prop · GR03131 · 2004-04-21 00:00:00 — Det handlar inte bara om att finna ett sätt att leva med det man får veta, utan också det man inte får veta. Rotsökning är inte enbart att söka sina biologiska rötter men också om att få kontakt med den organisation som en gång förmedlade adoptionen, att få läsa sina adoptionshandlingar och att få kunskaper om sitt ursprungsland. Det är bl.a. mot denna bakgrund som regeringen i avsnitt 6.4.3. föreslår en stärkt dokumentations- skyldighet för sammanslutningarna. Det är inte ovanligt att personer som haft kontakt med återkommer dit med en önskan om att få ta del av de handlingar som finns hos . har därigenom erfarenhet och en beredskap att hantera sådana situationer. Forskning visar att intresse för att söka sitt ursprung ofta väcks i samband med t.ex. giftermål, graviditet och barns födelse, föräldrars död. Också under tonåren finns hos många ett behov och intresse av att få vetskap om sin bakgrund. Det kan också sägas ingå i uppgift att ge stöd och hjälp efter en adoption att bistå såväl unga som vuxna adopterade från andra länder att få ta del av t.ex. de uppgifter om adoptionen som social- nämnden har om dem i sina handlingar. Det bör också finnas en beredskap att hjälpa dem vidare om hur de skall gå till väga för att få veta mer om sitt ursprung och om varför de blev adopterade. Såväl de auktoriserade sammanslutningarna som de adopterades organisationer bör kunna bidra med viktiga erfarenheter när det gäller rotsökning. har tagit fram en skrift om rotsökning och man kan genom NIA:s hemsida läsa om olika tillvägagångssätt när man söker sina rötter. Det är lämpligt att frågor om rotsökning utvecklas vidare i handboken för socialnämnder. Regeringens bedömning: För att tillgodose kraven på kompetens och utveckling inom området internationella adoptioner bör samverkan utvecklas såväl mellan kommuner som mellan kommuner och i socialt arbete (IMS) vid bör få i uppdrag att sammanställa och sprida till- gänglig kunskap om adopterade och deras situation. Utredningens bedömning: Utredningens bedömning stämmer i stort överens med regeringens. Utredningen går dock längre genom att föreslå att medel avsätts för att stimulera samverkan samt att regeringen inrättar ett nationellt forsknings- och för internationella adoptioner. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrar sig i samverkansfrågan är positiva och välkomnar att stimulansmedel avsätts till detta ändamål. Statskontoret anser att staten bör undvika special- destinerade bidrag och avstyrker förslaget. och menar att stimulansbidrag inte bör öronmärkas utan samverkan mellan kommuner och landsting bör ske i alla ärenden som rör barn och unga med särskilda behov av stöd. Samtliga som yttrar sig i frågan om ett nationellt forsknings- och tillstyrker förslaget utom (SoS) som avstyrker att ett nationellt forsknings- och endast för internationella adoptions- frågor inrättas. SoS anser att forskning bör uppmuntras men den bör ske via sedvanliga kanaler och prövas i forskningsråd. Skälen för regeringens bedömning: Frågor med anknytning till internationella adoptioner är sällan förekommande frågor både i kom- munernas och i landstingens olika verksamheter. Det innebär att det kan vara svårt att utveckla och behålla hög kompetens på området. Regeringen anser att det är rimligt att ställa vissa grundläggande krav på de professionella som kommer i kontakt med internationella adoptioner i kommunal- och landstingsverksamhet. Till exempel bör de ha grund- läggande kunskaper om vad det innebär att vara adopterad och ha en beredskap för att kunna möta eventuella svårigheter som dyker upp under barnets uppväxt. Forskning visar att det är möjligt att förutse framtida beteendeproblem i adoptivfamiljer, och att dessa mönster är påverkbara genom rådgivning. Det är därför viktigt att uppmärksamma problem och ge hjälp i ett tidigt skede innan de vuxit sig alltför stora. De som arbetar med att ge stöd