prop · GR03123 · 2004-03-24 00:00:00 — Tillstånd för verksamhetsutövare som organiserar järnvägstrafik 5 § För att organisera, men inte själv utföra, järnvägstrafik krävs till- stånd i form av auktorisation. Krav på tillstånd gäller inte för Riks- trafiken. 6 § Auktorisation får beviljas den som 1.har ett allmännyttigt eller kommersiellt intresse av att organisera järnvägstrafik, samt 2.med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomisk förmåga och gott anse- ende kan anses lämplig att organisera järnvägstrafik. 7 § För att förvalta järnvägsinfrastruktur och driva anläggningar som hör till infrastrukturen krävs tillstånd. Krav på tillstånd gäller inte för . 8 § Tillstånd enligt 7 § får beviljas den som 1.med hänsyn till yrkeskunnande, organisation, ekonomisk förmåga och gott anseende kan anses lämplig att förvalta järnvägsinfrastruktur eller driva anläggningar som hör till infrastrukturen, 2.uppfyller kraven i 2 kap. 26 §§ och i föreskrifter som meddelats med stöd av 2 kap. 14 § 1. Kraven enligt första stycket får anpassas till verksamhetens art och omfattning. I tillståndet skall tillsynsmyndigheten ange vilka krav som skall uppfyllas. 9 § får, utom vad avser licens, i samband med att ett tillstånd meddelas eller under tillståndets giltighetstid förena till- ståndet med de villkor som behövs från säkerhetssynpunkt. Tillsyns- myndigheten får även besluta sådana villkor för som infra- strukturförvaltare och för Rikstrafiken som organisatör av järnvägstrafik. Tillståndshavaren är skyldig att till tillsynsmyndigheten anmäla sådana förändringar i verksamheten som kan föranleda omprövning av till- ståndet eller villkoren. 10 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten får meddela ytterligare föreskrifter om tillstånd. 1 § Järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare skall i förekommande fall särredovisa verksamhet som avser 1.tillhandahållande av transporttjänster, 2.godstransport på järnväg, och 3.förvaltning av järnvägsinfrastruktur. Offentligt stöd som utbetalas till en av dessa verksamheter får endast användas i den verksamheten. Offentligt stöd som utbetalas till verksam- het som avser persontransport skall redovisas separat i den verksam- heten. 2 § Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte för den som utför till sin omfattning obetydlig trafik med museijärnvägsfordon eller annan lik- nande materiel. 3 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten, får meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av järnvägsverksamhet. 5 kap. Rätt att utföra och organisera trafik på järnvägsnät 1 § Regeringen får föreskriva om vem som, utöver vad som anges i 3 §, har rätt att utföra eller organisera persontrafik på järnvägsnät som tillhör staten. 2 § Infrastrukturförvaltaren bestämmer vem som, utöver vad som anges i 3 §, har rätt att utföra eller organisera persontrafik på järnvägsnät som inte tillhör staten. 3 § En internationell sammanslutning av järnvägsföretag med säte i olika stater inom EES och , med ändamål att utföra inter- nationella transporter mellan medlemsstaterna, får utföra genomgående persontrafik på svenska järnvägsnät, om trafiken sker mellan de stater inom EES eller där företagen har sitt säte. 4 § Ett järnvägsföretag med säte inom EES eller i har rätt att utföra godstrafik på svenska järnvägsnät. Ett järnvägsföretag med säte i en annan stat än får dock befordra gods, som både lastas och lossas inom landet, endast om motsvarande rätt ges i den andra staten för ett järnvägsföretag med säte i . Den som har auktorisation enligt 3 kap. och hemvist eller säte inom EES eller i har rätt att organisera godstrafik på svenska järn- vägsnät. Den som har hemvist eller säte i en annan stat än har dock denna rätt endast om motsvarande rätt ges i den andra staten för den som har hemvist eller säte i . 5 § Rätten att utföra eller organisera trafik enligt 4 § gäller inte på fri- stående lokala och regionala järnvägsnät avsedda för persontrafik eller på järnvägsnät som inte tillhör staten och som endast används av ägaren för egen godstrafik. 1 § En infrastrukturförvaltare är skyldig att behandla en ansökan om infrastrukturkapacitet från den som enligt 5 kap. har rätt att utföra eller organisera trafik på det svenska järnvägsnätet och att på ett konkurrens- neutralt och icke-diskriminerande sätt mot avgift tilldela denne infra- strukturkapacitet i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel. 2 § Den som utför eller organiserar järnvägstrafik får inte ansvara för tilldelning av infrastrukturkapacitet eller fastställande av avgifter. får dock i enskilda fall besluta om undan- tag från detta, under förutsättning att det kan garanteras att tilldelning av infrastrukturkapacitet och fastställande av avgifter ändå kan ske på ett icke-diskriminerande sätt. Ett sådant beslut får förenas med villkor. 