prop · GS0364 · 2004-12-29 00:00:00 — Regeringens proposition 2004/05:64 Ny ordning för utfärdande av rättsintyg Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås en ny ordning för utfärdande av rättsintyg. Syftet är att höja kvaliteten på de rättsintyg som utfärdas i anledning av brott. Innebörden av den nya ordningen är att skall få huvudansvaret för verksamheten med utfärdande av rättsintyg. Utfärdande av rättsintyg skall i huvudsak koncentreras till för uppgiften särskilt kvalificerade läkare. Rättsintyg skall i regel inhämtas antingen från läkare vid rättsmedicinsk avdelning inom , eller från läkare som enligt avtal med verket åtagit sig att utfärda sådana intyg. Det kommer dock inte att vara möjligt för dessa läkare att utfärda alla de rättsintyg som fordras. Även fortsättningsvis kommer således en del rättsintyg att utfärdas av läkare inom den offentligt bedrivna vården och av läkare i enskild verksamhet. skall ta ut en avgift för rättsintyg som utfärdas genom verkets försorg. Vidare ges landstingen rätt att ta ut avgift för sådana rättsintyg som utfärdas av läkare inom den offentligt bedrivna vården. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Ärendet ...............................................................och dess beredning Läkarundersökning och utfärdande av rättsintyg Skyldighet att utfärda intyg m.m Antal rättsintyg och kostnader Vissa insatser för att förbättra rättsintygens kvalitet En ny ordning ......................................för utfärdande av rättsintyg Huvudmannaskap för utfärdande av rättsintyg 6.4Utfärdande av rättsintyg koncentreras till särskilt Beslut om rättsintyg m.m.................................................. Underlag för ett rättsintyg................................................. 6.8Samtycke till undersökning och utfärdande av Utlämnande av uppgifter................................................... Ansvar för underlag för rättsintyg..................................... 6.12Avgift för rättsintyg som utfärdas genom 6.13Ersättning till av kontrakterade Landstings rätt att ta ut avgift för rättsintyg...................... Sammanfattning av förslagen i departementspromemorian Ny ordning för utfärdande av rättsintyg (Ds 2003:3)............ Författningsförslagen i departementspromemorian............... Förteckning över remissinstanser.......................................... Lagförslaget i utkastet till lagrådsremiss............................... Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över utkastet Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om rättsintyg i anledning av brott. Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om rättsintyg i anledning av brott Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om sådana skriftliga medicinska utlåtanden av läkare som inhämtas av polismyndighet eller åklagarmyndighet i syfte att användas i en brottsutredning eller som bevis i en rättegång i anledning av brott (rättsintyg). Vad som sägs i denna lag om läkare gäller även för tandläkare. Inhämtande av rättsintyg m.m. 2 § Rättsintyg skall inhämtas från läkare vid rättsmedicinsk avdelning inom eller läkare som enligt avtal med verket har åtagit sig att utfärda sådana intyg, om skador, sjukdomar eller andra förhållanden som intyget skall avse bedöms kunna vara av betydelse vid utredning om brott 1.som kan antas föranleda annan påföljd än böter, eller 2.enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och brottet kunde antas ha föranlett annan påföljd än böter. Om det finns särskilda skäl får dock rättsintyg som avses i första stycket även inhämtas från annan läkare med tillräcklig kompetens. 3 § Vid utfärdande av rättsintyg gäller bestämmelserna om jäv i 11 och 12 §§ förvaltningslagen (1986:223) även för läkare som utövar yrket enskilt. 4 § Läkarundersökning i syfte att utfärda ett rättsintyg som avser en målsägande får inte utföras utan hans eller hennes samtycke. Bestämmelser om kroppsbesiktning av den som är misstänkt för brott finns i 28 kap. . 