prop · GS0321 · 2004-10-18 00:00:00 — Även delar den grundläggan- de analysen i promemorian och menar att ekonomiska styrmedel kan vara ett effektivt sätt att påverka beteenden. Det stora flertalet kommuner och landsting avstyrker förslaget. Lands- tinget menar att de stora kostnaderna för sjukskrivningarna som finns är tillräckliga incitament för att försöka minska dessa. och avvisar förslaget i sin helhet. Man anser att det saknas vetenskapligt stöd för att arbetsgiva- rens medfinansiering av sjukförsäkringen bidrar till minskad sjukfrån- varo. Man påpekar vidare att förslaget innebär ytterligare försämrade ekonomiska möjligheter för kommuner och landsting att sköta sina huvudsakliga åtaganden. TCO tillstyrker förslaget om medfinansiering men anser att drivkrafterna i större utsträckning bör inriktas på att arbets- givarna skall arbeta mer med rehabilitering. ställer sig positiv till förslagen om medfinansiering och dess utformning. är generellt sett positiv till införandet av ekonomiska drivkrafter men anser att förslagen inte medför en långsiktig lösning på problemen med den alltför höga sjukfrånvaron. LO anser att drivkrafter måste kom- bineras med obligatorisk företagshälsovård, ett systematiskt arbetsmiljö- arbete och rehabilitering. Man anser också att reformen behöver följas upp. LO kommer först efter en sådan uppföljning att ta slutgiltig ställning till förslaget om medfinansiering. avvisar förslaget om medfinansiering. Man menar att förslaget inte kommer att leda till minskad sjukfrånvaro samt att det innebär alltför stora kostnadsrisker för de enskilda företagen. Statskontoret anser att starkare ekonomiska driv- krafter kan vara motiverade och principiellt borde kunna bidra till mins- kad sjukfrånvaro. Statskontoret anser dock att förslaget också medför ne- gativa konsekvenser i form av ökade kostnader och risk för selektering Prop. 2004/05:21 vid nyanställning och avstyrker därför förslaget om medfinansiering. Flera remissinstanser anser också att arbetsgivarna inte skall betala sär- skild sjukförsäkringsavgift i de fall sjukdomen inte är arbetsrelaterad. avvisar förslaget eftersom man anser att arbetsgivarna inte i tillräcklig utsträckning kan påverka sjukskrivningarna. Även anser att det borde finnas fler sätt att befrias från kravet på medfinansiering eftersom arbetsgivaren inte fullt ut råder över förut- sättningarna i det enskilda fallet. anser att långtidssjukskrivningar inte alltid har ett samband med arbetssituationen men att arbetsgivaren har ett ansvar i samband med anställdas ohälsa, sjukfrånvaro och rehabilitering. Skälen för regeringens förslag och bedömning Regeringen anser att starkare ekonomiska drivkrafter som gör det mer lönsamt för arbetsgivare att vidta åtgärder för att minska de långa sjuk- skrivningarna bör införas. Drivkrafterna bör vara utformade så att de sti- mulerar till förebyggande insatser, rehabilitering och andra åtgärder för att underlätta för den sjukskrivne att komma tillbaka i arbete på hel- eller deltid. Medfinansieringen bör vara kostnadsneutral för arbetsgivarkollektivet genom att sjukförsäkringsavgiften sänks. Sjukfrånvaron har fördubblats . Särskilt oroande är utveck- lingen av de sjukfall som pågått . Dessa har ökat från 44 700 till cirka 135 000 vid utgången av 2003. En viss minskning har dock skett . Ökningen av antalet sjuk- skrivna har varit särskilt kraftig bland kvinnor. Antalet nybeviljade sjuk- och aktivitetsersättningar (benämnt förtidspension) har också ökat kraftigt och /04 hade 507 000 personer dessa er- sättningar. Detta är cirka 90 000 fler än 1997 och sannolikt får man, med tanke på mängden pågående långa sjukfall, räkna med en fortsatt upp- gång . Den totala frånvaron till följd av sjukskrivning och aktivitets- och sjukersättning motsvarade omkring 750 000 års- arbetare. De statliga utgifterna för sjukpenning har ökat . har kostnaderna för sjuk- och aktivitetsersättning ökat . Långvarig sjukskrivning innebär ett mänskligt lidande. Den bidrar till att den sjukskrivne, förutom