prop · GR03161d2 · 2004-06-02 00:00:00 — bör det prövas om inte kommunen i sina villkor om ordningsvakter kunde skärpa kraven så att de avsåg vakter med den önskvärda utbildningen. Enligt FHIs mening måste tillsynen beakta både inne- och utemiljön. Kommun och polis måste uppmärksamma köerna och bedöma även dem utifrån lagstiftningens intentioner. En restaurangs provocerande kösystem, som ofta och regelbundet bidrar till bråk och våld, måste vägas in i den totala bilden av ordningen på restaurangen. I vissa fall bör det prövas att förena ett serveringstillstånd med ett villkor som berör frågan om anordnandet av köer. Slutligen, för att kunna arbeta våld- och skadepreventivt i restaurangmiljöer är det viktigt att det finns kunskap om vålds- och skadeutvecklingen i landet. Beträffande våldsbrotten finns information hos respektive polismyndighet. När det gäller skaderapportering finns inte något enhetligt nationellt system. har dock fått i uppdrag att inrätta ett sådant. Ett sådant system skulle väsentligt underlätta uppföljningen. Den snabba utvecklingen på alkoholområdet understryker behovet av nationell skadestatistik. 4 kap.8 §1Vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter skall särskild måttfullhet iakttas. Reklam- eller annan marknadsföringsåtgärd som är påträngande eller uppsökande eller som uppmanar till bruk av alkohol får inte företas.Marknadsföring får inte rikta sig Marknadsföring får inte rikta sig särskilt till eller skildra barn och särskilt till eller skildra barn och ungdomar. ungdomar under ålder.11 a §Vid marknadsföring av alkoholdrycker som innehåller högst 15 volymprocent alkohol till konsumenter genom kommersiella annonser i periodiska skrifter eller andra skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig och som med avseende på ordningen för utgivningen är jämförbara med periodiska skrifter, får framställning i bild omfatta endast en återgivning av1. varan eller råvaror som ingår i varan,2. enstaka förpackningar, eller3. varumärke eller därmed jämförligt kännetecken.Annons som avses i första stycket får inte vara större än . Annonsen skall på ett tydligt sätt ange dryckens alkoholhalt men får inte framställa en hög alkoholhalt som en positiv egenskap.1 Senaste lydelse 1999:1001.Föreslagen lydelseNuvarande lydelseHärigenom föreskrivs ifråga om alkohollagen (1994:1738)dels att 4 kap. 8 och 12 §§, 5 kap. 5 §, 6 kap. 4 § och 7 kap. 9 § skall ha följande lydelse,dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 4 kap. 11 a11 c §§, av följande lydelse.Förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738)1Lagrådsremissens lagförslag En sådan annons som avses i första och andra styckena får inte strida mot god sed genom det sammanhang där den förekommer, använda sig av metoder som är opassande med tanke på konsumenten eller annars innehålla osanna eller vilseledande uppgifter om alkohol, alkoholkonsumtion, alkoholens verkningar eller andra egenskaper. Marknadsföring i kommersiell annons av alkoholhaltiga lättdrycker till konsumenter skall utformas på ett sådant sätt att den inte kan förväxlas med marknadsföring av alkoholdryck. Marknadsföring i kommersiell annons av alkoholdrycker som innehåller högst 15 volymprocent alkohol till konsumenter skall utformas på sådant sätt att den inte kan förväxlas med marknadsföring av alkoholdryck som innehåller mer än 15 volymprocent alkohol. Vid marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker till konsumenter får i kommersiell annons inte sådant varukännetecken användas som i sin helhet eller till någon del är i bruk för en alkoholdryck eller är inarbetat eller registrerat för en sådan dryck i enlighet med vad som är föreskrivet för varumärken. Detsamma gäller vid marknadsföring av alkoholdrycker som innehåller högst 15 volymprocent alkohol till konsumenter för varukännetecken som i sin