prop · GR031d20 · 2004-01-01 00:00:00 — Trots en positiv utveckling upplever ungdomar att deras inflytande i skolans verksamhet är begränsat. undersökning Ung i demokratin visar att detta särskilt gäller för elever i . Myndigheten för skolutveckling liksom skolorna bör intensifiera och förnya sitt arbete med att öka elevernas inflytande i skolverksamheten. Regeringen fäster stor vikt vid det utvecklingsarbete som pågår med syftet att skolorna skall öka samarbetet med de politiska organisationerna. Det är viktigt att arbetet leder till flera konkreta insatser. Ungdomars inflytande bör och behöver tas till vara inom en rad olika samhällsområden. Det är inte minst viktigt att ta till vara ungdomars synpunkter och förslag när det gäller utformningen av skolans miljö och boendemiljön, vad avser både yttre och inre miljö. Det är en positiv utveckling att antalet ungdomsorganisationer som får bidrag för reguljär verksamhet har ökat och att flera nya organisationer tillkommit . Att delta i föreningsliv ger en bra grund för att utveckla demokratiska färdigheter och kan innebära ett intresse för att delta i politiska sammanhang. Framväxten av nya ungdomsorganisationer stimuleras av att fördelar bidrag, från de medel som tillförs från AB Svenska Spels överskott av värdeautomatspelet, till utveckling av nya verksamhetsformer och nya organisationer. Bristen på mötesplatser för unga främst i storstäderna utgör ett hinder för utvecklingen av ungdomars inflytande och möjligheter till kreativa sysselsättningar. Det finns skäl för att mer systematiskt överväga och planera för hur ungdomars kunskaper och erfarenheter kan tas till vara på olika samhällsområden. Regeringen har noterat att antalet unga ledamöter i kommittéer och myndighetsstyrelser inte har ökat trots att detta har satts som mål. Regeringen följer utvecklingen på detta område och avser att återkomma med förslag till åtgärder för att förbättra denna utveckling. har inte haft några invändningar i sin revisionsberättelse för 2002. 1 Motsvarar 18 762 tkr prisnivå. är en central myndighet inom ungdomsområdet med uppgift att verka för att målen för den nationella ungdomspolitiken uppnås, vilket slogs fast genom beslut om den nya nationella ungdomspolitiken (prop. 1998/99:114, bet. 1999/2000:KrU4, rskr. 1999/2000:53). Regeringen bedömer att genom ett gott samarbete med olika myndigheter har lyckats genomföra en samlad uppföljning 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Myndigheten har också genom en väl förberedd och genomförd försöksverksamhet och ett gott samarbete med ett antal kommuner lyckats med att bygga grunden för ett system för lokal uppföljning av ungdomspolitiken (LUPP). En rapport om försöksverksamheten lämnas . Regeringen anser att har god förmåga att genomföra de uppdrag som myndigheten har fått av regeringen. har myndigheten bedrivit ett intensivt arbete dels i form av analys och avrapportering av den omfattande attityd- och värderingsstudie som myndigheten genomfört, dels den fördjupade analys av ungdomspolitikens utveckling som myndigheten genomfört. De båda rapporterna utgör ett viktigt underlag för den redovisning rörande den framtida ungdomspolitiken, som regeringen avser att lämna till . Rapporterna utgör härutöver en rik källa till samlad kunskap om ungdomars levnadsförhållanden och har därmed ett intresse för alla som arbetar med frågor som mer eller mindre berör ungdomars villkor. Myndigheten har vidare på ett framgångsrikt sätt arbetat med olika internationella frågor såväl inom ramen för EU-samarbetet som inom det nordiska samarbetet och Östersjö- och . Anslaget 29:1 anvisas . Tabell 6.3 Härledning av anslagsnivån 20042006, för 29:1 Anvisat 2003 statsbudget 1 Förändring till följd av: Pris- och löneomräkning 2 Förslag/beräknat anslag 1Statsbudget enligt beslut , (bet. 2002/03:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut på tilläggsbudget under innevarande år. 2Pris- och löneomräkningen baseras på anvisade medel statsbudget. Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. 3Se avsnitt 4.8. 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 6.7.229:2 Bidrag till nationell och internationell ungdomsverksamhet Anslaget disponeras för statsbidrag till ungdomsorganisationer enligt förordningen (2001:1060) om statsbidrag till ungdomsorganisationerna samt även för visst övrigt stöd till nationell och internationell ungdomsverksamhet. Fram till utgången av 2003 tillämpas förordningen (1994:641) om statsbidrag till ungdomsorganisationer. genomförde en arbetsgrupp inom en översyn av bidragssystemet för statsbidrag till ungdomsorganisationerna med utgångspunkt i förslag från . Regeringen fattade beslut om en ny förordning (2001:1060) om statsbidrag till ungdomsorganisationer, vilken tillämpas första gången . Anslaget 29:2 har minskats med totalt . Dels har totalt successivt förts över till anslaget Dels fördes över till anslaget 30:2 Bidrag till allmänna samlingslokaler. En ytterligare neddragning av anslaget om gjordes vidare 2003. har disponerat av anslaget 30:2 Bidrag till allmänna samlingslokaler, vilka har fördelats till samlingslokalorganisationerna för utredningsarbete och informationsinsatser som avser ungdomars nyttjande av samlingslokaler för olika verksamheter. Regeringen ger för ungdomsorganisationer (LSU) stöd för nationell och internationell verksamhet. LSU har 84 medlemsorganisationer. Regeringen ger även () stöd för information om ungdomsutbyte. genomfördes en utvärdering av LSU:s och CIU:s verksamheter som visade att verksamheterna har ett stort värde för ungdomsorganisationer respektive ungdomar och att verksamheterna utförs enligt intentionerna. Utvärderingen visade också att det finns behov av en utökad basfinansiering av dessa verksamheter. stödjer utvecklingen av en sektorsövergripande ungdomspolitik genom samverkan med kommunerna i ett aktivt utvecklingsarbete. För att stimulera utvecklingen av en sektorsövergripande och kunskapsbaserad ungdomspolitik bör stödet till utvecklingsverksamhet förstärkas. Regeringen föreslår att anslaget anvisas . 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 7 Politikområde 30 Folkrörelsepolitik Folkrörelsepolitiken omfattar generella frågor som rör människors möjligheter att organisera sig i folkrörelser, föreningar och liknande sammanslutningar samt villkoren och förutsättningarna för dessa sammanslutningar. Dessutom omfattar politikområdet regeringens och dess förvaltningsmyndigheters dialog och samverkan med föreningslivet samt statistik, forskning och övrig kunskapsbildning om folkrörelser och föreningslivet i övrigt. Idrottspolitiken utgör en specifik del av folkrörelsepolitiken. Idrottspolitiken inrymmer verksamheter som främjar idrott och motion och som bidrar till en förbättrad folkhälsa. Folkrörelsepolitiken omfattar vidare anslagen för stöd till idrotten, allmänna samlingslokaler, kvinnoorganisationer och friluftsorganisationer. Därutöver berörs anslag inom ett antal andra politikområden. Tabell 7.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet 30:1 Stöd till idrotten 30:2 Stöd till allmänna samlingslokaler 30:3 Bidrag till kvinnoorganisationernas centrala 30:4 Stöd till friluftsorganisationer Totalt för politikområde Folkrörelse 1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för i samband med den ekonomiska vårpropositionen och förslag till tilläggsbudget i denna proposition. 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Målet för folkrörelsepolitiken är att människor skall ha bästa möjliga förutsättningar att bilda och delta i olika typer av folkrörelser och föreningar. Folkrörelsepolitiken är inriktad på att dels stimulera och stödja människors organisering i föreningar och liknande sammanslutningar, dels bidra till goda förutsättningar för dessa föreningar att verka och bedriva verksamhet. Inom folkrörelsepolitiken hanteras generella frågor som rör alla typer av folkrörelser och ideella föreningar, såsom den statliga bidragsgivningen till föreningslivet. Folkrörelsepolitiken är på så sätt