sina fysiska eller psykiska besvär, även går miste om ett normalt socialt liv på arbetsplatsen med åtföljande känslor av utanförskap och otrygghet. Detta bidrar i sig till att återgången till arbetslivet försvåras. För många medför också långtidssjukskrivning be- tydande ekonomiska förluster. Arbetsplatsen är av central betydelse i sjukskrivningsprocessen Arbetsplatsen är av central betydelse för arbetet att minska de långa sjuk- skrivningarna. Flera studier visar på ett orsakssamband mellan faktorer på arbetsplatsen och sjukfrånvaron. En betydande del av sjukskrivning- arna, särskilt de med längre varaktighet, är åtminstone till viss del arbets- relaterade. Dessa sjukskrivningar borde kunna förhindras genom före- byggande åtgärder på arbetsplatserna. Regeringen vill dock betona att arbetsplatsens betydelse inte begränsas till den ohälsa som härrör från arbetsmiljön. Arbetsgivarens intresse av att en medarbetare kan arbeta i stället för att vara sjukskriven bör i princip vara detsamma oavsett orsak till ohälsan. Regeringen anser också att det är klarlagt inte minst genom många arbetsgivares insatser att arbetsgivarna har stora möjligheter att påverka sjukfrånvaron. Det gäller att stimulera framväxten av ett arbetsliv som tar till vara och tar hänsyn till människors mycket varierande förutsättningar. Det handlar om förebyggande åtgärder bland annat för att förbättra arbetsmiljön, tidigt upptäcka ohälsa, insatser för att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk bakgrund eller sexuell läggning, men också om sådana åt- gärder som underlättar för den anställde att komma tillbaka på hel- eller deltid efter en längre tids sjukskrivning. De flesta sjukdomsfall kommer inte plötsligt utan utvecklas . Det är på arbetsplatsen som det i de flesta fall först går att observera tecken på begynnande ohälsa och försämrad prestationsför- måga. Arbetsgivaren har då möjlighet att i dialog med den anställde och med stöd av en kompetens som exempelvis företagshälsovården besitter, undersöka vad som kan göras för att undvika sjukskrivning. Även de fackliga organisationerna är viktiga resurser i detta sammanhang. Sjuk- vården och i än högre grad kommer ofta in i bilden betydligt . Arbetsgivaren har i allmänhet god kunskap om sina anställda och deras resurser. Detta tillsammans med kännedomen om vilka möjligheter som finns på arbetsplatsen gör att arbetsgivarens rehabiliteringsutredning är utomordentligt viktig. Arbetsgivarens förhållningssätt gentemot en sjukskriven medarbetare är avgörande för om denne skall komma tillbaka i arbete. Studier som () genomfört visar att rehabili- teringsåtgärder oftast behöver kompletteras med andra åtgärder på arbetsplatsen för att bli framgångsrika. I många fall kan arbetsgivaren anpassa arbetsuppgifter så att en arbetstagares arbetsförmåga kan tas till- vara trots dennes sjukdomstillstånd eller funktionsnedsättning. Det måste bli lönsamt för arbetsgivarna att minska sjukfrånvaron Regeringens bedömning är att dagens ekonomiska drivkrafter för arbets- givare att minska den långvariga sjukfrånvaron är otillräckliga. Genom att sjukförsäkringsavgiften är proportionell för arbetsgivarkollektivet och beräknas utifrån lönesummans storlek så minskar inte avgifterna om arbetsgivaren på ett framgångsrikt sätt arbetar med sin sjukfrånvaro. De totala investeringar som görs i förbättrad arbetsmiljö och arbetslivsinrik- tade insatser tenderar därför att bli för små. De långa sjukskrivningarna är ur samhällsekonomisk synvinkel betyd- ligt mer kostsamma än de korta, men för arbetsgivaren torde det oftast vara tvärtom. De olägenheter och kostnader i form av produktionsbortfall som de korta sjukfallen innebär för arbetsgivarna är ofta tillräckliga för att de skall motivera arbetsgivaren till insatser. Vid längre sjukfall kan arbetsgivaren lättare fördela om arbetsuppgifterna eller skaffa en ersät- tare. Kostnaderna för arbetsgivaren blir därigenom små. För att målet att halvera sjukfrånvaron i arbetslivet skall kunna uppnås, är