3 § En infrastrukturförvaltare skall bedöma behovet av att organisera tåglägen för olika typer av transporter, inkluderande behovet av reserv- kapacitet. Om ansökningarna om infrastrukturkapacitet inte kan sam- ordnas skall förvaltaren tilldela kapacitet med hjälp av avgifter eller i enlighet med prioriteringskriterier som medför ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. Järnvägsinfrastruktur får reserveras för viss järnvägstrafik endast under förutsättning att alternativ järnvägsinfrastruktur finns. Att järnvägs- infrastrukturen reserverats för viss järnvägstrafik får inte hindra annan trafik på denna järnvägsinfrastruktur om kapacitet finns tillgänglig och järnvägsfordonen har de tekniska egenskaper som krävs. 4 § En infrastrukturförvaltare skall samarbeta med andra förvaltare för att tilldela infrastrukturkapacitet på mer än ett järnvägsnät. Tåglägen för internationell trafik skall därvid organiseras. Förvaltaren ansvarar för att kapacitetstilldelningen därefter sker i enlighet med den tidplan som regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, tillsynsmyndigheten föreskriver. 5 § En infrastrukturförvaltare skall upprätta en beskrivning av det järn- vägsnät förvaltaren råder över. Beskrivningen skall innehålla uppgift om tillgänglig infrastruktur samt information om villkoren för att få tillträde till och prioriteringskriterier för fördelning av infrastrukturen. Beskrivningen skall upprättas efter samråd med dem som ansöker om infrastrukturkapacitet. Beskrivningen skall offentliggöras, uppdateras regelbundet och ändras vid behov. 6 § När järnvägsinfrastruktur har förklarats överbelastad enligt 13 § skall infrastrukturförvaltaren göra en kapacitetsanalys och en kapacitets- förstärkningsplan. Om det finns en upprättad och godkänd kapacitets- förstärkningsplan och denna plan håller på att genomföras behöver någon ny kapacitetsanalys och kapacitetsförstärkningsplan inte göras. 7 § Den som har rätt att utföra eller organisera trafik på det svenska järnvägsnätet kan ansöka om infrastrukturkapacitet hos en infrastruktur- förvaltare i enlighet med dennes beskrivning av järnvägsnätet. Om infrastrukturkapacitet begärs på flera järnvägsnät får ansökan göras hos en av de berörda infrastrukturförvaltarna. Denne skall då begära kapacitet hos övriga infrastrukturförvaltare i enlighet med ansö- kan. 8 § Infrastrukturförvaltaren skall ange vilken infrastrukturkapacitet som skall användas för planerade banarbeten senast då ansökningar om infrastrukturkapacitet enligt beskrivningen av järnvägs- nätet skall vara inkomna. 9 § Infrastrukturförvaltaren skall ta fram ett förslag till tågplan med utgångspunkt från de ansökningar som inkommit. I förslaget skall anges de tåglägen för internationell trafik som överenskommits med andra infrastrukturförvaltare. Infrastrukturförvaltaren skall i så stor utsträckning som möjligt till- mötesgå alla ansökningar om infrastrukturkapacitet samt beakta den eko- nomiska effekten på sökandenas verksamhet och andra förhållanden av betydelse för sökandena. Den som har ansökt om infrastrukturkapacitet skall ges möjlighet att yttra sig över förslaget till tågplan. Tidsfristen för att yttra sig får inte understiga en månad. genom samordning av ansök- ningarna söka lösa de eventuella intressekonflikter som uppstår vid Infrastrukturförvaltaren får därvid föreslå en sökande annan infrastrukturkapacitet än den begärda. 11 § Om ansökningarna kan samordnas skall infrastrukturförvaltaren fastställa kapacitetstilldelningen i en tågplan. 12 § Om en intressekonflikt mellan två eller flera sökande inte kan lösas, skall infrastrukturförvaltaren på en sökandes begäran hänskjuta tvistefrågan till en särskild medlare. Medlaren skall föreslå en lösning av tvisten från det att Sökandena skall solidariskt betala skälig ersättning till medlare för arbete och utlägg. Om ansökningarna inte kan förfarande och medling, skall infrastrukturförvaltaren förklara den del av infrastrukturen där ansökningarna är oförenliga som över- belastad, med angivande av under vilka tider så är fallet. Om det är uppenbart att betydande kapacitetsbrist på en del av infra- strukturen kommer att inträffa inom kommande tågplaneperiod får infra- strukturförvaltaren förklara denna del av infrastrukturen som över- belastad, innan samordningsförfarande inletts enligt 10 §. 