5 § Ett rättsintyg får inte utfärdas utan den enskildes samtycke, om inte annat följer av andra eller tredje stycket. Ett rättsintyg som avser en målsägande får utfärdas utan samtycke 1.vid misstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller misstanke om brott enligt 3, 4 eller 6 kap. mot någon som inte har fyllt , eller 2.om uppgifter, för vilka gäller sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) eller tystnadsplikt enligt 2 kap. 8 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, har lämnats ut till polismyndighet eller åklagarmyndighet efter samtycke från målsäganden. Ett rättsintyg som avser den som är misstänkt för brott får utfärdas utan samtycke 1.i samband med kroppsbesiktning enligt 28 kap. , 2.om annan undersökning än kroppsbesiktning har ägt rum och det föreligger misstanke om sådant brott som avses i andra stycket 1. 6 § Den myndighet som har beslutat att inhämta ett rättsintyg eller den läkare som avser att utfärda ett rättsintyg skall ge den som intyget skall avse information om vad ett rättsintyg är och under vilka förutsättningar samtycke enligt 4 och 5 §§ krävs. 7 § Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) eller där personalen omfattas av tystnadsplikt enligt 2 kap. 8 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område skall det till utan hinder av sekretessen eller tystnadsplikten lämnas ut sådana uppgifter som behövs för att utfärda ett rättsintyg om 1.det begärs av , och 2.uppgifterna angår misstanke om sådant brott som avses i 5 § andra stycket 1. Bestämmelser om utlämnande av uppgifter till polismyndighet och åklagarmyndighet i vissa fall finns i 14 kap. 2 § sekretesslagen. Underlag för undersökning och utfärdande av rättsintyg 8 § Den myndighet som har beslutat att inhämta ett rättsintyg skall tillhandahålla den som skall utföra undersökningen eller utfärda rättsintyget det underlag som behövs för åtgärden. 9 § Ett rättsintyg skall utfärdas och expedieras till den myndighet som har beslutat att inhämta intyget. Om rättsintyget har utfärdats av sådan läkare som enligt avtal med har åtagit sig att utfärda intyg, skall en kopia av intyget sändas till i samband med expedieringen. 10 § skall ta ut en avgift av den myndighet som har beslutat att inhämta ett rättsintyg, om detta har utfärdats av sådan läkare som avses i 2 § första stycket. 11 § beslutar om ersättning för arbete, tidsspillan Prop. 2004/05:64 och utlägg i anledning av uppdraget till de läkare som enligt avtal med verket har åtagit sig att utfärda rättsintyg. 12 § Landsting får ta ut en avgift av den myndighet som har beslutat att inhämta ett rättsintyg, om detta har utfärdats i tjänsten av läkare inom den offentligt bedrivna vården. 13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om informationsskyldigheten enligt 6 § samt föreskrifter om verkställigheten i övrigt av denna lag. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Chefen för beslutade att uppdra åt överdirektören i att biträda med en översyn av ordningen för utfärdande av rättsintyg. hade tidigare i en skrivelse till påpekat att det förelåg brister med avseende på kvaliteten av de rättsintyg som utfärdas (dnr Ju2000/5848/). Uppdraget redovisades i departementspromemorian Ny ordning för utfärdande av rättsintyg (Ds 2003:3). En sammanfattning av promemorian samt dess författningsförslag finns i bilagorna 1 och 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju2003/1394/Å). Därutöver har ett utkast till lagrådsremiss remissbehandlats. Remissinstanserna ombads att i första hand lämna synpunkter på förslagen och bedömningarna i avsnitt 6.56.9 samt 6.13. Lagförslaget i utkastet till lagrådsremiss finns i bilaga 4. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Utkastet och de remissyttranden som inkommit finns tillgängliga i (dnr Ju2003/1394/Å). Denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen, och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har i allt väsenligt godtagit förslagen, men har haft synpunkter på förslaget om informationsskyldighet. Regeringen har justerat lagförslagen efter Lagrådets synpunkter. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6.2, 6.4 och 6.8 samt i författningskommentaren. Vid utredningar av brott kan det ofta vara av stor betydelse att fastställa skador på målsägande eller misstänkt gärningsman. Ofta tar polisen initiativ till att en läkarundersökning sker och att ett intyg över skadorna på målsägande eller misstänkt gärningsman utfärdas. Sådana intyg brukar benämnas rättsintyg. Rättsintygen och de läkarundersökningar som föregår dem fyller en viktig funktion när det gäller att upptäcka, utreda och lagföra brott men också för att kunna utesluta att brott har blivit begångna. undersökningar och rättsintyg kan polis och åklagare få kunskap om de Prop. 2004/05:64 medicinska fynden talar för eller emot ett påstått händelseförlopp. Resurskrävande förundersökningar kan i vissa fall läggas ned i ett förhållandevis tidigt skede då det efter en rättsmedicinsk undersökning står klart att skadorna är självförvållade. I andra fall ligger rättsintyget delvis till grund för åklagarens beslut om att väcka åtal. I rätten fyller rättsintyget en viktig funktion som bevismedel. Med stöd av rättsintyget kan rätten få t.ex. frågan om omfattningen av och orsaken till en skada hos målsäganden belyst. Rättsintyget kan således utgöra en del av grunden för en fällande dom i ett brottmål men det kan också leda till en friande dom. Även vid rättens bedömning av brottsrubriceringen och skadeståndsfrågan kan rättsintyget ha betydelse. Med rättsintyg brukar avses ett av läkare avgivet skriftligt utlåtande rörande en levande person. Det är dock inte definierat i någon lag eller förordning vad som avses med rättsintyg. I allmänna råd (Rättsintyg vid utredning av vålds- och sexualbrott, SOSFS 1997:5) definieras rättsintyg som ett utlåtande av en läkare som grundar sig antingen på läkarens egen eller annan läkares undersökning av en misstänkt eller ett brottsoffer (målsäganden) eller på uppgifter i en patientjournal angående en misstänkt eller ett brottsoffer och som är avsett att användas som bevis i brottsutredning eller i rättegång. I sammanhanget bör också nämnas att det blivit allt vanligare att polisen endast begär in kopior av patientjournaler utan ytterligare bedömningar eller kommentarer från läkarens sida. Journalkopior betraktas dock inte som rättsintyg även om de kan ligga till grund för sådana intyg. 4.4Läkarundersökning och utfärdande av rättsintyg Ett rättsintyg grundar sig normalt på en läkarundersökning av målsäganden eller den misstänkte gärningsmannen. I vissa fall kan det dock hända att den som skadats har uppsökt sjukvården på egen hand för behandling och att ett rättsintyg avseende skadan aktualiseras först i ett senare skede. Ett rättsintyg kan i en sådan situation grunda sig på den dokumentation som finns från besöket, exempelvis patientjournaler och fotografier. Det förekommer att rättsintyget i sådana situationer inte utfärdas av den som har utfört läkarundersökningen utan av en annan läkare, exempelvis en rättsläkare anställd vid . Undersökningar och utfärdanden av rättsintyg utförs dels av rättsläkare vid rättsmedicinsk avdelning inom , dels av läkare inom den offentligt bedrivna hälso- och sjukvården, dels av läkare som är verksamma inom den enskilda hälso- och sjukvården. Rättsläkarna inom har specialistkompetens i rättsmedicin medan det inte finns något särskilt krav på kompetens i rättsmedicin för de läkare som i övrigt utfärdar rättsintyg. Ansvaret för verksamheten med utfärdande av rättsintyg är således uppdelat på olika aktörer. myndighet med särskilt ansvar för verksamheten med rättsintyg finns Prop. 2004/05:64 inte. 4.5Skyldighet att utfärda intyg m.m. Enligt 2 kap. 3 § förordningen (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område är läkare och tandläkare som är verksamma inom den offentligt bedrivna hälso- och sjukvården skyldiga att, i den omfattning övriga skyldigheter i yrkesutövningen inte hindrar det eller det annars inte finns särskilda skäl däremot, utföra undersökningar och ge utlåtande över dessa på begäran av länsstyrelse, domstol, åklagarmyndighet eller polismyndighet. skall enligt 2 § förordningen (1996:613) med instruktion för särskilt svara för bl.a. rättsmedicinska obduktioner och andra rättsmedicinska undersökningar samt rättsmedicinsk medverkan i övrigt på begäran av domstol, länsstyrelse, allmän åklagare eller polismyndighet. Det ligger således inom ramen för en