prop · GS0313 · 2004-10-20 00:00:00 — 2004/05:13 nämligen egna bestämmelser som ger konsumenten ett likvärdigt skydd i de aktuella avseendena. Till uppräkningen har också lagts bestämmel- sen om risken för vissa meddelanden (5 kap. 3 §), för vilken det motsva- rande gäller. Däremot gäller bestämmelserna om fullgörelse (17 § in- begripet informationsskyldigheten i paragrafen) och om behörighet för näringsidkarens ombud (5 kap. 1 §). Undantaget har stöd i artikel 13.2 i det allmänna direktivet. 3 § Bestämmelserna om informationsskyldighet i 7 § och om ångerrätt i 916 §§ gäller inte distansavtal där näringsidkaren på en bestämd dag eller skall tillhandahålla 3.servering, catering eller någon annan liknande tjänst, eller 4.kulturevenemang, idrottsevenemang eller någon annan liknande fritids- aktivitet. Bestämmelserna om informationsskyldighet i 7 § och om ångerrätt i 916 §§ gäller inte heller distansavtal om försäljning av livsmedel eller andra varor för ett hushålls löpande förbrukning, om varorna skall levereras till en konsuments bostad eller arbetsplats i ett distributionssystem med regelbunden utkörning. Paragrafen innehåller vissa undantag från reglerna om informationsskyl- dighet när ett distansavtal har ingåtts (7 §) och från reglerna om ångerrätt (916 §§). Däremot gäller bestämmelserna om informationsskyldighet innan ett distansavtal ingås (6 och 8 §§), om fullgörelse (17 §) samt de inledande och gemensamma bestämmelserna i 1 och 5 kap. Undantagen har stöd i artikel 3.2 första och andra strecksatserna i det allmänna direk- tivet. Undantagsbestämmelserna i första stycket motsvarar i sak 7 § distansavtalslag men har undergått en viss redaktionell förenkling En gemensam förutsättning för dessa undantag är att näringsidkaren i distansavtalet, dvs. när avtalet ingås, åtar sig att tillhandahålla den beställda tjänsten på en bestämd dag eller . I punkten 1 undantas distansavtal som avser inkvartering. Begreppet inkvartering finns även i lagen (1992:1672) om paketresor. Som exempel kan nämnas att en konsument bokar ett rum på ett hotell eller en sovplats på ett vandrarhem. I punkten 2 görs undantag för distansavtal som avser transport. Undantaget gäller t.ex. flyttransporter men också tågresor och taxiresor. Vidare görs i punkten 3 undantag för servering, catering och andra liknande tjänster. Med servering avses tillhandahållande av mat och dryck på restaurang eller liknande. Med catering avses leverans av färdig mat till beställarens lokaler. Ett exempel på en annan liknande tjänst är hemkörning av pizza. Ytterligare undantas kulturevenemang, idrottsevenemang och andra liknande fritidsaktiviteter (punkten 4). Bestämmelserna om ångerrätt gäller således inte ett distansavtal om biljetter till t.ex. en operaföreställ- ning eller en fotbollsmatch. Undantagsbestämmelsen i andra stycket har utan ändringar i sak överförts från 6 § distansavtalslag. Frågan har behandlats i avsnitt 6.4.1. Undantaget omfattar avtal om leverans av livsmedel och andra varor för ett hushålls löpande förbrukning. Med livsmedel avses matvaror, dryckesvaror, njutningsmedel och andra varor som är avsedda att förtäras av människor. Läkemedel är undantagna. Som exempel på andra varor för ett hushålls löpande förbrukning kan nämnas hushållspapper och tvättmedel. Enligt bestämmelsen skall varorna levereras till en konsuments bostad eller arbetsplats för att undantaget skall vara tillämpligt. Med konsumen- tens bostad avses inte bara hans eller hennes stadigvarande bostad utan även en bostad av mer tillfällig karaktär, t.ex. en sommarbostad. Bestämmelsen gäller endast leverans i ett distributionssystem med regelbunden utkörning. I detta krav ligger att varuutkörningen skall utgöra ett led i näringsidkarens normala marknadsföring och inte endast en särskild tjänst i det enskilda fallet. Det krävs inte att näringsidkaren skall betjäna vissa rutter. Inte heller krävs det att leveranserna äger rum med vissa tätare intervall. I 4 § 2 finns ett undantag från ångerrätten vid distansavtal som gäller en vara som snabbt kan försämras eller bli för gammal. 