14 § Den som betalar en extra avgift enligt 7 kap. 3 § har företräde vid tilldelningen av överbelastad infrastruktur. 15 § Om möjligheten att enligt 7 kap. 3 § ta ut en extra avgift inte används eller inte leder till att det avgörs vilken sökande som skall till- delas infrastrukturkapacitet, skall infrastrukturförvaltaren tilldela infra- strukturkapacitet i enlighet med de prioriteringskriterier som anges i beskrivningen av järnvägsnätet. 16 § En ansökan om tågläge inom gällande tågplan skall av infra- strukturförvaltaren besvaras och senast . Åtgärder vid störningar och liknande 17 § Vid störningar i järnvägstrafiken får infrastrukturförvaltaren i syfte att återställa trafiken till normala förhållanden vidta åtgärder som inte är förenliga med tidigare beslut om kapacitetstilldelning. 18 § Infrastrukturförvaltaren får vid röjnings- och nödsituationer begära att järnvägsföretag i rimlig omfattning ställer sådana resurser till förfogande som infrastrukturförvaltaren bedömer vara mest lämpliga för att återställa förhållandena till de normala. 19 § Den som har tilldelats tågläge får inte överlåta det. Ett tågläge skall inte anses som överlåtet om en sökande som inte är järnvägsföretag anlitar ett järnvägsföretag för att utföra trafiken. Den som har överlåtit ett tågläge får vägras tilldelning av tåglägen vid samma eller nästkommande tågplaneperiod. 20 § En sökande som under en månad inte har utnyttjat ett tågläge i den utsträckning som anges i beskrivningen av järnvägsnätet skall på begäran av infrastrukturförvaltaren avstå från tågläget. Detta gäller inte om det låga utnyttjandet beror på faktorer som inte är av ekonomisk art och som ligger utanför sökandens kontroll. Om ett tågläge inte har utnyttjats kan detta beaktas vid en senare till- delning av tåglägen. 21 § Ett avtal mellan ett järnvägsföretag eller den som har auktorisation och en infrastrukturförvaltare om utnyttjande av infrastruktur än en tågplaneperiod (ramavtal) kan inte göras gällande mot annan sökande i den mån det i avtalet anges bestämda tåglägen eller avtalet på annat sätt utformats så att det utesluter andra sökandes rätt att använda infrastrukturen. 22 § I samband med tilldelning av tågläge skall järnvägsföretaget eller den som har auktorisation och infrastrukturförvaltaren ingå de avtal av administrativ, teknisk och ekonomisk natur som behövs för utnyttjande av tågläget (trafikeringsavtal). Avtalsvillkoren skall vara konkurrens- neutrala och icke-diskriminerande. Järnvägstrafik får inte utföras utan att trafikeringsavtal har träffats. 23 § Den som enligt 5 kap. har rätt att utföra eller organisera trafik på det svenska järnvägsnätet skall på icke-diskriminerande villkor tillhanda- hållas 1. stationer för passagerare, inklusive byggnader och övriga installa- tioner, godsterminaler, bränsledepåer samt underhållsanläggningar och andra tekniska anläggningar som inte ingår i järnvägsinfrastrukturen, samt 2. rangering och andra tågbildningsmöjligheter, uppställnings- möjligheter, drivmotorström, uppvärmning före avgång av persontåg, bränsleförsörjning, växling och alla andra tjänster som tillhandahålls vid tillträdestjänster samt särskilda avtal för kontroll av transport av farligt gods eller assistans för drift av icke-standardtåg. Undantag för vissa infrastrukturförvaltare 24 § Vad som sägs om skyldigheter för infrastrukturförvaltare i detta kapitel gäller inte förvaltare som tillhandahåller infrastrukturkapacitet som endast en ringa del av en sådan tjänst som avses i 23 §. 25 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten får meddela föreskrifter om kapacitetstilldelning, kapacitetsanalys, kapacitetsförstärkningsplan, beskrivning av järnvägsnät och tilldelningsförfarande. Avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen 1 § En infrastrukturförvaltare skall ta ut konkurrensneutrala och icke- diskriminerande avgifter för utnyttjande för järnvägsinfrastrukturen. Vad som sägs om avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen i detta kapitel gäller inte för infrastruktur som tillhandahålls som endast en ringa del av en sådan tjänst som avses i 6 kap. 23 §. 2 § Avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen skall fastställas till den kostnad för infrastrukturförvaltaren som uppstår som en direkt följd av framförande av järnvägsfordon på infrastrukturen, om inte annat följer av 36 §§. Därutöver skall, inom ramen för förvaltarens kostnader för infrastrukturen, avgifterna inkludera och differentieras efter den miljö- och olyckskostnad som uppstår som en direkt följd av fram- förandet av fordon på infrastrukturen. 