och hjälp eller vård och behandling till adopterade och adoptivföräldrar måste ha särskilda kunskaper om vad en adoption innebär för den adopterade och för adoptivföräldrarna. Därutöver krävs en allmän kunskap om adoptionsfrågor i stort. Inom olika verksamheter krävs olika slags kompetens. I krävs exempelvis särskilda kunskaper såväl för att kunna genomföra en hemutredning, fatta besluta om medgivande som att ha beredskap för att ge stöd och hjälp efter ett beslut om adoption. Inom barnhälsovården, barn- och ungdomspsykiatrin och förskolan krävs specifika kunskaper om anknytning och hur anknytningsproblem visar sig. Skolan bör kunna identifiera de särskilda behov som adoptivbarn kan ha i skolan för att kunna ge stöd tidigt och på rätt sätt möta den enskilda flickans eller pojkens behov. Utredningen menar att det inte är rimligt att begära att varje kommun eller landsting skall ha särskilda kunskaper på adoptionsområdet. Utredningen konstaterar vidare att kommuner och landsting har mycket att vinna på om de samverkar i adoptionsanknutna frågor. Vid samverkan blir adoptionsfrågor inte längre sällanfrågor och en hög kompetens kan lättare byggas upp, vilket bör komma de adopterade och deras familjer till godo. På så sätt kan de som arbetar med adoptionsanknutna frågor få den särskilda kunskap om adoption som behövs för att tillgodose de adopterades och deras familjers behov. Regeringen anser att det vore en önskvärd utveckling att handläggning av adoptionsanknutna frågor sker mer i samverkan mellan kommuner och mellan kommuner och landsting. samverkan i adoptionsanknutna frågor kan ske på olika sätt. Socialtjänstlagen ger i 2 kap. 5 § kommunen rätt att sluta avtal med någon annan att utföra kommunens uppgifter inom . Genom ett sådant avtal får en kommun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun. Enligt 6 § första stycket samma kapitel får kommunen även träffa överenskommelse med t.ex. om att, inom ramen för uppgifter, samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. Det är möjligt för kommuner och landsting att samverka i adoptionsanknutna frågor, men någon sådan samverkan förekommer inte annat än i enstaka fall. Ur adoptivbarnens och deras familjers perspektiv är det dock mycket angeläget att kvalitet och tillgång till utbildning, utredning och stöd och hjälp efter en adoption blir jämn över hela landet. En tänkbar lösning är att en kommun i ett län åtar sig att mot ersättning svara för föräldrautbildning, göra samtliga hemutredningar och ge stöd och hjälp efter en adoption. En annan lösning är att kommunerna i länet avtalar om samverkan och att några särskilt kunniga, intresserade och lämpade socialsekreterare från olika kommuner ansvarar för arbetet och att samverkan därutöver sker med i lämpliga delar. Kom- muner och landsting kan också gå samman och genomföra föräldra- utbildning inför adoption och tillsammans utforma stöd efter adoptionen. På så sätt kan resurserna utnyttjas effektivt och föräldrarna får en bred utbildning. Ytterligare en lämplig samverkansform är att samverkan sker inom ramen för en familjecentral. Annan samverkan kan ske i form av öppna förskolor för adop- tivföräldrar och deras barn, vilket kan vara realistiskt i större upp- tagningsområden. Man kan också tänka sig att samverkan kan ske genom gruppverksamhet för unga adopterade. I en sådan verksamhet kan de adopterades intresseorganisationer bidra med sina kunskaper och erfarenheter och samverkan på så sätt breddas och fördjupas. samverkan om utredning och stöd och hjälp kräver egentligen inga nya resurser. Samverkan innebär enbart en annan organi- sation för frågor som kommunerna ansvarar för. Regeringen vill dock inte i detta sammanhang låsa kommuner och landsting vid ett specifikt sätt att samverka eftersom det är angeläget att samverkan sker på ett sätt som är anpassat till lokala förhållanden. Däremot vill regeringen understryka vikten av att samverkan sker mellan olika