4 § Bestämmelserna om ångerrätt i 916 §§ gäller inte distansavtal om 1.en tjänst och fullgörandet har påbörjats med konsumentens samtycke under ångerfristen, 2.en vara som på grund av sin beskaffenhet inte kan återlämnas eller som snabbt kan försämras eller bli för gammal, 3.en förseglad ljud- eller bildupptagning eller ett förseglat datorprogram och förseglingen har brutits, 4.en tidning eller en tidskrift, eller 5.vadhållning eller andra lotteritjänster. Paragrafen innehåller vissa undantag från ångerrätten (916 §§). Paragra- fen har överförts från 14 § distansavtalslag med den enda ändringen att tillkomsten av 3 kap. medfört att undantaget i 14 § 2 lag har fått utgå; något behov har inte ansetts föreligga att här behålla undantaget för varor och tjänster där priset beror på sådana svängningar på finansmarknaden som näringsidkaren inte kan kontrollera. Numre- ringen av undantagen har därför förskjutits. Bestämmelserna motsvarar större delen av artikel 6.3 i det allmänna direktivet. I punkten 1 anges att konsumenten inte har någon ångerrätt om distansavtalet gäller en tjänst och fullgörandet har påbörjats med konsumentens samtycke under ångerfristen, dvs. under den frist som föreskrivs i 9 § och vars startdag framgår av 10 §. Har en näringsidkare påbörjat t.ex. en beställd reparation av konsumentens hus redan under ångerfristen, har konsumenten alltså ingen ångerrätt. Detta gäller under förutsättning att konsumenten har gett sitt samtycke till att tjänsten får börja fullgöras under ångerfristen. Vid tvist om huruvida konsumenten har gett ett sådant samtycke är näringsidkaren skyldig att styrka sitt påstående. Har fullgörandet av tjänsten påbörjats redan innan Prop. 2004/05:13 ångerfristen börjat löpa, gäller inte undantaget. I punkten 2 görs undantag för distansavtal som gäller varor som på grund av sin beskaffenhet inte kan återlämnas eller som snabbt kan försämras eller bli för gamla. Ett exempel på varor som snabbt kan försämras eller bli för gamla är vissa livsmedel. Frågan har behandlats i avsnitt 6.4.2. Ytterligare görs i punkten 3 undantag för distansavtal som gäller förseglade ljud- eller bildupptagningar eller ett förseglat datorprogram. Undantaget gäller om förseglingen har brutits. Rätten att ångra sig upphör således när konsumenten bryter förseglingen. Har näringsidkaren däremot levererat en oförseglad upptagning, hindrar bestämmelsen inte att konsumenten ångrar köpet även om han t.ex. har lyssnat på en CD- skiva eller prövat ett dataspel (jfr dock 12 §). Med försegling avses även tekniska plomberingar. I punkten 4 görs undantag för distansavtal om tidningar och tidskrifter. Undantaget gäller inte bara prenumeration på en tidning eller en tidskrift utan också köp av enstaka exemplar. Frågan har behandlats i avsnitt 6.4.3. Slutligen görs i punkten 5 undantag för distansavtal som gäller vadhållning eller andra lotteritjänster. 5 § Avser distansavtalet en vara som skall tillverkas eller väsentligt ändras efter konsumentens särskilda önskemål eller som annars skall få en tydlig personlig prägel, får konsumenten och näringsidkaren skriftligen avtala att det inte skall finnas någon ångerrätt. Paragrafen inför ett dispositivt undantag för avtal om specialtillverkade varor som innebär att konsumenten kan avtala bort sin ångerrätt. Den har viss motsvarighet i 15 § tredje stycket distansavtalslag. Stöd för undantaget finns i artikel 6.3 i det allmänna direktivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.4.4. Särregeln gäller distansavtal om en vara som skall tillverkas eller väsentligt ändras efter konsumentens särskilda önskemål. Det skall alltså vara fråga om en vara som näringsidkaren normalt inte har i sitt sorti- ment. En motsvarande regel finns för hemförsäljningsavtal men rör då ångerfristens början (4 kap. 6 § tredje stycket). Här hänvisas till kom- mentaren till den bestämmelsen. Regeln gäller dessutom avtal om en