3 § Infrastrukturförvaltaren får för att åstadkomma ett samhälls- ekonomiskt effektivt utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen ta ut en extra avgift för utnyttjandet av överbelastad infrastruktur. Har infrastrukturförvaltaren inte gjort eller genomfört en kapacitets- förstärkningsplan enligt 6 kap. 6 § får den extra avgiften dock inte tas ut utan tillsynsmyndighetens godkännande. Sådant godkännande skall läm- nas om planen inte kan genomföras på grund av omständigheter utanför förvaltarens kontroll eller de alternativ som står till buds inte är ekono- miskt eller finansiellt rimliga. 4 § Infrastrukturförvaltaren får, för att uppnå kostnadstäckning, ta ut högre avgifter än som följer av 2 och 3 §§, om det är förenligt med ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. Avgifterna får inte höjas om sådana sökande som har förmåga att betala avgifter enligt 2 och 3 §§ därigenom hindras från att använda infrastrukturen. 5 § Infrastrukturförvaltaren får, på grundval av den långsiktiga kost- naden för ett särskilt infrastrukturprojekt som ökar effektiviteten i järn- vägssystemet och har avslutats efter , ta ut högre avgifter än som följer av 2 och 3 §§, om projektet inte skulle ha kommit till stånd om avgifterna hade begränsats på det sätt som följer av 2 och 3 §§. 6 § Infrastrukturförvaltaren får ge rabatt på avgifter för att främja utvecklingen av ny järnvägstrafik eller användningen av klart under- utnyttjade linjer. Rabatten skall vara tidsbegränsad och på lika villkor tillgänglig för alla användare i viss trafik. 7 § Infrastrukturförvaltaren får ta ut hela eller delar av avgift för kapa- citet som har begärts men inte utnyttjats. 8 § Avgifter för tjänster som tillhandahålls i samband med utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen skall bestämmas av den som tillhandahåller tjänsterna och skall vara icke-diskriminerande. Om den som förfogar över sådana tjänster är ensam om att tillhandahålla viss tjänst, skall avgiften beräknas utifrån kostnaden för att tillhandahålla tjänsten samt beräknas efter det faktiska utnyttjande som köparen av tjänsten begär. 9 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten får meddela föreskrifter om avgifter beträffande järnvägs- infrastruktur som tillhör staten. 1 § skall utöva tillsyn över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen. 2 § För elektriska anläggningar finns särskilda föreskrifter i ellagen (1997:857). 3 § har rätt att av den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen på begäran 1.få sådana upplysningar och ta del av sådana handlingar som behövs för tillsynen, bedömning av ansökningar om tillstånd och klart definie- rade statistiska ändamål, 2.få tillträde till anläggningar, fordon och annan materiel, områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, som har anknytning till den verksamheten som berörs, samt 3.få tillgång till erforderlig personal, materiel eller liknande utan kost- nad vid provkörningar och andra materielprov. får begära verkställighet hos kronofogde- myndigheten av ett beslut som gäller åtgärder enligt första stycket. Där- vid gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken. Infrastrukturförvaltare och sökande av infrastrukturkapacitet skall utan anmaning bereda tillsynsmyndigheten full insyn i förhandlingar om avgifter. 4 § får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att denna lag eller de föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Förelägganden och förbud får förenas med vite. Har någon ålagts att betala konkurrensskadeavgift enligt 26 § konkurrenslagen (1993:20) eller dömts att betala vite enligt 59 § samma lag, får vite enligt denna lag inte dömas ut för samma förfarande. 5 § får återkalla ett tillstånd om förutsättningarna för tillståndet inte längre uppfylls eller om tillståndsinnehavaren inte använder tillståndet eller inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 6 § Om ett konkursförfarande eller ett ackordsförfarande har inletts mot en innehavare av tillstånd, får tillsynsmyndigheten återkalla tillståndet om det finns grundad anledning att anta att en tillfredsställande finansiell omstrukturering inte kan åstadkommas inom rimlig tid. 7 § Om det kan antas att en komponent som är nödvändig för drifts- kompatibilitet inte uppfyller kraven i 2 kap. 8 § första stycket får tillsynsmyndigheten vidta åtgärder för att begränsa komponentens användningsområde, förbjuda dess vidare hantering på marknaden eller dra tillbaka den från marknaden, även om komponenten är försedd med EG-försäkran. Om det kan antas att ett delsystem inte uppfyller kraven i 2 kap. 8 § första stycket får tillsynsmyndigheten besluta om kompletterande kontroller av delsystemet, även om delsystemet är försett med EG- kontrollförklaring. Europeiska gemenskapernas kommission skall underrättas om sådana åtgärder som avses i första och andra stycket. 