berörda intressenter i adoptionsanknutna frågor för att säkerställa kompetens och utveckling. För att få ett samlat grepp om forsknings- och kunskapsutveckling på adoptionsområdet föreslår utredningen att ett nationellt centrum för forsknings- och kunskapsutveckling för området internationella adop- tioner inrättas. Regeringen har övervägt hur behovet av att ge stöd till kommuner och landsting i deras arbete med hemutredningar, föräldrautbildning inför adoptionen samt stöd och hjälp efter genomförd adoption bör utformas. Det handlar om att samla forskningsresultat om internationella adoptioner, om metodutveckling och om att sammanställa kunskap och sprida den till samtliga aktörer. arbete är , barnhälsovården, barn- och ungdomspsykiatrin, Prop. 2003/04:131 förskolan och skolan, men också länsstyrelserna i deras tillsynsarbete. Även adoptionsorganisationerna och de adopterades organisationer utgör tänkbara målgrupper. metoder i socialt arbete (IMS) vid är en lämplig mottagare av ett uppdrag att göra kunskapssammanställningar, ge stöd till att systematisera utrednings- arbetet och göra detta tillgängligt för dem som arbetar med inter- nationella adoptioner. Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma i denna fråga. Dessutom ges i uppdrag att på nationell nivå följa upp förhållandena för de utländska barn som placeras i svenska familjer, i enlighet med det krav som ställde på i samband med första rapport . Äktenskap mellan adoptivbarn och adoptant Regeringens förslag: Ett adoptivförhållande skall jämställas med biolo- giskt släktskap vid tillämpningen av reglerna om äktenskapshinder. Äktenskap mellan ett adoptivbarn och adoptivföräldrarnas biologiska barn skall dock få ingås efter tillstånd. Detsamma gäller för äktenskap mellan två adoptivsyskon. Förslagen gäller också registrering av partnerskap. förslag överensstämmer med rege- ringens (se betänkandet s. 169 f.), dock att dispensmöjligheten föreslås gälla endast för äktenskap mellan adoptivbarn och någon som är barn (biologiskt eller adopterat) enbart till en av adoptivföräldrarna (halv- Remissinstanserna: och anser att även äktenskap mellan adoptivbarn och adoptivföräldrarnas biologiska barn samt mellan två adoptivsyskon bör kunna tillåtas efter dispens. Juridiska Fakultetsstyrelsen vid framför liknande syn- Också ifrågasätter hindret för äktenskap Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: vid univer- sitet, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) och AFO organisationen för vuxna adopterade och fosterbarn anser att förslag bör genomföras. remissinstanser, bl.a. och , tillstyrker promemorians förslag eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Äktenskap får inte ingås mellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är Halvsyskon får inte ingå äktenskap med varandra utan till- stånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (2 kap. 3 § ). dispensprövningen att göras av länsstyrelse (se prop. 2003/04:48, bet. 2003/04:LU19, rskr. 2003/04:180 och SFS 2004:142). hindren avser endast biologiskt släktskap. Ett adoptivförhållande utgör alltså inte något äktenskapshinder. Såvitt angår adoptivbarnets ställning till adoptanten och dennes släktingar gäller att all verkan av adoptionen upphör, om adoptanten ingår äktenskap med adoptivbarnet (4 kap. 7 § ). Huvudregeln i lagstiftningen är att adoptivbarn jämställs med bio- logiska barn. Reglerna om äktenskapshinder utgör alltså ett avsteg från detta (se 4 kap. 8 § ). Frågan är om dessa regler bör behållas oförändrade eller om ett adoptivförhållande bör jämställas med biologiskt släktskap också på detta område. Regeringen konstaterar att den utveckling som skett på adoptions- området innebär att adoptivsläktskap kommit att jämställas med bio- logiskt släktskap på de allra flesta områden. Likställighetsprincipen har en stark förankring i det allmänna rättsmedvetandet. Med det synsätt som är allmänt utbrett torde möjligheten för