helhet eller till någon del är i bruk, inarbetat eller registrerat för en alkoholdryck som innehåller mer än 15 volymprocent alkohol. I de fall då marknadsföring av alkoholdrycker som innehåller högst 15 volymprocent alkohol är tillåten får dock sådan marknadsföring som avses i första stycket och sådant varukännetecken som avses i andra stycket användas även vid marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker. Bestämmelserna om marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker i första och andra styckena tillämpas inte i de fall detta är oskäligt. Vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter genom kommersiella annonser i periodiska skrifter eller andra skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig och som med avseende på ordningen för utgivningen är jämförbara med periodiska skrifter, skall annonserna på ett tydligt sätt återge en text som informerar om alkoholens skadeverkningar (informationstext). Har flera informationstexter fastställts, skall minst en av dem återges. Vid upprepad annonsering skall de olika informationstexterna användas omväxlande och om möjligt i lika stor omfattning. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka texter som skall återges och hur dessa skall utformas. En handling som strider mot 8 11 §§ skall vid tillämpningen av 4, 14 och 19 §§ marknadsföringslagen (1995:450) anses vara otillbörlig mot konsumenter och, i fall som avses i 9 §, även mot näringsidkare. En handling som strider mot 10 § kan medföra marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 2228 §§ marknadsföringslagen En handling som strider mot 8 11 b §§ och 11 c § första stycket skall vid tillämpningen av 4, 14 och 19 §§ marknadsföringslagen (1995:450) anses vara otillbörlig mot konsumenter och, i fall som avses i 9 §, även mot näringsidkare. En handling som strider mot 10 § kan medföra marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 2228 §§ marknadsföringslagen. 2 Senaste lydelse 1999:1001. Spritdrycker, vin eller som inte hålls i lager skall på som inte hålls i lager skall på begäran anskaffas, om inte detalj- handelsbolaget finner att det finns hinder mot det. beslutar annat får servering av beslutar annat får servering av och avslutas senast . och avslutas senast . Vid prövningen skall risken för olägenheter eller risker som avses i 7 kap 9 § särskilt beaktas. Serveringsställe skall vara utrymt senast efter serveringstidens utgång. Bestämmelserna i första stycket gäller inte hotellrum med minibar. Om serveringen kan befaras medföra olägenheter från alkoholpolitisk synpunkt, får serveringstillstånd vägras även om kraven i 7 och 8 §§ är uppfyllda. Om serveringen kan befaras medföra olägenheter i fråga om ordning och nykterhet eller särskild risk för människors hälsa, får serveringstillstånd vägras även om kraven i 7 och 8 §§ är uppfyllda. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna tillämpas också på marknadsföring som har vidtagits före ikraftträdandet, om inte åtgärden var tillåten enligt äldre föreskrifter. 3.Vitesföreläggande som har meddelats före ikraftträdandet gäller fortfarande. 3 Senaste lydelse 2001:414. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: De i lagrådsremissen presenterade förslagen är avsedda att på olika sätt begränsa möjligheterna att marknadsföra alkoholhaltiga drycker. Lagstiftning av sådant innehåll väcker såväl tryck- och yttrandefrihetsmässiga som Europarättsliga spörsmål. Mot bakgrund av att den föreslagna regleringen tar sikte på kommersiella annonser som används vid marknadsföring av alkoholhaltiga drycker och att vad som i lag stadgas om sådana annonser enligt 1 kap. 9 § 1 tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 12 § yttrandefrihetsgrundlagen skall gälla utan hinder av vad de båda nämnda grundlagarna föreskriver, finner Lagrådet inte anledning att utifrån