prop · GS035 · 2004-09-24 00:00:00 — 2001/02:10) om att Försvarsmakten vidtar åtgärder som gör tjänstgöring utomlands attraktiv. 7.5.10Försvarsmaktens arbetsgivarroll, m.m. Regeringens bedömning: Försvarsmakten bör intensifiera arbetet med att stärka sin arbetsgivarroll. Regeringen avser att följa utvecklingen. Möjligheten att skapa en avvecklingsorganisation för personal bör prövas. Skälen för regeringens bedömning: I olika redovisningar och underlag har Försvarsmakten bl.a. anfört att myndigheten gjort en medveten satsning för att stärka chefers förutsättningar att företräda arbetsgivaren. För varje ny förbandschef m.fl. klargörs förväntningarna på rollen som arbetsgivarföreträdare bl.a. i utbildningen för dessa nya chefer. På för- bandschefsmötena har huvudsakligen frågor om löneutveckling, perso- nalkostnadsutveckling och chefers ansvar som arbetsgivare tagits upp. Försvarsmakten fastställde och distribuerade 2001 ett 10-punktsprogram rörande personalfrågor. Därutöver har utarbetats direktiv till staber och förbandsledningar. Försvarsmaktens 10-punktsprogram är uppdelat i följande områden: ledarskap, rörlighet, decentralisering, internationell tjänst, rekrytering, individuell utveckling, kompetensutveckling, lönebildning, prestations- värdering och meritvärdering. I den långsiktiga planeringen har Försvars- makten reserverat medel för programmets införande och utveckling. Inom Försvarsmakten analyseras kontinuerligt ekonomiska och personalpolitiska konsekvenser av förändringar av anställningsvillkoren. Avsevärda avtalsförändringar har enligt Försvarsmakten genomförts. lönefrågorna har Försvarsmakten förändrat vissa delar i anställnings- Prop. De flesta fasta och en del rörliga tillägg som inte är arbetstids- beroende har tagits bort. Ett nytt befattningsvärderingssystem har införts. Även ett nytt arbetstidsavtal har börjat gälla från , innehållande ett förenklat sätt att beräkna ersättning för övningsdygn. Övertidskostnaderna för personalen har minskat. Försvarsmakten har vidare anfört att 10-punktsprogrammet har genomförts till stora delar och skall utvecklas vidare. uppfattning är att det fortfarande finns ett behov av att stärka arbets- I fråga om tjänstgöringstiderna för yrkesofficerarna strävar Försvarsmakten att minska rotationen, inte minst för chefer. För att öka erfarenheten som arbetsgivarföreträdare har bemannings- arbetet inriktats på att undvika täta befattningsbyten för officerare. 2003 har ett nytt förhållningssätt till rörlighetsfrågorna introducerats. nytt avtal om rörlighet och kostnadsersättning har förhandlats fram under året och stöder det nya förhållningssättet. Försvarsmaktens uppföljning av 10-punktsprogrammet har visat vilka åtgärder som är genomförda helt eller delvis och vilka som Som exempel kan följande nämnas. Metoderna för utvecklingssamtal och arbetsplatsträffar har utvecklats och överförts till förband. Policy och riktlinjer är utgivna för att under- lätta pendling, flyttstimulans och distansarbete. rekrytering till vissa officersbefattningar och ansökningsförfarande till befattningar samt flerkarriärsystem hanteras inom ramen för ett nytt civilanställda har genomförts och utvärderats. Försvarsmaktens uppfattning är att det fortfarande finns ett behov av att stärka arbetsgivarbeteendet hos myndighetens chefer. fortsatt med att stärka chefers förutsättningar att företräda arbetsgivaren. Förtroendet för myndigheten i frågor som rör arbetsgivarrollen kan för- bättras om omvärlden konstaterar att arbetsgivarfrågorna bl.a. hanteras konsekvent över tiden och utifrån hela myndighetens verksamhetsbehov och enligt god sed på svensk arbetsmarknad. arbete bedrivits för att detta synsätt skall prägla budskapet i utbild- ningsprogram för Försvarsmaktens anställda. Enligt Försvarsmakten har stora förändringar gjorts i avtalsbestäm- melserna för såväl löner som arbetstid för att bättre stödja verksamheten. Lokala avtal och policy skall genomgås och följas upp efterhand. modell för kontinuerlig lönekostnadsuppföljning