också ett komplement till ett stort antal andra politikområden t.ex. demokrati-, integrations-, jämställdhets-, storstads-, folkhälso- och kulturpolitiken som hanterar specifika frågor som rör olika typer av föreningar inom respektive område. Ett av syftena med folkrörelsepolitiken är att skapa ett samlat synsätt och agerande från statens sida när det gäller såväl relationer till folkrörelser och föreningar av olika slag som villkor och förutsättningar för föreningslivets verksamhet. Ett annat syfte är att synliggöra och lyfta fram den betydelse föreningslivet har för den demokratiska infrastrukturen i vårt samhälle. Föreningslivet skapar och utvecklar särskilda förutsättningar för den representativa demokratin bl.a. genom att medlemmarna får träna sig i och blir vana vid att gemensamt argumentera, värdera och fatta beslut. Sektorn organiserar också en mångfald av politiska, ekonomiska och sociala intressen. Dessutom spelar föreningslivet en viktig roll som mötesplats och alternativ arena för samtal och möten mellan människor som gått samman för att tillgodose gemensamma intressen och behov. Ett föreningsliv präglat av vitalitet och mångfald som ger medborgarna möjligheter till inflytande, delaktighet och deltagande utgör en bas för demokratins funktion. Genom en aktiv folkrörelsepolitik vill regeringen således bidra till att utveckla och fördjupa demokratin. Politiken syftar också till att stödja och stärka den sociala ekonomin i samhället. Med social ekonomi avses organiserad verksamhet som primärt har samhälleliga ändamål, bygger på demokratiska värderingar och är organisatoriskt fristående från den offentliga sektorn. Sådan verksamhet bedrivs i första hand i föreningar, stiftelser och kooperativ. Verksamheterna har allmännytta eller medlemsnytta, inte vinstintresse, som främsta drivkraft. Grundläggande för större delen av verksamheterna inom den sociala ekonomin är människors vilja till ideella insatser. Folkrörelsepolitiken har därmed en stor betydelse för hur förutsättningarna för aktörerna inom den sociala ekonomin formas. Det övergripande målet för folkrörelsepolitiken delas in i fyra huvudområden; -generella frågor rörande villkor och förutsättningar för folkrörelser och ideella föreningar, -generella frågor rörande bidrag till folkrörelser och ideella föreningar, -regeringens och dess förvaltningsmyndigheters dialog med föreningslivet, samt -statistik, forskning och övrig kunskapsbildning om föreningslivet och dess verksamhet. Som tidigare nämnts behandlas frågor som rör den ideella sektorn och dess olika verksamheter inom i stort sett samtliga politikområden. I syfte att samordna regeringens folkrörelsepolitik tillsattes en interdepartemental arbetsgrupp. I arbetsgruppen ingår representanter från samtliga departement. Gruppens uppgifter har två huvudsakliga inriktningar; dels att utgöra forum för samråd i frågor som rör föreningslivet och den sociala ekonomin och på så sätt förbättra den gemensamma kunskapsbasen om dessa frågor i statsförvaltningen, dels följa upp vissa gemensamma insatser på området. Arbetsgruppen har kunnat konstatera att det föreligger behov av att se över folkrörelsepolitiken och de olika insatser som görs riktade mot föreningslivet och den sociala ekonomin. Regeringen har därför för avsikt att låta se över den statliga folkrörelsepolitiken. Folkrörelsepolitiken som ett redskap för att nå mål inom andra politikområden Folkrörelsepolitiken är alltså ett komplement till ett stort antal politikområden som hanterar specifika frågor som rör den ideella sektorn. Därtill kan olika insatser inom folkrörelsepolitiken även vara ett verkningsfullt redskap för att nå politiskt prioriterade mål inom andra områden. Ett exempel på en sådan insats är det samverkansprojekt som påbörjades mellan regeringen, och föreningslivet. Projektet handlar om att finna former för att genom föreningslivet stödja nyanlända invandrares etablering i samhället. Det handlar bland annat om hur föreningslivet kan bidra till en tidig kontakt