grundlagsmässiga utgångspunkter rikta invändningar mot förslagen. I fråga om det förslag till obligatoriska informationstexter som föreslås i den nya 4 kap.11 c § finns det dock enligt Lagrådet anledning att göra vissa påpekanden. Lagrådet återkommer till detta. Ur Europarättslig synpunkt är den viktigaste frågan att ta ställning till om den föreslagna regleringen skulle försvåra för ett företag från någon annan medlemsstat att ta sig in på den svenska marknaden. Även om huvudsyftet med förslagen är att begränsa marknadsföringen för dem som redan etablerat sig här, kan det inte uteslutas att ett genomförande av förslagen skulle kunna få effekter som inte kan anses proportionerliga i avvägningen mellan skyddet för folkhälsan och den fria rörligheten för varor och tjänster. Lagrådet har inte underlag för att bedöma sannolikheten för att något sådant skulle kunna inträffa. Som dom i det s.k. Gourmet-målet visar, har EG-rätten emellertid en lösning på ett sådant problem. Den nationella regleringen sätts i så fall åt sidan. Motsvarande resonemang kan appliceras i vissa andra frågor med Europarättslig anknytning där proportionalitetsprincipen kan aktualiseras. Mot denna bakgrund vill Lagrådet inte motsätta sig de nu presenterade förslagen. 4 kap. 8 § I bestämmelsen i andra stycket, som förbjuder marknadsföring som riktar sig särskilt till eller skildrar barn och ungdomar, föreslås i klargörande syfte att begreppet ungdomar avgränsas så att det avser personer som, utan att vara barn, är . Frånsett att det skulle bli tydligare att i stället för det citerade skriva som inte har fyllt har Lagrådet intet att invända mot lagtexten. I motiveringen (avsnitt 4.5.1) anförs emellertid vissa synpunkter på när marknadsföring i sig, dvs. bortsett från fall då det framgår av utformningen av en annons vilken målgruppen är, riktar sig till barn och ungdomar. Som exempel på sådan marknadsföring nämns åtgärden att placera en annons i en periodisk skrift vars läsekrets till stor del utgörs av barn och ungdomar . Därvid tas också upp frågan hur stor del av en tidnings eller tidskrifts läsekrets som skall utgöras av barn eller ungdomar för att marknadsföringen skall anses rikta sig till denna målgrupp, och regeringen uttalar som sin uppfattning om än under framhållande av att frågan ytterst lämnas till rättstillämparen att i vart fall bör vara att anse som en stor del av läsekretsen. Frågan i vad mån en tidnings eller tidskrifts läsekrets består av barn och ungdom skall tillmätas betydelse när det gäller att avgöra hur en marknadsföringsåtgärd särskilt ä r inriktad synes inte ha framhållits i samband med att förbudsregleringen infördes, utan då betonades i stället, utöver marknadsföringens utformning, vikten av en helhetsbedömning av framställningen och vidtagna marknadsföringsåtgärder (prop. 1998/99:134 s. 138 f. och 178 f.). De nu anförda synpunkterna i motiven antyder måhända att läsekretsens sammansättning bör betraktas som en faktor av mer omedelbar relevans för att anse att rekvisitet om särskild inriktning mot barn och ungdom är uppfyllt. Det kan i så fall framstå som något tveksamt att, när ändringen av lagtexten inte syftar till någon materiell ändring, genom uttalande på angivet sätt söka ge ytterligare hållpunkter för hur förbudsregleringen bör tillämpas i sak. 4 kap. 11 c § Vid marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter genom kommersiella annonser i bl.a. periodiska skrifter skall annonserna enligt den föreslagna paragrafen återge en av regeringen fastställd text som informerar om alkoholens skadeverkningar. Några konkreta texter har ännu inte presenterats. Vid sin granskning av det förslag till lag om ändring i tobakslagen (1993:581) som regeringen presenterade i prop. 2001/02:162 och som rörde varningstexter på förpackningar till tobaksvaror anförde Lagrådet (s. 53), att det