kommer att tas fram. I budgetunderlaget har Försvarsmakten analyserat den kritik som riktats mot myndigheten i arbetsgivarfrågor. bl.a. anfört att analysen har visat att vissa punkter i kritiken är överspelad men att erfarenheterna bör tas tillvara för likartade framtida situationer. Andra punkter arbetar Försvarsmakten med samt har i några fall kommit fram till förändrat regelverk och därmed förändrat agerande. makten fortsätter att arbeta med arbetsgivarfrågorna. heten av officerare har åter förklarats av den stora omorganisationen som påbörjades och behovet av att med kort varsel bemanna befatt- I den pågående reformeringen av Försvarsmaktens personalförsörjningssystem är avsikten att utforma systemet så att tjänstgöringstiderna i befattning ökar. fattade beslut om Försvarsmaktens arbetsgivar- politik och vissa personalfrågor i försvaret (bet. 2003/04:FöU3, rskr. 2003/04:168). Utskottet konstaterar att det är viktigt att regeringen fortsätter att stärka sin uppföljning och styrning när det gäller arbets- givarpolitiken inom Försvarsmakten. anför vidare bl.a. att de åtgärder som regeringen vidtar därför bör redovisas för i den kommande försvarsbeslutspropositionen. I budgetunderlaget har Försvarsmakten i fråga om placering av yrkesofficerare i i befattning anfört att ansvarsfördel- ningen för vidare hantering av dessa frågor har fastställts och ett nytt avtal i denna fråga har slutits med arbetstagarorganisationerna. En policy för flyttstimulans har börjat tillämpas för att stimulera till flyttning i stället för pendling. Även tidigare krav på att en yrkesofficer måste ha tjänstgjort på många ställen för en fortsatt karriär har tagits bort. Försvarsmakten menar dock att det är flera faktorer som innebär svårigheter med längre placeringar på befattning. Omorganisationen är en väsentlig faktor, en annan är att officerare slutar sin tjänst med yrkesväxling eller den särskilda pensionen. Försvarsmakten har dock börjat placera främst chefer i längre befattningstider. Regeringen anser att i denna fråga har Försvarsmakten gjort ett väsentligt arbete för att komma tillrätta med dessa problem. Ytterligare åtgärder bör dock kunna vidtas av Försvarsmakten. Enligt regeringens bedömning har Försvarsmakten fortsatt att arbeta på ett förtjänstfullt sätt med att förbättra sin arbetsgivarroll som inleddes efter kritik som främst riktat mot myndigheten. Försvarsmakten bör dock intensifiera arbetet med att stärka sin arbetsgivarroll. Regeringen avser att fortsatt följa upp utvecklingen. Försvarsmakten har haft i uppdrag att utreda möjligheten att skapa en separat avvecklingsorganisation för personal. Av budgetunderlaget framgår att myndigheten anser att en separat avvecklings- organisation inte bör inrättas inom myndigheten. Försvarsmakten menar att det bör vara chefer för nedläggningsenheter som skall leda avveck- lingen och bl.a. utnyttja de lokala förutsättningarna för yrkesväxling. Försvarsmakten menar vidare att detta tillvägagångssätt är mindre resurskrävande än med en separat avvecklingsorganisation. Försvarsberedningen har i rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) konstaterat att avvecklingen av personal måste ägnas stor uppmärk- samhet . Bland annat förslår beredningen att Försvarsmakten bör pröva möjligheten att skapa en separat organisation dit övertalig personal hänförs för att ges möjligheter till ny sysselsättning utanför myndigheten. I likhet med Försvarsberedningen anser regeringen att, vid sidan av att utnyttja befintliga verktyg som , det är viktigt att pröva möjligheten att skapa en separat organisation dit övertalig personal hänförs för att ges möjligheter till ny sysselsättning utanför myndigheten. En sådan organisation kan på ett professionellt och systematiskt sätt ägna sig åt överföra personal till studier, nytt arbete eller företagande, som den ordinarie verksamheten vid myndigheten inte behöver fokuseras på detta. Det är dock Försvarsmakten själv som måste definiera vad som skall utvecklas respektive