det viktigt att det i större utsträckning blir lönsamt för arbetsgivare att minska den långa och medellånga sjukfrånvaron. Därför gör regeringen den bedömningen att den enskilde arbetsgivaren bör få ett kostnadsan- svar för sjukfrånvaron som går att påverka genom positiva insatser och som sträcker sig utöver sjuklöneperioden. Lagrådet har framfört att det inte presenterats svenska eller utländska undersökningar som styrker att den föreslagna utformningen av med- finansieringen får den effekt som eftersträvas. Vidare framhåller Lag- rådet att den föreslagna medfinansieringen kan te sig tveksamt ur rätt- visesynpunkt, eftersom arbetsgivarens faktiska möjligheter att genom sina insatser påverka sjukfallen hos de anställda lär kunna variera mellan olika verksamheter och vara beroende av faktorer utom arbetsgivarens kontroll. Regeringen anser att det finns många belägg för att självrisker och in- citament verkar dämpande på kostnaderna inom de flesta försäkringsom- råden och så torde även vara fallet inom sjukförsäkringen. Det kan också konstateras att i länder som och , där den ersatta sjuk- frånvaron är betydligt lägre än i , finns betydande inslag av eko- nomiska drivkrafter för arbetsgivarna i socialförsäkringssystemet. Rege- ringen avser att noga följa upp effekterna av de föreslagna drivkrafterna och är beredd att göra förändringar om så skulle behövas för att goda resultat skall uppnås, Drivkrafterna skall självfallet inte ses isolerat från det övriga regelsystemet. De grundläggande bestämmelserna om arbets- givarens ansvar för arbetsmiljö, förebyggande insatser, rehabilitering och arbetsanpassning finns i arbetsmiljölagen (1977:1160) och lagen (1962:381) om allmän försäkring. Drivkrafterna syftar till att åstadkomma en bättre tillämpning av dessa regler. Regeringen anser att en del av sjukfrånvaron härrör från brister i arbetsmiljön och arbetsförhållanden. Regeringen gör också den bedöm- ningen att arbetsgivarna har goda möjligheter att påverka sjukfrånvaron och att det därför är rimligt att en mindre del av de avgifter som finansie- rar sjukförsäkringen görs rörlig utifrån sjukfrånvaron på den enskilda arbetsplatsen. Ett antal remissinstanser tar upp att medfinansieringen kan leda till att personer med viss sjukdomar väljs bort vid nyanställning. Detta behand- las i avsnitt 5.4. Hellre deltidssjukskrivning än heltidssjukskrivning När arbetsförmågan är nedsatt är det viktigt att be- hålla kontakten med arbetsplatsen. Om man inte gör det blir det svårare att komma tillbaka i arbete. Det är också viktigt att eventuell arbetsför- måga tas tillvara. Det finns med stöd i forskningsresultat om självläkning anledning att anta att den försäkrade bör börja arbeta till viss del, såvida inte särskilda skäl talar för motsatsen. RFV har studerat förekomsten av deltidssjuk- skrivning och utvecklingen av sjukfall där deltidssjukskrivning ingår. Studien redovisades i rapporten sjukskrivning (RFV Redovisar 2001:4). Jämfört med hel sjukskrivning ledde delvis återgång i arbete till friskskrivning i större utsträckning än om den för- säkrade varit heltidssjukskriven under hela sjukperioden. Successiv åter- gång följdes dessutom av färre återfall efter friskskrivningen. Det mest typiska sjukskrivningsmönstret är följande. Heltidsarbete hel sjukskrivning heltidsarbete. Ett mer önskvärt mönster är heltids- arbete deltidssjukskrivning heltidsarbete. Arbete i viss omfattning bör således ses som en del av tillfrisknandet. Om hel sjukskrivning trots detta blir aktuell bör tiden för denna förkortas. Den hela sjukskrivningen bör ersättas med arbete på deltid inför återgången till hel- tidsarbete. Om en försäkrad inledningsvis arbetar t.ex. endast bör det i många fall finnas förutsättningar att successivt öka arbetstiden inför återgången till heltidsarbete. I regeringens proposition Förändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet (prop. 2002/03:89) görs bedömningen att sjukskrivning på heltid inte bör vara ett förstahandsalternativ. I stället bör