adoptant och adoptivbarn att ingå äktenskap med varandra för många framstå som närmast stö- tande. Även om biologiska band saknas, talar sociala och etiska skäl med styrka för att äktenskap mellan adoptivbarn och adoptant inte bör tillåtas. föreslår att ett adoptivförhållande skall jämställas med biologiskt släktskap vid tillämpningen av äktenskapshind- ren. Remissinstanserna delar i princip den bedömningen. Också re- geringen anser att möjligheten för adoptant och adoptivbarn att gifta sig med varandra nu bör tas bort. Detsamma bör gälla för andra som står i rätt upp- och nedstigande släktskapsförhållande till varandra som en följd av adoptionen, t.ex. adoptivbarnet och adoptantens far eller mor. En särskild fråga är hur reglerna för syskon bör utformas. Till en början kan anmärkas att det inte finns någon anledning att upp- häva den möjlighet halvsyskon har att efter dispens få ingå äkten- skap med varandra. Vid ett jämställande av adoptivförhållanden med biologiskt släktskap får denna möjlighet betydelse också när det gäller äktenskap mellan ett adoptivbarn och någon som är barn (biologiskt eller adopterat) enbart till en av adoptivföräldrarna. Barnen har ju i dessa fall en rättslig förälder gemensam och blir att se som halvsyskon. De bör lik- som andra halvsyskon kunna ingå äktenskap med varandra efter dispens. föreslår vidare ett absolut hinder mot äktenskap mellan ett adoptivbarn och adoptivföräldrarnas gemensamma biologiska barn samt mellan två adoptivsyskon. Mot bakgrund av att halvsyskon ju kan få ingå äktenskap med varandra efter tillstånd framstår förslaget, som några remissinstanser också anför, som tämligen långt- gående. Visserligen har barnen i dessa fall båda sina rättsliga föräldrar gemensamma. Det finns dock inte några arvsbiologiska hänsyn att beakta. Däremot torde, som flera remissinstanser påpekar, sociala och etiska skäl tala mot ett äktenskap; samma hänsyn gör sig gällande som för halvsyskon. Generellt sett får det nämligen anses olämpligt att barn som vuxit upp tillsammans som syskon får ingå äkten- skap med varandra. Sådana hänsyn kan emellertid tas vid en tillstånds- prövning. Det finns fall där personerna har vuxit upp på skilda håll och där den ursprungliga familjegemenskapen mellan parterna saknas, låt vara att detta är mer sällsynt än för halvsyskon. Så kan t.ex. vara fallet när en vuxen person adopteras, och då kan det finnas behov av att kunna tillåta ett äktenskap. för vuxna adopterade och fosterbarn Prop. 2003/04:131 framhåller är adopterade särskilt sårbara och ett äktenskap med t.ex. ett biologiskt barn till adoptivföräldrarna kan leda till förvirring i förhållande till adoptivföräldrarna och den övriga släkten. Organisationen pekar också på risken för arrangerade äktenskap där ett barn adopteras för att sedan utses till en biologisk sons eller dotters äktenskapspartner. Också dessa förhållanden kan dock beaktas vid en prövning av tillståndsfrågan. Regeringen har alltså stannat för att inte föreslå ett absolut förbud mot äktenskap mellan adoptivbarn och adoptanternas biologiska barn samt mellan två adoptivsyskon. Sådana äktenskap bör kunna tillåtas efter till- stånd av i det enskilda fallet. En sådan ordning stämmer också bäst överens med utgångspunkten för lagstiftningen, nämligen att de hinder som uppställs mot äktenskap och registrering av partnerskap bör vara så få som möjligt och att sammanlevande bör ha möjlighet att välja äktenskapets eller partnerskapets form för sin samlevnad, om inte sociala eller medicinska skäl talar mot det (se prop. 1973:32 s. 94 f. och LU 1973:20 s. 79). Liksom är avsikten att tillstånd till äktenskap skall ges endast i undantagsfall. I författningskommentaren anges närmare vilka hänsyn som bör tas vid tillståndsprövningen. De föreslagna ändringarna bör gälla också för registrering av partner- skap. Regeringens förslag: Adoptionskostnadsbidrag skall endast lämnas för adoptioner som förmedlats av en