avvecklas, samt vilken personal som är övertalig eller inte, utifrån de krav på verksamheten som statsmakterna Prop. 2004/05:5 ställer. Regeringen vill peka på att det är Försvarsmaktens kompetensbehov som skall vara styrande. Officerare som har fullmakt, som inte väljer att avvecklas, bör enligt vad som sagts ovan tjänstgöra på de platser inom myndigheten där lämpligt arbete finns. Regeringens bedömning: Försvarsmakten bör ytterligare utveckla sina metoder för att kunna bedöma personalkostnadsutvecklingen. Skälen för regeringens bedömning: konstaterade i betänkandet (bet. 2003/04:FöU3) bl.a. att personalkostnaderna utgör en väsentlig del av anslagen till Försvarsmakten. Enligt utskottets uppfattning har personalkostnaderna fått en sådan omfattning att det gått ut över verksamheten. Även Försvarsberedningen konstaterar i sitt betänkande (Ds 2004:30) att personalkostnaderna är höga och att åtgärder måste vidtas för att kunna begränsa avvecklingskostnaderna för officerare och få ut mer effekt av nedlagda personalkostnader. Försvarsmakten har i budgetunderlaget bl.a. anfört att det finns prognos- och uppföljningsverktyg för personal- och avvecklings- kostnader inom Försvarsmakten. Dessa har använts under ett flertal år och kommer även stå för den personalekonomiska prognostiseringen och uppföljningen. Metoderna kommer att användas då dessa enligt Försvarsmakten kan anses väl genomarbetade med stor noggrannhet. Enligt Försvarsmakten kommer det att bli möjligt att jämföra utfallen mellan åren genom att använda sig av samma metoder . Försvarsmakten har vidare anfört att den avser att uppdatera prognoser kring de avvecklingskostnader som rör yrkesofficerare och civila. Prognoserna sträcker sig till 2010. Uppföljningen görs därefter och presenteras i en månadsrapport. Prognoser görs också för lönerelaterade kostnader som följs upp . Enligt regeringens mening har Försvarsmakten utvecklat bättre metoder för att säkrare kunna göra bedömningar av personalkostnads- utvecklingen. Det finns dock ett fortsatt behov av att utveckla metoderna och att ensa de sätt som olika underlag beräknas på. 7.5.12Förändrande former för att tillgodose behovet av officers- kompetens Regeringens bedömning: Officersutbildning bör så långt det är möjligt jämställas med högskoleutbildning både vad gäller meritvärde och finansieringsformer. kommer därför att ges i uppdrag att granska vilka delar av officersutbildningen som kan få samma meritvärde som utbildningar vid universitet och högskolor. I samband med detta uppdrag bör även formerna för införandet av studiemedelsfinansiering övervägas. förslag: Den principiella grunden för reformeringen av utbildningssystemet var i betänkandet Ett reformerat skolsystem för Försvarsmakten (SOU 2003:43) att skapa ett mer flexibelt, självförnyande, individuellt och differentierat system. Utredningen föreslog att officersutbildningen skulle akademiseras för att få en fortsatt kvalitetsutveckling samt att yrkesofficersexamen skulle avläggas efter fullgjord grundläggande utbildning och inte vid ett gemensamt examenstillfälle . Däremot delade inte utredningen tidigare förslag om att delar av det taktiska programmet skulle föras över till yrkesofficersprogrammet för att bli stommen i en treårig utbildning. Avseende det taktiska programmet och fackprogrammet ansåg utred- ningen istället att de borde utgå och ersättas med ett flexiblare utbud av fristående kurser av varierande längd. Däremot förslog utredningen ingen förändring av stabs- och chefsprogrammen, utan ansåg att de bör finnas kvar som sammanhållna program. Även reservofficersprogrammet borde enligt utredningen fortsätta oförändrat. För de sökande till officersutbild- ningen ansåg utredningen att kravet på tio månaders värnpliktsutbildning borde utgå. Utredningen föreslog att aspirantskolor med tydlig inriktning mot kommande officersutbildning skulle införas som komplement till värn- pliktstjänstgöring. Utredningen föreslog även att en anpassad officers- utbildning skulle