deltidssjuk- skrivning användas i ökad omfattning. Uppmärksamheten bör vara riktad främst mot den arbetsförmåga en försäkrad har inte arbetsoförmågan. Regeringen presenterade i propositionen ett antal åtgärder för att öka precisionen vid sjukskrivning och öka deltidssjukskrivningarna i förhåll- ande till heltidssjukskrivningarna. Deltidssjukskrivningarna har ökat successivt . Denna utveckling har fortsatt även efter , vilket bedöms vara en effekt av genomförandet av förslagen i nämnda proposition. Genom att medfinansiering endast föreslås gälla vid heltidssjukskriv- ning stimuleras arbetsgivare till ytterligare insatser för att minska heltids- sjukskrivningarna och därigenom förkorta sjukperioderna. Flera remissinstanser pekar på att ökad deltidssjukskrivning också kan medföra vissa risker. De menar att deltidssjukskrivning riskerar att per- manentas och bli en form av arbetstidsförkortning. LO hänvisar till den rapporten Den höga sjukfrånvaron sanning och konsekvens (R 2004:15) och menar att det kan ta att komma tillbaka helt i arbete för en person som är deltidssjukskriven än en som heltidssjukskriven. Även framhåller att deltidssjukskriv- ningar kan komma att permanentas. anser att deltids- sjukskrivningar kan komma att överutnyttjas och bli ett accepterat nor- malt tillstånd som kan pågå . varnar också för risken att deltidssjukskrivning kan komma att bli ett sätt att ge anställda en betald arbetstidsförkortning. Regeringen vill inte minst med tanke på remissinstansernas syn- punkter framhålla att det är som på grundval av ett medicinskt utlåtande från en läkare beslutar om partiell sjukpenning. Prövningen av rätten till sjukpenning skall ske på samma sätt vid deltids- sjukskrivning som vid hel sjukskrivning. Arbetsförmågan måste i båda fallen vara nedsatt på grund av sjukdom. Genom deltidssjukskrivning tas arbetsförmågan tillvara och återgång till heltidsarbete underlättas. Regeringen föreslår i denna proposition att avstämningsmöten mellan Prop. 2004/05:21 den sjukskrivne, , arbetsgivaren och sjukskrivande läkare skall användas mer regelmässigt och tidigare. I denna konstella- tion borde det vara möjligt att lägga upp handlingsplaner för hur en åter- gång till heltid skall kunna åstadkommas. I en del fall är det inte realis- tiskt med återgång i heltidsarbete och då bör aktualisera frågan om sjukersättning i stället för sjukpenning. De studier som gjorts angående partiell sjukskrivning är fortfarande få, de saknar tillräcklig analys och pekar delvis åt olika håll. Regeringen an- ser att det behövs fler och djupare studier av deltidssjukskrivning. Skulle det visa sig att de farhågor som flera remissinstanser tar upp besannas är regeringen beredd att göra sådana förändringar av reglerna att dessa negativa effekter minskar. 5Utformningen av ett ändrat kostnadsansvar för arbetsgivare Lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) infördes bl.a. för att öka arbetsgivarens ansvar för de anställdas arbetsmiljö och hälsa samt för att tillförsäkra de anställda en mer rättvis kompensation för in- komstförluster till följd av sjukdom. I SjLL regleras arbetstagarens rätt till ersättning från arbetsgivaren vid korta sjukdomsfall. gäller att fr.o.m. den andra t.o.m. den tjugoförsta dagen av varje sjukperiod (sjuklöneperioden) får arbetstagaren behålla av den lön och andra anställningsförmå- ner som skulle ha utbetalats om han eller hon fullgjort sina arbetsuppgif- ter. För i sjuklöneperioden betalas ingen ersättning (karensdag). Om såväl sjukperioden som anställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång skall arbetsgivaren anmäla detta till Försäk- ringskassan . Med sjukperiod menas den tid under vilken en försäkrad i oavbruten följd har rätt till sjuklön, sjukpenning eller rehabiliteringspenning. Om en ny sjukperiod börjar från det att en tidigare sjuk- period avslutats skall den betraktas som en fortsättning på den tidigare sjukperioden. Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller fr.o.m. av an- ställningstiden. Den som är anställd än en månad har dock rätt till sjuklön bara om vissa kvalifikationsvillkor är uppfyllda. Regeringens förslag: Arbetsgivaren skall betala en särskild sjukför- säkringsavgift för arbetstagare hos denne som får hel sjukpenning en- ligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). I den nya lagen avses med arbetsgivare den som enligt lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) är skyldig att utge sjuklön till arbets- Med arbetstagare avses den som hos arbetsgivaren har rätt till sjuklön enligt SjLL. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: () tillstyrker att arbets- givare skall betala en särskild sjukförsäkringsavgift så länge som hel sjukpenning betalas ut till arbetstagaren. RFV anser också att det bör in- föras en gräns för hur länge en person kan vara deltidssjukskriven. positiva till förslaget. påpekar att arbetsgivaren inte kan påverka i vilken grad en anställd sjukskrivs och menar att det ut- ökade ansvaret inte är förenat med reella möjligheter att påverka ett sjuk- anser att det bör finnas en bortre gräns för arbetsgivarnas med- att en bortre gräns för medfinansieringen skulle lindra de negativa effek- terna av systemet. LO anser att exempelvis kvalitetssäkrad företagshälso- vård eller systematiskt arbetsmiljöarbete skulle kunna leda till betal- Flera kommunala remissinstanser anser att det krävs en bortre gräns för medfinansieringen. landsting anser att förslaget måste kombineras med en ettårsgräns för anser att den föreslagna avgiften inte är en socialavgift utan en skatt och att den inte skall betalas av arbetsgivare som inte är Verket föreslår också att avgiften kallas sjukpen- påpekar att förslaget skulle ge särskilt stora föreslår därför att det införs ett generellt undantag för Skälen för regeringens förslag: Regeringen föreslår att medfinansie- ringen av sjukpenningkostnaden skall ske i form av en särskild sjukför- Den nya föreslagna finansieringsformen har ett inslag som liknar de övriga avgifter en arbetsgivare betalar enligt socialavgifts- lagen (2000:980). Regeringen anser därför att den nya finansieringsfor- men bör betecknas som en avgift. De föreslagna reglerna innebär att beräknar och be- slutar om den särskilda sjukförsäkringsavgiften och att de- biterar samt redovisar avgiften. Förslaget syftar till att skapa drivkrafter för arbetsgivarna att vidta åt- gärder mot framför allt långvariga sjukskrivningar. de ekonomiska drivkrafterna blir mer verkningsfulla ju de får Därför bör ett kostnadsansvar som inte är begränsat i tiden bli det Skyldigheten att till viss del finansiera sjukpenningen vid heltidssjukskrivning under hela sjukperioden innebär i praktiken att an- gäller till dess den anställde till någon del återgår i arbete, får rehabiliteringspenning eller sjuk- eller aktivitetsersättning eller till dess anställningen upphör. Vid bedömningen av vad som är en lämplig tidsperiod för medfinansi- eringen måste också nivån på arbetsgivarens kostnadsandel vägas in. En låg kostnadsandel i kombination med kan ge samma totala kostnader för arbetsgivaren som en hög kostnadsandel under en mer be- gränsad tid. Enligt lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) gäller rätten till sjuklön den som omfattas av ett anställningsförhållande och som på grund av sjukdom är förhindrad att arbeta. Varken SjLL eller lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) innehåller någon definition av begreppet arbetstagare. I de flesta fall är det dock inte några problem att fastställa vem som är arbetstagare och vem som därmed har rätt att omfattas av SjLL. Regeringen anser att den nu föreslagna medfinansieringen lämpli- gen bör följa samma arbetstagarbegrepp som redan finns i den lagen. Det huvudsakliga skälet för detta är att en sådan lösning blir administrativt enkel samt att det befintliga regelsystemet för vem som skall anses som arbetstagare även fortsättningsvis kan tillämpas. Regeringens förslag innebär därför att arbetsgivarens medfinansiering skall gälla