sammanslutning som är auktoriserad enligt lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att regeringen skall över- väga om det alltjämt är motiverat att adoptionskostnadsbidraget utgår vid enskild adoption. Vidare tar utredningen upp behovet av att stärka barnets rättigheter vid adoptioner som avser ett känt barn samt behovet av att åldersgränserna i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och föräldraledighetslagstiftningen samordnas. Remissinstanserna: tillstyrker att frågan utreds huruvida enskilda adoptioner skall omfattas av adoptionskostnadsbidraget, lämpligen i samband med att lagstiftningen rörande s.k. enskild adoption ses över. kommun samtycker till utredningens förslag. kommun kommenterar utredningens diskussion om en eventuell höjd åldersgräns för adoptionskostnadsbidraget, med att det inte är motiverat att höja åldersgränsen då adoptioner av äldre barn ofta sker genom enskild adoption där kostnaden är betydligt lägre än vid adoption genom någon sammanslutning. och för interna- tionell adoption (FFIA) stödjer att adoptionsbidraget tas bort helt vid enskilda adoptioner eftersom kostnadsbilden där oftast är en helt annan. AFO - organisationen för vuxna adopterade och fosterbarn och Adop- terade etiopiers och eritreaners förening (AEF) tillstyrker utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn lämnas bidrag av allmänna medel till adoptivföräldrars kostnader vid adoption av utländska barn. Bidrag läm- nas till den eller dem som har fått tillstånd av svensk domstol till en adoption. Med svensk domstols tillstånd jämställs beslut av regeringen, eller av den myndighet som regeringen har bestämt, om att ett utomlands meddelat beslut om adoption skall gälla här i landet, och ett utomlands meddelat beslut om adoption som gäller här i landet enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Bidrag lämnas först när adoptionen är genomförd. Adoptivföräldrarna skall vara bosatta i såväl när de får barnet i sin vård som när adoptionen blir giltig i . Bidrag lämnas endast för barn som inte fyllt när adoptivföräldrarna fick det i sin vård. Bidraget betalas ut av försäk- ringskassan efter ansökan av adoptanten. Adoptionskostnadsbidraget utgår med per adoptivbarn oavsett hur stora kostnader adoptivföräldrarna haft för adoptionen. Syftet med bidraget var när det infördes var att det skulle täcka hälften av adoptionskostnaderna, och till en början gjordes en prövning av kostnaderna. Prövningen slopa- des och alla som var berättigade till bidraget erhöll max- beloppet. Den som vill adoptera ett barn från utlandet skall enligt 4 § lagen (1997:192) om internationella adoptioner anlita en auktoriserad samman- slutning. I samma lagrum medges dock undantag för enskilda adoptioner när det är släktingadoptioner eller där det annars finns särskilda skäl att adoptera utan förmedling av en auktoriserad sammanslutning. Särskilda skäl föreligger bl.a. när tilltänkta adoptivföräldrar och barn har en sär- skild relation redan före adoptionen, eller när den eller de sökande kommer från landet i fråga eller när de har arbetat i ett visst land. Vid adoption förmedlad genom en auktoriserad sammanslutning beta- lar den som adopterar för sammanslutningens kostnader såväl i som i utlandet, samt kostnader för egna resor och uppehälle. Den genom- snittliga kostnaden för en adoption uppgick till . Kostnaderna för den som på enskild väg adopterar, i de flesta fall ett släktingbarn eller annat känt barn, är av naturliga skäl annorlunda. Förvisso uppkommer kostnader för resor m.m., samt vissa administrativa avgifter för adoptionen, dock inte till samma höga belopp som vid adoption av ett barn genom en sammanslutning. Regeringen finner mot bakgrund av vad som anförts att det är motive- rat att begränsa möjligheten till adoptionskostnadsbidrag till sådana adoptioner som inte sker genom de auktoriserade sammanslutningarna. Utredningen pekade på behovet av att se över de brister