införas för ett begränsat antal individer samt att för- svarsmaktsingenjörer och meteorologer bör anställas först efter att civila studier slutförts och de genomgått den anpassade officersutbildningen. Utvecklingen av Försvarshögskolans akademiska status såg utred- ningen som ett första steg i en akademisering av officersutbildningen och två alternativa möjligheter föreslogs, nämligen: -Försvarshögskolan som sektorshögskola med anslagsfinansierad utbildning eller -Försvarshögskolan som en del av en civil högskola med uppdrags- finansiering. Utredningen föreslog vidare en akademisering av den grundläggande utbildningen som leder till akademisk yrkesexamen. Enligt modellen skulle officersaspiranterna antas som studenter vid en högskola på orten eller vid . De delar av utbildningen som uppfyller kvalitetskraven för akademisering ges i detta fall i samverkan mellan militärhögskolorna och Försvarshögskolan eller annan högskola. Utredningen hade även i uppgift att ta ställning till frågan om en eventuell studiemedelsfinansiering av yrkesofficersutbildning, men in- hämtade inte underlag för en bedömning av lämplig finansierings- Prop. Remissinstanserna: Av de sjutton remissinstanser som behandlade utredningens förslag om fortsatt akademisering av officersutbildning delade tolv instanser förslaget. Sex instanser behandlade frågan om studiemedelsfinansiering även om utredningen inte lämnade något förslag om de ekonomiska villkoren. av instanserna, och Statskontoret, var för en studiemedelsfinansiering av rättviseskäl. var emot en studiemedelsfinansiering främst av rekryteringsskäl och de två övriga ansåg att utbildningens status skall avgöra frågan, något som också fick stöd av Försvarsmakten. Avseende frågan om examenstidpunkt var Försvarsmakten den enda av remissinstanserna som till skillnad från utredningen föreslog att examen borde avläggas vid ett gemensamt examenstillfälle för samtliga studenter. Fem instanser har behandlat frågan om anpassad officersutbildning vilken regeringen redan tidigare lyft fram. högskolan och bejakade förslaget. ansåg att frågan behöver utredas motsatte sig utredningens förslag och menade att krav på avlagd yrkesofficersexamen borde bibehållas. Av de sju remissinstanser som behandlade utredningens förslag att införa aspirantskolor delade sex av instanserna förslaget. förbundet avvisade det och föreslog istället att ordinarie grundutbildning dimensioneras för att utbilda befäl för Försvarsmaktens samlade behov. Försvarsmakten och Försvarshögskolan var positiva till förslaget att ersätta fackprogrammet med fristående kurser. som var negativa grundade detta på farhågan att det skulle ge sämre kompetens och begränsa utvecklingsmöjligheterna för officerarna. remissinstanser har behandlat frågan om stabs- och chefsprogram. var positiva till utredningens förslag om bibehållna stabs- och Skälen för regeringens bedömning: För att genomföra vad regeringen tidigare anfört avseende en fortsatt utveckling av det militära skolsystemet och vissa av förslag i betänkandet Ett reformerat skolsystem för Försvarsmakten (SOU 2003:43) har rege- ringen beslutat omfattande ändringar i officersförordningen (1994:882). Ändringarna, som trädde i kraft , innebar i huvudsak att den tidigare programbundenheten som fanns för de olika officers- utbildningarna togs bort och att beslut om utbildningarnas längd dele- gerades till Försvarsmakten och Försvarshögskolan med ökade möjlig- heter till individanpassning. Vidare infördes en möjlighet för Försvars- makten att anställa den som inte avlagt officersexamen som officer efter en anpassad officersutbildning. Kopplingen mellan nivåhöjande utbild- ning och befordran togs bort, vilket innebär att Försvarsmakten kan befordra en officer utan att officeren genomgått vissa utbildningar. möjliggör exempelvis expertkarriärer. Dessutom utgick det tidigare behörighetskravet på att ha genomgått minst tio månaders värnplikts- utbildning för att söka till officersutbildningen. Försvarsmakten att utveckla