för arbets- tagare hos denne som har rätt till sjuklön enligt SjLL för aktuell sjuk- period. I regeringens proposition Förändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet (prop. 2003/03:89, bet. 2002/03: SfU10, rskr. 2002/03:227) lämnade regeringen förslag till olika förändringar inom sjukförsäkringen som syftar till att öka hälsan i arbetslivet. Deltidssjukskrivning bör enligt regeringens bedömning användas i ökad utsträckning. Uppmärksamheten bör vara riktad främst mot den arbetsförmåga en försäkrad har inte arbetsoförmågan. Bland annat mot denna bakgrund föreslår regeringen att arbetsgivarens medfinansieringsansvar endast skall gälla när den för- säkrade beviljats hel sjukpenning. Avsikten med förslaget är att arbets- givare skall stimuleras till aktiva insatser för att minska sjukfrånvaron och att den sjukskrivne så långt möjligt skall bibehålla kontakten med arbetslivet. Förslaget innebär således att arbetsgivarens medfinansiering av sjukpenning inte skall gälla om den anställde beviljas partiell sjuk- penning enligt 3 kap. 7 § AFL. Inte heller bör rehabiliteringspenning en- ligt 22 kap. AFL omfattas av arbetsgivarens ansvar för medfinansiering. En försäkrad kan även få s.k. förebyggande sjukpenning under tid som han eller hon deltar i medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering enligt 3 kap. 7 b § AFL i syfte att förebygga framtida nedsättning av arbetsförmågan. Sådan sjukpenning bör inte heller omfattas av arbets- givarens ansvar för medfinansiering. En följd av förslagets utformning är också att om en försäkrad har flera arbetsgivare och på grund av sjukdom endast utför arbete hos en eller flera, men inte alla arbetsgivare, bortfaller medfinansieringen för samt- liga arbetsgivare. Ur den enskildes synvinkel bör det kunna anses till- fredsställande att kontakten med en arbetsplats och därmed arbetslivet bibehålls. En sådan ordning bör också underlätta administration. Genom att partiell sjukpenning, förebyggande sjukpenning och rehabi- literingspenning inte inbegrips i arbetsgivarens medfinansiering stimule- ras arbetsgivare att tidigt genomföra rehabiliteringsutredningar av bra kvalitet, så att adekvata rehabiliteringsåtgärder kan komma till stånd så Prop. 2004/05:21 snart det är möjligt. Arbetsgivarna bör också på detta sätt få ökade driv- krafter för att rehabiliteringsinsatserna genomförs på ett framgångsrikt sätt på arbetsplatsen. Regeringens förslag: Underlaget för beräkningen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften är summan av hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) som har utgetts till arbetstagare hos arbetsgivaren under en kalendermånad. arbetstagare har fått sjukpenning med för högt belopp skall underlaget sänkas så att det motsvarar vad som borde ha utgetts. I underlaget skall det för arbetsgivaren endast ingå så stor del av varje arbetstagares sjukpenning som motsvarar den inkomst av an- ställning enligt 3 kap. 2 § AFL som arbetstagaren har hos arbetsgiva- Den särskilda sjukförsäkringsavgiften utgör av under- Avgiftsunderlaget beräknas med två decimaler och avrundas till närmast lägre hela krontal. Avgiften avrundas också till närmast lägre Promemorians förslag: Avviker från regeringens förslag i den me- ningen att promemorian förordade att medfinansieringen skulle vara maximalt av hel sjukpenning som betalats ut till en arbets- I de fall en arbetstagare hade mer än en arbetsgivare föreslogs att den maximala avgiften skulle kvoteras mellan arbetsgivarna. regeln innebar att varje arbetsgivare skulle påföras avgiftsunderlag i för- hållande till hur stor del av arbetstagarens totala sjukpenninggrundande inkomst som inkomsterna från respektive arbetsgivare utgjorde. räkningen skulle inte begränsningen till prisbasbeloppet Remissinstanserna: och Privattjänstemanna- kartellen tillstyrker förslaget. LO anser att arbetsgruppen inte i tillräckligt hög grad problematiserat konsekvenserna av olika nivåer av medfinansi- Man anser att kan vara en lämplig utgångspunkt som