vara som annars har fått en tydlig personlig prägel. Exempel på sådana varor är adressetiketter med konsu- mentens namn och adress eller t-shirts med personliga tryck. En förutsättning för att undantaget skall vara tillämpligt är att närings- idkaren och konsumenten skriftligen har kommit överens om detta. Ut- trycket skriftligen utesluter inte att överenskommelsen ingås elektroniskt, t.ex. genom utväxlande av e-postmeddelanden. Däremot är det inte till- räckligt med en muntlig överenskommelse. Det skall framgå klart av t.ex. köpeavtalet att konsumenten inte har någon ångerrätt avseende varan. Information innan ett avtal ingås 6 § I rimlig tid innan ett distansavtal ingås skall näringsidkaren ge information om 1.sitt namn och sin adress, 2.varans eller tjänstens huvudsakliga egenskaper, 3.varans eller tjänstens pris, inbegripet skatter och avgifter, 5.sättet för betalning och för leverans eller fullgörande på annat sätt, 6.vad som gäller om ångerrätt enligt denna lag, 7.kostnaden för att ett medel för distanskommunikation används, om inte kost- naden är beräknad efter normaltaxa, 8.den tid under vilken erbjudandet gäller, och 9.avtalets kortaste löptid, om avtalet avser återkommande leveranser av varor eller avser en tjänst som utförs fortlöpande. Informationen skall ges klart och begripligt och på ett sätt som är anpassat till det medel för distanskommunikation som används. Näringsidkaren skall ta särskild hänsyn till behovet av skydd för underåriga. Vid telefonförsäljning skall näringsidkaren i början av varje samtal ge konsu- menten information om sin identitet och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relation till näringsidkaren. Näringsidkaren skall då också informera om samtalets syfte. Paragrafen handlar om näringsidkarens skyldighet att ge konsumenten information innan ett distansavtal ingås. Den har överförts från 9 § distansavtalslag med två mindre tillägg. Ett i det första stycket 6 med informationskrav om att ångerrätt saknas och ett annat i tredje stycket med informationskrav om namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och om dennes relation till näringsidkaren. Paragrafen har också formulerats om i syfte att klarare ange när den föreskrivna infor- mationen senast skall lämnas. I andra stycket har kravet på en anpassning av informationen till det medel för distanskommunikation som används formulerats om. Tredje stycket har formulerats om i syfte att förenkla lagtexten och tydliggöra att kravet på information om näringsidkarens identitet och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relations till näringsidkaren samt om samtalets syfte gäller vid varje telefonsamtal som utgör led i telefonförsäljning. Av dessa juste- ringar är det bara tilläggen i första stycket 6 och i tredje stycket som är avsedda att innebära någon saklig ändring. Paragrafen kompletterar och preciserar övriga marknadsrättsliga regler, bl.a. marknadsföringslagen, när det gäller informationskrav vid sådan marknadsföring som direkt syftar till distansavtal. Den är inte tillämplig på marknadsföring som ute- slutande riktar sig till andra näringsidkare. Paragrafen genomför artikel 4 i det allmänna direktivet. I första stycket anges vilken information näringsidkaren skall lämna till konsumenten innan ett distansavtal ingås. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.1. Informationen skall ges i rimlig tid innan ett distansavtal ingås. Detta innebär att näringsidkaren är skyldig att ge informationen om han vid marknadsföringen lämnar ett erbjudande till konsumenten som kan besvaras av denne utan ytterligare förhandlingar, antingen genom att konsumenten accepterar erbjudandet (om erbjudandet anses utgöra ett anbud) eller genom att konsumenten i sin tur lämnar ett anbud till näringsidkaren (om näringsidkarens erbjudande anses utgöra ett utbud). Senast måste informationen ha lämnats. Det finns dock ingenting som hindrar att näringsidkaren ger informationen redan på ett tidigare stadium under sin