och pröva nya flexibla rekryteringsformer Prop. 2004/05:5 gavs därmed. I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret 2001/02:10) bedömde regeringen att det fanns skäl för Försvars- makten att pröva behovet och möjligheterna att införa aspirantskolor. Bakgrunden var Försvarsmaktens svårigheter att kunna placera yrkes- och reservofficersaspiranter i befälsbefattningar med det begränsade antalet totalförsvarspliktiga och detta problem har sedan det förra försvarsbeslutet närmast accentuerats. Det är Försvarsmakten som själv har att besluta om att införa aspirantskolor. bedömning är att Försvarshögskolans centrala roll är att utbilda officerare till att leda förband i väpnad strid och att det därför inte ligger i totalförsvarets intresse att ge Försvarshögskolan en ställning som statlig högskola underställd (SFS 1992:1434) högskole- lagen (bet. 2000/01:FöU4). Regeringen delar utskottets bedömning att Försvarshögskolans centrala uppgift är att utbilda officerare till att leda förband i väpnad strid. Grunden till förmågan att leda väpnad strid läggs redan under utbildningen vid våra militärhögskolor och sammantaget är utbildningen av officerare med dagens system den i särklass mest kostnadskrävande delen av Försvarsmaktens kompetensförsörjning när det gäller anställd personal. Enligt regeringen är det nödvändigt att officersutbildningen i sin helhet bedrivs på ett kostnadseffektivt sätt och med samma krav på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet som utbildningar vid universitet och högskolor. Inriktningen för regeringens arbete inom området är att klargöra huruvida det är lämpligt och möjligt att jämställa officersutbildningen med högskoleutbildning i dessa avseenden. Det har därför varit nöd- vändigt att inhämta kompletterande underlag till förslagen i Skolreform- utredningens betänkande som redovisats ovan. Såväl Försvarsmakten som Försvarshögskolan har bidragit i denna process. En gemensam arbetsgrupp mellan Försvarsmakten och Försvarshögskolan har bearbetat beslutsunderlaget. Av det kompletterade och fördjupande underlaget från myndigheterna framkommer bl.a. att det nuvarande yrkesofficerprogrammet bör byggas upp i två steg där det första är gemensamt för alla reserv- och yrkesofficerare. I det andra steget fortsätter utbildningen för yrkesofficerare. Båda stegen förslås ge högskoleexamina med möjlighet till studiemedelsfinansiering för den enskilde. För de högre stegen av officersutbildningen är skillnaderna mellan myndigheternas fördjupande förslag och förslag om utbildningens utformning något mindre. Nästa steg i reformeringen av det militära utbildningssystemet blir därför att ge i uppdrag att granska vilka delar av officersutbildningen som kan få samma meritvärde som utbildningar vid andra högskolor och universitet. I samband med detta uppdrag skall även formerna för införandet av studiemedelsfinansiering övervägas. Efter det att uppdrag redovisats avser regeringen att återkomma till . Regeringens bedömning: De frivilliga försvarsorganisationerna står inför en ny situation. I det framtida insatsförsvaret har de frivilliga försvarsorganisationerna en mer begränsad roll. Detta understryks av den kraftfulla reduktion som genomförs av Försvarsmaktens organisation. Stöd från frivilliga försvarsorganisationer kommer fortsatt att behövas för t.ex. bemanning av hemvärnet, utbildningsstöd till Försvarsmakten, rekrytering och stöd till samhället. Volymerna kommer dock att minska. Även måste det engagemang och kunnande som finns hos personer inom de frivilliga försvarsorganisationerna tas till vara. En viktig del av totalförsvarets folkförankring går annars förlorad. De nya regler för fördelning av organisationsstöd som gemensamt har tagits fram av Försvarsmakten och är nödvändiga för ge ett flexiblare och mer kostnadseffektivt stöd som är bättre anpassat för det moderna totalförsvarets behov. Regeringen finner även att de nya handlingsregler och kriterier rörande frivilliga försvars- organisationer som tagits