone väsentligen samma, skydd som sedvanlig individuell försäkring av motsvarande slag. Informationen skall på ett ändamålsenligt sätt ges till gruppmedlemmarna. Lagrådet har ansett att de citerade orden är oklara och att informationen av praktiska skäl alltid bör kunna lämnas till en gruppföreträdare. I de allra flesta fall är väl detta riktigt, men också i detta avseende kan förhållandena växla. Exempelvis när gruppen skall byta företrädare i samband med att en ny försäkring skall tecknas kan det vara naturligt att ett försäkringsbolag som redan har kännedom om gruppmedlemmarna riktar sig till dem. Bestämmelsen tar sikte på det fallet när gruppavtalet föreskriver att reservationsanslutning kan ske. Innan gruppavtalet ingås skall gruppen få information om att en gruppmedlem kan bli ansluten genom att inte avböja försäkringen och om möjligheten att säga upp den. Sådan information är en förutsättning för att försäkringsbolagets krav på första premien skall få verkan (se 18 § första stycket tredje meningen). Informationen skall sändas till medlemmarna. 2003/04:150 17 kap. som brukar veta mer om gruppmedlemmarna, får i uppdrag att sköta om försändningen, svarar försäkringsbolaget enligt 4 § för vad han gör eller 6 § När en försäkring har meddelats skall försäkringsbolaget på ett ändamålsenligt sätt avsända försäkringsbesked för de försäkrades kännedom. Beskeden skall innehålla upplysningar om de väsentliga rättigheter och skyldigheter som följer av försäkringen samt om viktiga begränsningar av försäkringsskyddet. Detsamma gäller när försäkringen har ändrats eller förnyats, om de nya försäkringsvillkoren innebär en begränsning av försäkringsskyddet eller en väsentlig ändring av försäkringen. Om en uppgift i ett försäkringsbesked avviker från försäkringsavtalet och avvikelsen inte är till nackdel för den som beskedet är riktat till, gäller uppgiften i försäkringsbeskedet. Uppgiften kan dock inte åberopas om den som försäkringsbeskedet är riktat till har insett eller bort inse att uppgiften är oriktig eller är giltig. (Jfr 9 kap. 5 § promemorian och SkFL.) Paragrafen handlar om att försäkringsbolaget efter att en försäkring har meddelats skall lämna s.k. efterköpsinformation i form av försäkringsbesked, liksom om beskedets innehåll och civilrättsliga verkningar enligt lagen. Den har för gruppersonförsäkring sin motsvarighet i 19 kap. 6 § och för kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring en motsvarighet i 18 kap 4 §. Vid individuell konsumentförsäkring finns motsvarande bestämmelser i 2 kap. 4 § (jfr också 2 kap. 8 §). I fråga om individuell företagsförsäkring, se 8 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. Paragrafen ger bestämmelser om försäkringsbesked för både frivillig och obligatorisk gruppförsäkring. En sådan handling är i båda fallen väsentlig för de försäkrades information.