marknadsföring. En ytterligare förutsättning för att det skall föreligga en informationsskyldighet är naturligtvis att avtalet är avsett att ingås inom ramen för ett av näringsidkaren organise- rat system för distansförsäljning (se författningskommentaren till begrep- pet distansavtal i 1 kap. 2 §). Uttrycket i rimlig tid innan får särskild betydelse i de fall där närings- idkarens tanke är att marknadsföringen skall leda till att ett avtal ingås mer eller mindre , såsom vid telefonförsäljning. Bestämmel- sen innebär att näringsidkaren då normalt inte får ge informationen innan avtalet ingås, utan konsumenten måste få rimlig tid att ta del av informationen och överväga villkoren. Enligt punkten 1 skall konsumenten få information om näringsidkarens namn och adress. Informationen skall vara sådan att det är möjligt för konsumenten att identifiera näringsidkaren. Den adress som skall anges är den som är relevant för konsumentens kontakt med näringsidkaren. Punkten 2 föreskriver att näringsidkaren skall lämna information om varans eller tjänstens huvudsakliga egenskaper. Hur omfattande informa- tionen måste vara beror på vad det är för slags vara eller tjänst. När det t.ex. gäller hyra av en bil måste informationen vara tämligen detaljerad. Om marknadsföringen däremot avser t.ex. köp en bok, behöver informa- tionen naturligen inte vara lika detaljerad. Konsumenten skall vidare få information om varans eller tjänstens pris. Det pris som skall anges är det totala pris som skall betalas av kon- sumenten. Prisuppgiften skall med andra ord inkludera eventuella skatter och andra avgifter som betalas via näringsidkaren, t.ex. mervärdesskatt. Näringsidkaren skall också informera konsumenten om eventuella leve- ranskostnader, såsom t.ex. postens avgifter. De nu angivna informations- kraven finns i punkterna 3 och 4. Näringsidkaren skall också lämna information om sättet för betalning och för leverans eller fullgörande på annat sätt (punkten 5). Enligt punkten 6 skall konsumenten få information om förekomsten av ångerrätt enligt lagen. Avsikten är att konsumenten skall få information om att det finns en möjlighet att frånträda avtalet, hur ångerfristen räknas, hur man skall förfara om man vill ångra sig samt vad som gäller när man har ångrat sig. Konsumenten bör därmed få information bl.a. om vem som skall svara för kostnaderna för återsändandet av en vara om ångerrätten utövas. Om marknadsföringen gäller en tjänst, är avsikten vidare att konsumenten skall få information om att ångerrätten inte får utövas om fullgörandet av tjänsten påbörjas med konsumentens samtycke redan under ångerfristen (jfr 4 § 1). Om marknadsföringen gäller en för- seglad ljud- eller bildupptagning eller ett förseglat datorprogram, bör konsumenten få information om att ångerrätten inte får utövas om han bryter förseglingen (jfr 4 § 3). Om ångerrätt saknas enligt lagen, skall näringsidkaren lämna information om detta. Näringsidkaren skall enligt punkten 7 ge konsumenten information om vad det kostar att använda ett visst kommunikationsmedel, om inte kostnaden är beräknad efter normaltaxa. Om näringsidkaren t.ex. anvisar Prop. 2004/05:13 konsumenten att ringa ett särskilt betaltjänstnummer, måste det alltså upplysas om taxan. Ytterligare anges i paragrafen att näringsidkaren skall lämna informa- tion om den tid under vilken erbjudandet gäller (punkten 8), dvs. hur länge varan eller tjänsten kan beställas för det pris och under de övriga villkor som anges i erbjudandet. Slutligen föreskrivs i punkten 9 att konsumenten skall få information om avtalets kortaste löptid när det är fråga om ett avtal som avser åter- kommande leveranser av varor eller avser en tjänst som utförs fort- löpande. Kravet gäller naturligtvis bara i de fall då avtalet avses innehålla ett villkor om en kortaste löptid. Andra stycket innehåller närmare föreskrifter om hur informationen skall ges. Informationen skall, för det första, ges klart och begripligt. Med att informationen skall ges klart avses