fram av myndigheterna är ändamålsenliga. Försvarsmakten och kommer att få i uppdrag att redovisa myndigheternas framtida behov av frivillig personal och vilka organisationer som skall tillhandahålla dessa. Skälen för regeringens bedömning: Den frivilliga försvarsverksam- heten omfattar de frivilliga försvarsorganisationerna samt hemvärnet. De har bl.a. genom sin kompetens inom skilda samhällsområden och sin breda geografiska spridning och lokalkännedom utgjort en betydelsefull del av vårt totalförsvar. Inriktningen av verksamheten har utgått från hotet om ett väpnat angrepp i form av en militär invasion. Regeringen anförde i propositionen Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30) att det är av stor vikt att den frivilliga försvarsverksamheten förnyas i takt med ominriktningen av totalförsvaret. Regeringen konstaterade i propositionen Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret (prop. 2001/02:159) att de frivilliga försvarsorganisa- tionerna och hemvärnet fortsatt utgör en viktig del av det medborgar- engagemang som finns i landet och de har utgjort en väsentlig resurs för det svenska totalförsvaret. Regeringen anförde vidare att stödet till de frivilliga försvarsorganisationerna måste anpassas till de förändringar som sker i övrigt inom totalförsvaret. Reformbehovet inom de frivilliga försvarsorganisationerna är lika påtagligt som inom totalförsvaret i övrigt. Myndigheternas uppdrag till de frivilliga försvars- organisationerna behöver därför successivt utvecklas. Regeringen slog fast att det bör göras återkommande översyner av vilka organisationer som skall få del av stödet. Stödet bör ges till ideella organisationer med demokratisk struktur som bedriver verksamhet som är angelägen och betydelsefull utifrån målen för totalförsvarets förmåga. Utifrån vad beslutade med anledning av propositionen Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret (prop. 2001/02:59) har regeringen uppdragit åt och Försvarsmakten att bl.a. utarbeta nya finansieringsformer och handlingsregler för de frivilliga försvarsorganisationerna. Enligt myndigheternas metod skall stödet fördelas i tre delar; organisations-, ungdoms- och verksamhets- Det två förstnämnda utifrån kriterierna antalet medlemmar och Prop. antalet utbildade, med en särskild tonvikt mot ungdomar, och det sist- nämnda utifrån organisationernas grund-, anpassnings- och insats- förmåga samt deras bidrag till totalförsvarets folkförankring. reformerade finansierings- och handlingsreglerna redovisades under 2003 och införs successivt . Till detta har regeringen uppdragit åt och Försvarsmakten att göra en översyn om nuvarande frivilligorganisationer skall behållas eller om vissa organisationer skall erhålla förändrad status. har härav föreslagit att av de 23 nuvarande frivilliga försvarsorganisationerna bör fyra organisationer (Förbundet reservofficerare, , Svenska flottans reservofficersförbund och ) utgå som stödberättigade fr.o.m. . anledning av de nya stöd- och handlingsregler som har introducerats. Regeringen delar myndigheternas uppfattningar och de förslag till stöd- och handlingsregler som dessa gemensamt har utarbetat. heterna har vidare lämnat förslag på tänkbara nya uppgifter för de frivilliga försvarsorganisationerna, bl.a. avseende stöd till samhället, utbildningsstöd till Försvarsmakten och totalförsvarsinformation. Enligt Försvarsmaktens förslag bör de frivilliga försvarsorganisa- tionerna fortsatt bidra till att höja Försvarsmaktens förmåga att föra väpnad strid och det är Försvarsmaktens behov som skall styra upp- dragen till de frivilliga försvarsorganisationerna. När det gäller beman- ning av avtalsbefattningar inom hemvärnet är behovet ca 13 000 personer fördelat på olika befattningar som lednings- och stabs- personal, sambandspersonal, förplägnadspersonal, sjukvårdspersonal, bilförare, båtförare, hundförare samt piloter för att bemanna Frivilliga Försvarsmakten har redovisat delvis nya uppgifter I grundorganisationen bör dess medlemmar finnas