för att stödja språkinlärning och möjligheten att skaffa nya bekantskaper utifrån ett gemensamt intresse eller engagemang. Därigenom skapas möjligheter till kontaktytor mellan nyanlända invandrare och föreningar utifrån de deltagandes gemensamma intressen och behov. På detta sätt kan möten mellan människor oavsett nationalitet eller etniskt ursprung främjas under jämlika villkor. första fas består i stöd till ett antal pilotprojekt. Några av dessa pilotprojekt planeras att genomföras inom storstadsregionerna. är således även ett redskap i regeringens storstadspolitik, där ett av målen handlar om att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen och därmed verka för jämlika och jämställda levnadsvillkor för storstädernas invånare. I detta arbete kan idrottsrörelsen utgöra en värdefull resurs genom sin verksamhet som attraherar många människor. Ett annat exempel avser jämställdhetsmålet. och regeringen har slagit fast att jämställdhet är ett politisk prioriterat mål och skall genomsyra hela samhället. Mot bakgrund av bl.a. detta mål skall det undersökas vilka krav avseende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Undersökningen skall utföras inom ramen för den översyn av det statliga stödet till kvinnoorganisationer som regeringen beslutade . Utifrån slutsatserna i denna undersökning skall utredaren lämna förslag på hur frågan om krav avseende jämställdhet i den statliga bidragsgivningen till folkrörelser och föreningar skall behandlas fortsättningsvis. 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Ytterligare ett exempel är idrottsrörelsens och friluftsorganisationernas roll och insatser när det gäller att bidra till en god folkhälsa och att de nationella folkhälsomålen uppnås. En uppgift inom politikområdet är att medverka till att lagstiftning och finansiella villkor för folkrörelserna och föreningslivet i övrigt utformas på ett ändamålsenligt sätt. Detta kräver att regeringen har kunskap om den ideella sektorn och dess behov samt om vad det är som stimulerar respektive försvårar människors organisering i folkrörelser och det övriga föreningslivet. Folkrörelsepolitiken är därför i denna del i huvudsak inriktad på olika åtgärder för att öka kunskapen om och förståelsen för den ideella sektorn. I detta sammanhang är den kontinuerliga dialogen mellan föreningslivet och regeringen en värdefull kunskapskälla. Under innevarande år genomförs därför ett s.k. folkrörelseforum för sådan dialog med syfte att öka regeringens kunskap om folkrörelsernas förutsättningar och villkor. Därtill har regeringen för avsikt att som ett led i denna kunskapsinhämtning låta en särskild utredare kartlägga ideella föreningars rättsliga villkor. En förutsättning för människors organisering är att det måste vara praktiskt möjligt för dem att sluta sig samman och mötas i lokala föreningar och grupper. Regeringen stödjer därför genom ett särskilt bidrag tillkomst respektive ombyggnad av s.k. allmänna samlingslokaler. En särskild utredare undersöker och analyserar frågor som rör allmänna samlingslokaler och det statliga stödet för sådana lokaler. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Därefter kommer utredarens förslag beredas på sedvanligt sätt. En annan uppgift inom denna del av politiken är att bevaka föreningslivets villkor för och möjligheter till självfinansiering samt tillgång till externt kapital. Folkrörelsepolitiken omfattar generella frågor kring bidrag till folkrörelser och föreningar. Med det avses frågor som rör dels statliga bidragsprinciper och bidragssystem samt utvecklingen av dessa, dels uppföljning och utvärdering av olika typer av statsbidrag. Grundläggande värden för folkrörelsepolitiken är föreningarnas självständighet och oberoende, 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 såväl gentemot den offentliga sektorn som gentemot det privata näringslivet. är det viktigt att säkerställa att skattemedel används på ett ändamålsenligt sätt. En viktig uppgift inom denna del av folkrörelsepolitiken är att