prop · GS0320 · 2004-10-12 00:00:00 — Om således en utländsk medborgare hävdar att han enligt bestämmelserna i denna punkt diskrimineras skall bedömningen av om så är fallet grunda sig på en jämförelse mellan hur en svensk medborgare skulle ha behandlats under i övrigt lika förhållanden. Endast om en svensk medborgare vid denna jämförelse skulle ha getts en mer fördelaktig skattemässig behandling än den utländska medborgaren just på grund av medborgarskapet kan diskriminering föreligga enligt punkt 1. En här bosatt utländsk medborgare skall vid beskattningen behandlas på samma sätt som en här bosatt svensk medborgare, dvs. enligt de regler som gäller för en obegränsat skattskyldig person. En i utlandet bosatt utländsk medborgare behandlas som en begränsat skattskyldig person på samma sätt som en i utlandet bosatt svensk medborgare. Om en avtalsslutande stat vid beskattningen gör åtskillnad mellan sina egna medborgare beroende på om de är begränsat eller obegränsat skattskyldiga, får denna stat göra samma åtskillnad mellan begränsat och obegränsat skattskyldiga när det gäller utländska medborgare. Bestämmelserna i punkt 2 tar sikte på diskriminerande behandling av ett företags fasta driftställe i den andra avtalsslutande staten. I punkt 4 finns en bestämmelse som avser ränta, royalty och annan betalning från företag i en avtalsslutande stat till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten. Sådan betalning är avdragsgill vid bestämmandet av den beskattningsbara inkomsten för sådant företag på samma villkor som motsvarande betalning till person med hemvist i den förstnämnda staten. Motsvarande gäller för skuld som företag i en avtalsslutande stat har till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten vid bestämmandet av sådant företags beskattningsbara förmögen- het Punkt 5 förbjuder en avtalsslutande stat att ge ett företag i den avtalsslutande staten mindre förmånlig behandling på grund av att dess kapital helt eller delvis ägs eller kontrolleras direkt eller indirekt av person med hemvist i den andra avtalsslutande staten. observera såvitt avser denna bestämmelse är att den endast avser beskattningen av företaget som sådant och således inte omfattar beskattningen av de personer som äger eller kontrollerar företagets Bestämmelsens syfte är att tillförsäkra skattskyldiga med hemvist i samma stat lika behandling oavsett ägarförhållandena. Av punkt 6 framgår att med uttrycket beskattning i denna artikel avses de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. bestämmelserna i denna artikel inte kan åberopas beträffande arvs- och gåvoskatt, mervärdesskatt, energiskatt etc. Förfarandet vid ömsesidig överenskommelse regleras i artikel 25 och bestämmelserna om utbyte av upplysningar finns i artikel 26. finns vissa föreskrifter beträffande medlemmar av diplomatisk beskickning och konsulat. Artikel 28 innehåller vissa kompletterande bestämmelser. I punkt 1 anges att investeringsfonder och andra fonder som förvaltas av person med hemvist i får beskattas där beträffande utdelning, ränta, realisationsvinst och annan inkomst som härrör från egendom eller investering i . Enligt punkt 3 påverkar avtalet inte tillämpningen av gällande bestämmelser i den chilenska lagen DL 600 (jfr avsnitt 4.2.1) i den lydelse de har vid tiden för undertecknandet av avtalet eller senare kan få genom ändring. Av punkt 4 framgår att avgifter som betalas av eller för en fysisk person med hemvist i en avtalsslutande stat till en pensionsplan i den andra staten, under vissa förutsättningar och , skall behandlas på samma sätt i skattehänseende i hemviststaten som betalningar till en pensionsplan i denna stat. Bestämmelsen har tillkommit för att underlätta pensionssparandet för personer som tillfälligt tar anställning i den andra avtalsslutande staten. De särskilda reglerna för SAS i punkterna 79 innebär att avtalet endast reglerar beskattningen av den del av SAS inkomst och förmögenhet som är hänförlig till den svenske delägaren. Artiklarna 29 och 30 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upphörande. Enligt artikel 29 träder avtalet i kraft den dag då den sista av de avtalsslutande staterna underrättat den andra staten om att de åtgärder vidtagits som enligt den statens lagstiftning krävs för att avtalet skall träda i kraft. Avtalet tillämpas i på källskatt, på inkomst som betalas eller tillgodoförs det år som följer närmast då avtalet träder i kraft eller . I fråga om andra skatter på inkomst tillämpas avtalet på inkomstskatt som påförs för beskattningsår som börjar det år som närmast följer då avtalet träder i kraft eller . I fråga om förmögenhetsskatt tillämpas avtalet, om och i den omfattning sådan skatt införs i efter undertecknandet av avtalet, för skatt som tas ut på förmögenhet som innehas det år som närmast följer efter den dag då förmögenhetsskatten införs Vid undertecknandet av avtalet mellan och undertecknades även ett protokoll som utgör en del av avtalet. I protokollet regleras situationen att en avtalsslutande stat överväger att neka en person med hemvist i den andra avtalsslutande staten en förmån som annars följer av någon av artiklarna . De behöriga myndigheterna skall i sådant fall överlägga med varandra. Bestämmelsen innebär att om den ena staten överväger att vägra källskattenedsättning skall den behöriga myndigheten i den andra staten underrättas om detta och ges tillfälle att yttra sig. Vidare föreskrivs att om accepterar lägre källskatter beträffande ränta eller royalty i förhållande till något annat OECD-land kommer motsvarande automatiskt att gälla i förhållande till . 5Upphävande av förordningen (1977:76) om kupongskatt för person med hemvist i , m.m. Regeringens förslag: Förordningen (1977:76) om kupongskatt för person med hemvist i , m.m. skall upphöra att gälla genom en lag om upphävande av förordningen i fråga. Skälen för regeringens förslag: Regeringen utfärdade förordningen (1977:76) om kupongskatt för person med hemvist i , m.m. Förordningen innehåller huvudsakligen administrativa regler om verkställighet av lag. Flertalet bestämmelser behandlar frågor om sättet för innehållande och återbetalning av kupongskatt. Dessa bestämmelser har blivit otidsenliga och saknar numera praktisk betydelse och bör därför upphävas. I 1 § sista stycket nämnda förordning finns en bestämmelse med ett begränsat materiellt innehåll som syftar till att vägra nedsättning av kupongskatt i vissa särskilda fall då någon obehörigen bereds en förmån. En motsvarande regel finns i 4 § tredje stycket kupongskattelagen (1970:624). Även av den anledningen saknas skäl att behålla förord- ningen. Konsekvenser för de offentliga finanserna har närmare 80 skatteavtal i kraft. proposition förväntas inte ge upphov till någon negativ Förslagen bedöms inte heller ge upphov till någon ökad arbetsbörda för eller för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , Y. , , , , , Andnor, Nuder, M. , , Jämtin Regeringen beslutar proposition 2004/05:20 Skatteavtal mellan och m.m.