8 § skall föra och ge offentlighet åt register över järnvägsinfrastruktur och järnvägsfordon. 9 § Ett järnvägsföretag, en infrastrukturförvaltare och den som har auktorisation för att organisera järnvägstrafik får till tillsynsmyndigheten hänskjuta tvister om huruvida en infrastrukturförvaltares beslut enligt denna lag står i överensstämmelse med lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. skall besluta i de frågor som tvisten gäller. Beslutet skall meddelas senast från det att all relevant information i tvisten lämnats in. Kan parterna inte komma överens om villkoren i ett trafikeringsavtal får tillsynsmyndigheten på begäran av part fastställa de administrativa, tekniska och ekonomiska villkor som skall gälla för den aktuella trafiken i den utsträckning det är nödvändigt för att villkoren skall uppfylla bestämmelserna i denna lag. 10 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten får meddela föreskrifter om register enligt 8 § och de ytter- ligare föreskrifter som behövs för tillsynen över efterlevnaden av lagen och de villkor och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 1 § Utan infrastrukturförvaltarens eller ett järnvägsföretags tillstånd får inte någon beträda spårområdet för järnväg utom på platser där det klart framgår att allmänheten har tillträde. 2 § Alkoholdrycker får inte förtäras inom järnvägssystemet. Förbudet gäller inte i fråga om förtäring av drycker vid tillåten servering och inte heller om ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare för särskilt fall har medgett förtäringen. Med alkoholdrycker förstås spritdrycker, vin, starköl och öl i den betydelse dessa beteckningar har i alkohollagen (1994:1738). 3 § En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägs- systemet får från järnvägssystemet avlägsna den som överträder förbudet i 1 §, den som uppträder berusad eller stör ordningen och den som genom sitt uppträdande äventyrar säkerheten i järnvägsdriften. Om det är absolut nödvändigt, får befattningshavaren omhänderta sådana personer. Om så sker, skall polisen underrättas. Omhändertagna får hållas kvar till dess att de har överlämnats till en polisman eller det inte längre finns skäl till omhändertagande, dock längst . En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägs- systemet får från järnvägsinfrastrukturen avlägsna den som överträder förbudet i 2 §. 4 § För att verkställa en åtgärd enligt 3 § får befattningshavaren inte använda strängare medel än förhållandena kräver. Våld får tillgripas endast när andra medel inte hjälper. Om våld till- grips, skall den lindrigaste form användas som kan förväntas leda till det avsedda resultatet. Våld får inte brukas längre än som är absolut nödvän- digt. 1 § Till böter eller fängelse i högst döms den som 1.utan tillstånd driver verksamhet som är tillståndspliktig enligt denna 2.av uppsåt eller grov oaktsamhet i sin verksamhet anlitar någon som inte uppfyller kraven i 2 kap. 4 § att utföra arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten, eller använder materiel som inte uppfyller säkerhets- kraven enligt 2 kap. 2 §, eller inte uppfyller kravet enligt 2 kap. 6 § på säkerhetsordning, 3.av uppsåt eller oaktsamhet bryter mot villkor som meddelats med stöd av 3 kap. 9 §, eller 4.av uppsåt eller oaktsamhet i verksamheten använder materiel som inte har godkänts enligt 2 kap. 1 § andra stycket eller 2 kap. 13 §. Den som har underlåtit att följa ett föreläggande vid vite eller som överträtt ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 2 § Den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften döms till böter eller fängelse . Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotika- strafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordi- nation. Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. Är ett brott som avses i första, andra eller tredje stycket att anse som grovt, skall föraren dömas till fängelse i högst . brottet är grovt skall särskilt beaktas om 1.föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften, 2.föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller 3.framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafik- säkerheten.