att den skall ges på ett sådant sätt att konsumenten normalt sett inte har några svårigheter att ta del av den. Informationen skall t.ex. vara lätt att hitta på näringsidkarens hemsida vid marknadsföring på Internet. Informationen skall också ges begripligt. Med detta uttrycks närmast att informationen skall ges på ett sådant sätt att konsumenten normalt sett inte heller har några svårigheter att förstå den. Av betydelse är här givetvis vem marknadsföringen riktar sig till. Kravet på klarhet och begriplighet medför också att informationen skall ges på ett språk som konsumenten förstår, vilket som huvudregel innebär att informationen skall ges på svenska. Näringsidkaren skall, för det andra, lämna informationen på ett sätt som är anpassat till det medel för distanskommunikation som används. Det faller sig i regel naturligt vilken metod som näringsidkaren bör använda sig av. Vid marknadsföring genom telefon är det naturligt att näringsidkaren ger informationen under telefonsamtalet, medan vid marknadsföring på Internet informationen normalt sett kan finnas på hemsidan. Det klargörs slutligen att näringsidkaren skall ta särskild hänsyn till behovet av skydd för underåriga. Informationen skall alltså anpassas till att den som är är omyndig och normalt sett inte själv får råda över sin egendom eller åta sig förbindelser (se 9 kap. ). I kravet ligger också att särskild hänsyn skall tas till att underåriga kan antas vara mindre kritiska och bli lättare vilseledda än andra konsu- menter, inte minst vid distansavtal. En konsekvens av bestämmelsen bör vara att marknadsföring som syftar till distansavtal med underåriga skall vara måttfull och inte förledande eller överdrivet frestande. Någon motsvarande regel för andra svaga målgrupper, t.ex. personer med förvaltare, finns inte i lagen. I dessa fall får marknadsföringslagens allmänna bestämmelser om kraven på marknadsföring tillämpas. Frågan om hänsyn till behovet av skydd för underåriga har berörts i övervägan- dena (se avsnitt 6.3.1). Tredje stycket, som genomför artikel 4.3 i det allmänna direktivet, före- skriver vad näringsidkaren ytterligare skall iaktta vid telefonförsäljning. I syfte att förenkla lagtexten används uttrycket telefonförsäljning i stället för lokutionen marknadsföring per telefon som syftar till distansavtal (se 9 § lag). Det har i lagtexten också tydliggjorts att kraven gäller vid varje sådant samtal. Liksom enligt lag som i sin tur är hämtad från regleringen hemförsäljningslag skall det alltså röra sig om telefonsamtal som utgör led i försäljning eller annan liknande verksamhet (se 19 § andra och tredje styckena lag). Eftersom det gäller åsyftade distansavtal, skall telefonförsäljningen ha en viss om- fattning och regelbundenhet. När en näringsidkare oombedd ringer upp en konsument för att sälja något, bör presumtionen vara att samtalet syftar till distansavtal. Om en näringsidkare ringer upp en konsument, som han har haft kontakt med tidigare, för att tala om att en viss bestämd vara finns i lager kan detta dock inte anses vara fallet. Detsamma gäller om en näringsidkare i enlighet med konsumentens önskemål ringer och frågar om konsumenten skall beställa varor för hemkörning, något som kan förekomma i glesbygdsområden. I början av varje samtal av angivet slag skall näringsidkaren ge konsumenten information om sin identitet (jfr 6 § första stycket 1) och namnet på den person som är i kontakt med konsumenten och dennes relation till näringsidkaren. Näringsidkaren skall informera om samtalets syfte. Samtalets kommersiella syfte måste således uttryckligen och tidigt göras klart för konsumenten. Tanken är alltså främst att göra det möjligt för konsumenten att på ett tidigt stadium avböja längre samtal som utgör led i försäljning. Näringsidkaren, eller den som företräder denne, skall identifiera sig och förklara syftet i början av varje samtal, även om någon annan svarar än den han egentligen vill diskutera ett avtal med. Information när ett avtal har ingåtts 7 § När ett distansavtal har ingåtts skall näringsidkaren därefter ge konsu- menten en bekräftelse med den information som avses i 6 § första stycket 15. Gäller avtalet en vara skall informationen ges senast vid leveransen, om inte varan skall levereras till någon annan än konsumenten. Informationen skall ges i en hand- ling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumen- ten. Har näringsidkaren redan tidigare gett informationen i sådan form, behöver den inte ges på nytt, om inte annat följer av andra stycket. skall näringsidkaren alltid i en handling eller i någon annan läs- bar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten ge denne information om 1.konsumentens ångerrätt enligt denna lag samt namn och adress till någon som ångerrätten kan utövas mot, 2.adressen, telefonnumret eller e-postadressen samt gatuadressen till det verk- samhetsställe dit konsumenten kan framställa klagomål, 3.förekommande garantier och service, och 4.villkoren för att säga upp avtalet, om det gäller tills vidare eller för än . Gäller avtalet en tjänst som fullgörs med hjälp av ett medel för distanskommuni- kation, och utförs tjänsten vid ett enda tillfälle och faktureras av distributören av kommunikationsmedlet, behöver näringsidkaren bara ge konsumenten tillgång till Prop. 2004/05:13 gatuadressen till det verksamhetsställe dit konsumenten kan framställa klagomål. Paragrafen innehåller bestämmelser om näringsidkarens informations- skyldighet när ett distansavtal har ingåtts. Paragrafens första och tredje stycke har utan ändringar i sak överförts från 10 § distans- avtalslag. I andra stycket punkten 2 har på Lagrådets förslag kravet på information om gatuadressen till det verksamhetsställe dit konsumenten kan framställa klagomål kompletterats med informationskrav rörande adressen, telefonnumret eller e-postadressen dit konsumenten kan vända sig med en reklamation. Paragrafen genomför artikel 5 i det allmänna direktivet. I första stycket föreskrivs att näringsidkaren skall ge konsumenten en bekräftelse med den information som avses i 6 § första stycket 15. Det gäller sådan information som konsumenten har väsentligen lika stort intresse av sedan avtalet har träffats. Informationen skall ges efter avtalet. Gäller distansavtalet en vara, skall informationen dessutom ges senast vid leveransen. Från regeln finns ett undantag, nämligen om varan skall levereras till tredje man, dvs. till någon annan än konsumenten. Denna undantagsregel blir tillämplig t.ex. vid beställning av blommor som skall levereras till någon annan än konsumenten. Informationen skall ges i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form. Förutom det fallet att näringsidkaren har lämnat en hand- ling med den aktuella informationen är lagens krav uppfyllt t.ex. om näringsidkaren har överlämnat en datadiskett, en cd-romskiva eller en DVD innehållande den aktuella informationen eller om näringsidkaren har lämnat uppgifterna med e-post. En förutsättning är dock att informa- tionen ges i en form som möjliggör varaktig tillgång och oförändrad åter- givning av den ursprungliga informationen. Det får i varje enskilt fall bedömas om näringsidkaren har haft anledning att förutsätta att konsu- menten kunnat tillgodogöra sig informationen på detta sätt. Om denna bedömning och om möjligheten att ge informationen på en hemsida på Internet, se även övervägandena avsnitt 5.3.2. Näringsidkaren behöver inte ge informationen på nytt, om han redan tidigare, t.ex. i samband med marknadsföringen, har gett konsumenten informationen i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för denne. Informationen behöver således ges på detta sätt en gång. Bestämmelsen innefattar inte något krav på att konsumenten fortfarande skall ha kvar informationen. Den gäller alltså även om konsu- menten t.ex. har gjort sig av med den handling i vilken informationen fanns. Utgångspunkten är att näringsidkaren har bevisbördan för att kon- sumenten har fått informationen på det föreskrivna sättet.