finna vägar för att kunna kombinera statens behov av kontroll med föreningarnas behov av integritet och självständighet. En annan väsentlig fråga handlar om att inhämta kunskap om föreningarnas inställning till och behov av de olika typer av bidrag som lämnas, t.ex. organisationsbidrag, verksamhetsbidrag och projektbidrag. Frågan om bidragsgivarnas val av bidragsform är en av de frågor som Statskontoret undersöker inom ramen för den bidragstudie som myndigheten gör på uppdrag av regeringen. Regeringen anser att folkrörelser, föreningar och liknande sammanslutningar är betydelsefulla företrädare för olika medborgargrupper och intressen i samhället. Ett starkt och mångfaldigt föreningsliv utgör själva kittet i ett demokratiskt samhälle. Dessutom har de lokala föreningarna en stor betydelse för förnyelse och vitalisering av det politiska systemet. En bred dialog och samverkan med sådana föreningar och sammanslutningar är därför väsentlig för demokratin. Därtill är en sådan dialog viktig för det lokala utvecklingsarbete som bedrivs inom storstadspolitiken i utsatta stadsdelar. Regeringen samråder i stor utsträckning i mer eller mindre formaliserade forum med folkrörelser och andra typer av föreningar. Dessa forum behandlar dock inte de generella frågor som rör hela den ideella sektorn. I stället hanterar respektive forum mer specifika frågor inom respektive politikområde. Regeringen har därför inrättat ett forum, folkrörelseforum, för övergripande frågor rörande sektorns villkor och förutsättningar att driva verksamhet samt sektorns möjligheter att utgöra en samlad samhällsröst i för demokratin viktiga frågor. En arbetskommitté för såväl förberedelsen som genomförandet av forumets olika delar har bildats. I den ingår företrädare för , , föreningslivet och kooperationen. uppgift är även att följa upp de insatser som görs inom ramen för forumet och ge förslag till i vilken form dialogen skall föras 2004. Statistik och annan kunskapsbildning En viktig uppgift inom politikområdet är att bidra till en ökad kunskap om föreningslivet och dess verksamheter. Det avser kunskap om dels föreningarnas och folkrörelsernas samhällsroll och betydelse för den demokratiska infrastrukturen, dels föreningslivets sammansättning, omfattning och verksamhetsinriktning. Det handlar om att inhämta sådan kunskap genom både dialog med företrädare för föreningslivet och särskilda studier. Ett exempel på en sådan studie är den som () redovisade i en rapport om föreningsengagemanget i som överlämnandes till regeringen . SCB har inom ramen för Undersökningarna om levnadsförhållanden () genomfört en särskild kartläggning av människors engagemang i ideella och ekonomiska föreningar. En liknande kartläggning genomfördes . I rapporten görs jämförelser mellan resultaten från de båda kartläggningarna. Rapporten visar bl.a. att medlemsantalet sjunkit inom i stort sett samtliga typer av föreningar. Emellertid har SCB funnit att trots svikande medlemssiffror har människors engagemang inte minskat. Detta skulle enligt SCB kunna tyda på att det traditionella föreningslivet är en lika självklar kanal för människors engagemang som tidigare och att människor i stället till viss del väljer andra kanaler för sitt engagemang och andra organisationsformer. Det finns ingen samlad kunskap om dessa alternativa organisationsformer. Regeringen avser därför att inhämta sådan kunskap samt undersöka om det finns möjlighet att främja och på olika sätt stödja människors alternativa sätt att organisera sig för att kunna tillgodose gemensamma intressen och behov. I detta sammanhang bör nämnas att översynen av stödet till kvinnoorganisationerna kan ses som en pilotstudie. Inom ramen för översynen skall det nämligen bl.a. undersökas vilka förutsättningar det finns att bredda stödet till kvinnoorganisationerna så att andra typer av sammanslutningar än de traditionella föreningarna skall kunna ges möjlighet att ta del av det. De undersökningar som SCB:s rapport baseras på har haft medlemskapet som