för att ett påbud om att en text med visst innehåll skall kunna tolereras från tryckfrihetsrättslig synpunkt bör krävas att det rör sig om saklig information som bygger på resultaten av forskningen på området och inte om texter av uttryckligen åsiktspåverkande eller opinionsbildande karaktär. Även om det nu remitterade förslaget gäller utformningen av kommersiella annonser, vilka som tidigare anförts, till skillnad från andra tryckta skrifter, inte omfattas av tryckfrihetsförordningens exklusiva tillämpningsområde, bör vad Lagrådet då uttalade om varningstexter på tobaksförpackningar på motsvarande sätt beaktas vid utformningen av informationstexterna om alkoholens skadeverkningar. Lagen om ändring i alkohollagen föreslås träda i kraft . I anslutning därtill föreslås under punkt 2 en övergångsregel som utsäger att bestämmelserna (ej närmare angivet vilka) tillämpas också på marknadsföring som har vidtagits före ikraftträdandet, om inte åtgärden var tillåten enligt äldre föreskrifter. Under punkt 3 anges att vitesföreläggande som har meddelats före ikraftträdandet fortfarande gäller. Några överväganden om behovet av övergångsbestämmelser eller om utformningen av dem redovisas inte i lagrådsremissen. De föreslagna övergångsbestämmelserna synes förbryllande. Punkt 2 tar rimligen sikte på de föreslagna nya 4 kap. 11 a 11 c §§ och på den föreslagna nya lydelsen av 4 kap. 12 §. Det är således fråga om kompletteringar av alkohollagens nuvarande särskilda bestämmelser för marknadsföring av alkoholdrycker. Allmänt sett betyder kompletteringarna att de krav som gällande lag ställer på marknadsföringen specificeras och att ytterligare restriktioner införs. Vid nyreglering av denna innebörd brukar de övergångsbestämmelser som kan behövas utformas så, att äldre föreskrifter fortfarande gäller för åtgärder som har vidtagits före ikraftträdandet. Denna utformning valdes t.ex. när särskilda marknadsföringsbestämmelser, inbegripet den då nya regeln om marknadsföring mot barn och ungdom, överfördes till alkohollagen med ikraftträdande . Lagrådet kan inte tillstyrka den föreslagna lydelsen av punkt 2 utan förordar att i den mån en övergångsbestämmelse behövs denna utformas på sedvanligt sätt. Övergångsbestämmelsen i punkt 3 rörande vitesföreläggandes fortsatta giltighet synes ha anknytning till den ändrade lydelsen av 4 kap. 12 §. Lagrummet anger att en handling som strider mot vissa av kapitlets särskilda bestämmelser för marknadsföring skall anses vara otillbörlig vid tillämpning av 4, 14 och 19 §§ marknadsföringslagen. I den sistnämnda paragrafen finns en regel om att beslut om förbud enligt 14 § (dvs. mot fortsatt marknadsföring av visst slag) skall förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Lagrådet har för sin del svårt att se vad som är grunden till att en övergångsbestämmelse anses behövlig här. Föreslagen utbyggnad av 4 kap. 12 § med hänvisning även till de nya 4 kap. 11 a och 11 b §§ samt 11 c § första stycket bör inte ha sådan inverkan att den upphäver eller ger anledning till tvekan om giltigheten av ett förbud med vite som beslutats enligt marknadsföringslagen med utgångspunkt i de nu gällande föreskrifterna i alkohollagen. Om det inte kan anföras något alldeles speciellt argument för bestämmelsen i punkt 3 bör den utgå. Skulle likväl ett behov finnas måste utformningen ses över. Avslutningsvis kan nämnas att övergångsbestämmelser av det slag som punkterna 2 och 3 representerar inte togs upp i samband med att ändringar av delvis liknande karaktär som de som föreslås i alkohollagen genomfördes i tobakslagen i form av nya 14 a och 14 b §§ och ändrad lydelse av 15 §. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Andnor, Nuder, , , , Jämtin Regeringen beslutar proposition Alkoholpolitiska frågor inför, ändrar, upp- Lag om ändring i 4 kap. 11 c § alkohollagen (1994:1738)