som kan finnas vid enskild adoption. Samma problematik har lyfts av flera remiss- instanser. har i sitt remissvar framfört behovet av en översyn av hanteringen när det gäller adoption av ett känt barn. Även har framfört behovet av att se över de regler som gäller vid adoption av kända barn och anser att förfarandet vid dessa adoptioner skall utredas . Det gäller särskilt svårigheterna att utreda vad som är till barnens bästa och oklarheter i rollfördelningen mellan domstolar och sociala Prop. 2003/04:131 myndigheter. Utredningen har också pekat på att AFL och föräldraledighetslagen innehåller olika åldersgränser, vilket bland annat innebär att den eller de som adopterar ett äldre barn kan ha rätt till föräldrapenning men inte till ledighet från arbetet. Regeringen avser att vidare bereda dessa frågor. De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . En lämplig tidpunkt är . Regeringen föreslår att för internationella adoptionsfrågor () omvandlas till en ny myndighet för internationella adoptionsfrågor. Myndighetens framtida inriktning kommer att ställa krav på utökade kontakter med utländska myndigheter och organisationer för att myndig- heten skall kunna besluta om auktorisation och kunna utöva en aktiv till- syn över de auktoriserade sammanslutningarna. Myndigheten måste också ges utökade möjligheter att vara aktiv i det internationella arbetet med att uppnå en hög adoptionsetik, vilket i förlängningen kan motverka risken för handel med barn i samband med adoption. Vad avser resurs- frågan avser regeringen att återkomma i budgetpropositionen . I propositionen föreslås att adoptionskostnadsbidrag endast skall lämnas för adoptioner som förmedlats av en sammanslutning som är auktoriserad enligt lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmed- ling. genomförs ca 100 enskilda adoptioner av utländska barn . Bidraget uppgår till per adoption vilket innebär att ett genomförande av förslaget skulle innebära en minskad kostnad på ca . Förslaget att kommunerna skall anvisa föräldrautbildningen inför adoption medför delvis ett nytt åtagande för kommunerna. Uppgiften är dock endast av begränsad omfattning och torde inte medföra några kost- nader för kommunerna. För det fall kommunen väljer att själv anordna föräldrautbildningen föreslås att kommunen skall ha rätt att ta ut skälig avgift enligt grunderna för självkostnadsprincipen i kommunallagen. Några ökade kostnader beräknas därmed inte uppkomma för kommu- nerna. Samarbete med studieförbunden kan bidra till att hålla kostna- derna nere för den enskilde. Övriga förslag beräknas inte medföra några ökade kostnader för det allmänna. 15.1Förslaget till lag om ändring i Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11. I paragrafen anges de s.k. släkt- skapshindren. Bestämmelsen har tagit sikte på biologiskt släkt- skap. Genom ett nytt tredje stycke jämställs adoptivförhållande med släktskap vid tillämpningen av första och andra styckena. De nya bestämmelserna innebär att ett adoptivförhållande utgör ett absolut hinder för äktenskap mellan adoptivbarnet och adoptanten. Ett absolut hinder föreligger också för äktenskap mellan andra som står i rätt upp- och nedstigande släktskapsförhållande till varandra till följd av adoptionen. Hinder föreligger vidare för äktenskap mellan ett adoptivbarn och adoptanternas biologiska barn samt mellan två adoptivsyskon (hel- syskon) liksom mellan adoptivbarnet och någon som är barn (biologiskt eller adopterat) enbart till en av adoptanterna (halvsyskon). I dessa fall har barnen ju en eller båda sina rättsliga föräldrar gemensamma. Hindret är dock i samtliga dessa fall dispensabelt. Tillstånd till äktenskap kan alltså ges i enskilda fall. Tillstånd bör ges endast i undantagsfall. Vid prövningen är i första hand sociala och etiska faktorer av betydelse (se prop. 1973:32 s. 99 och LU 1973:20 s. 80 f.). Har parterna vuxit upp tillsammans, kan det vara olämpligt att tillåta äktenskap.