utgångspunkt. Således har de som ingått i undersökningarna fått svara på frågor om i vilken utsträckning man är medlem i någon förening och i så fall i vilken förening och om man innehar förtroendeuppdrag m.m. För att kunna få en mer komplett och samlad bild av det ideella engagemanget i sin helhet bör denna studie komplettas med en undersökning som utgår från människors ideella insatser i stället för medlemskap. Regeringen har därför för avsikt att låta genomföra en sådan undersökning . En annan viktig uppgift inom denna del av folkrörelsepolitiken är att möjliggöra en spridning i statsförvaltningen och i samhället i övrigt av den inhämtade kunskap, och annan information, om föreningslivet. Det kan bl.a. ske genom användandet av den nya informationstekniken, som skapar möjligheter för föreningar och folkrörelser både att lämna och ta del av betydelsefull information samt att kunna delta i diskussioner och problemformuleringar före beslut i folkvalda församlingar. Målen för idrottspolitiken är att ge alla människor möjlighet att motionera och idrotta för att främja en god folkhälsa, att stödja en fri och självständig idrottsrörelse för alla samt att ge människor positiva upplevelser av idrott som underhållning. En god folkhälsa är en betydelsefull komponent för välfärden i vårt samhälle. Det är viktigt att barn och ungdomar tidigt skapar sig motionsvanor som varar hela livet. Vidare är det väsentligt att äldre människors och funktionshindrades behov av motion uppmärksammas. Det är hela samhällets ansvar och intresse att möjligheter skapas för alla människor att utöva motion och idrott regelbundet. Förutsättningar måste finnas för alla som så önskar att bedriva olika former av idrott och motion utifrån intresse och fysisk förmåga. Staten, kommunerna och idrottsrörelsen måste tillsammans pröva nya former för att bryta den utveckling som innebär att många människor i olika åldrar inte motionerar i tillräcklig omfattning, vilket leder till sämre hälsa. Ett nära samarbete är här särskilt viktigt för att nå framgång i det lokala utvecklingsarbete som bedrivs inom storstadspolitiken i utsatta stadsdelar. Regeringen anser vidare att det är av stor vikt att i samhällsplaneringen, i skolans arbete och i andra 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 sammanhang uppmuntra och ge möjligheter till människors motion och idrott. Den svenska folkrörelseidrotten med dess många lokala föreningar och omfattande ideella engagemang har lagt grunden för idrottens utveckling i vårt land. För de flesta människor och för samhället i sin helhet är idrotten värdefull genom att skapa sunda motionsvanor, bidra till en god folkhälsa, demokratisk delaktighet samt vara en vardaglig mötesplats för personer med olika etnisk och kulturell bakgrund. En fri och självständig idrottsrörelse, som bygger på ideellt engagemang och som bedriver en bred verksamhet, bör därför även ges ett aktivt stöd. Stödet bör vara inriktat på sådan verksamhet som främjar bredd- och motionsidrott, värnar om god etik och ger lika möjligheter för kvinnor och män med olika social bakgrund och ekonomiska förutsättningar. Flickor måste ges lika möjligheter som pojkar att delta utifrån sina intressen och förutsättningar. Syftet skall också vara att främja demokratisk delaktighet, aktivt eftersträva integration och god tillgänglighet för funktionshindrade samt en god folkhälsa. Den svenska idrottsrörelsen gör betydande insatser för att bekämpa dopningen inom idrotten. Även internationellt har gått i spetsen för ett aktivt samarbete i kampen mot dopning. är f.n. ordförandeland inom IADA (the International Anti-Doping Arrangement) och deltar i övervakningsgruppen för samt bidrar målinriktat till att utveckla Världsantidopningsbyrån (). Dessa insatser är viktiga också för att möjliggöra för svenska idrottsutövare att kunna tävla på lika villkor internationellt. Underhållningsidrotten har sitt värde främst genom att den skapar förströelse och glädje för många idrottsintresserade människor i vårt land.