inom anställd rättsläkares arbetsuppgifter att utföra undersökningar och utfärda rättsintyg. Skyldigheten för läkare anställda inom den offentligt bedrivna hälso- och sjukvården att utföra undersökningar och att utfärda rättsintyg är begränsad till att gälla när vissa myndigheter begär det. Någon skyldighet att på begäran av en enskild person utföra undersökningar och utfärda rättsintyg finns inte. Det finns inte heller någon skyldighet för privat verksamma läkare att utföra undersökningar och utfärda rättsintyg. Av allmänna råd (Rättsintyg vid utredning av vålds- och sexualbrott, SOSFS 1997:5) framgår att ett rättsintyg alltid bör innehålla vissa administrativa uppgifter, en beskrivning av undersökningen samt ett utlåtande. De administrativa uppgifterna syftar på den undersöktes identitet, vem som utfört undersökningen, tid och plats för undersökningen, vem som har begärt undersökningen m.m. Beskrivningen av undersökningen innefattar uppgifter om vilka uppgifter läkaren har tillgång till när intyget utfärdas (t.ex. polisanmälan och vittnesberättelser), sjukvårdande insatser, en skadebeskrivning samt uppgifter om provtagning. Rättsintyget avslutas med en sammanfattande bedömning i ett utlåtande. Skadorna och undersökningsfynden skall här sättas i relation till vad som framkommit vid förundersökningen och vad den undersökte har uppgett. Skadornas ålder skall bedömas och sättas i relation till uppgiven tidpunkt för uppkomst. Om det i materialet finns flera versioner av händelseförloppet vid skadans uppkomst bör skadorna och fynden relateras till alla versioner av händelseförloppet. I intyget bör anges om skadorna och fynden stämmer överens med det påstådda händelseförloppet. Läkaren bör vidare ange om skadorna kan eller inte kan ha uppkommit på ett visst sätt t.ex. med ett visst föremål eller vapen och om de kan eller inte kan ha tillfogats av annan person Prop. 2004/05:64 respektive ha varit självförvållade. I utlåtandet skall vidare göras en bedömning av risken för bestående men och om det förelegat medicinskt livshotande skador eller tillstånd. Avslutningsvis framhålls i de allmänna råden att det är viktigt att läkaren inte ger sig in på egna juridiska bedömningar i utlåtandet. 4.7Antal rättsintyg och kostnader Det är i allmänhet polismyndigheterna som beslutar om att rättsintyg skall inhämtas. I promemorian uppskattas, bl.a. på grundval av enkätsvar från landets polismyndigheter, att antalet utfärdade rättsintyg är ca 9 000 . Av dessa svarar för ca 2 000, varav ungefär hälften grundar sig på en undersökning medan de övriga utgörs av yttranden över patientjournal eller annan dokumentation. Resterande rättsintyg utfärdas av läkare inom den offentligt och den enskilt bedrivna hälso- och sjukvården. De rättsintyg som utfärdas av rättsläkare inom är kostnadsfria för beställaren och finansieras genom verkets anslag. Verkets kostnad för ett rättsintyg grundad på en undersökning uppgår i genomsnitt till ca , medan kostnaden för rättsintyg som utgörs av yttrande över patientjournal eller annan dokumentation uppgår till ungefär hälften. Den totala kostnaden för verksamheten med rättsintyg inom verket uppskattas i promemorian till fyra . För rättsintyg som andra läkare utfärdar får polismyndigheterna normalt sett betala en avgift. Polismyndigheternas totala kostnad uppgick enligt promemorian till ca , varav ungefär hälften betalades till enskilda läkare eller deras bolag och hälften till landstingen. Den genomsnittliga kostnaden för ett sådant rättsintyg uppgick till . Emellertid var de rättsintyg som utfärdades av de enskilda läkarna betydligt dyrare () än de som utfärdades inom landstingen (). Inom ramen för översynen av ordningen för utfärdande av rättsintyg gjordes dels en inventering av tidigare studier om rättsintygens kvalitet, dels en undersökning om synen på rättsintygens kvalitet bland representanter för rättsväsendet. I promemorian konstateras att kvaliteten på de rättsintyg som utfärdas inom hälso- och sjukvården inte alltid motsvarar de krav som bör ställas på sådana intyg. Kritiken mot rättsintygen är enligt promemorian av olika slag. Exempel på brister i intygen som närmast kan benämnas som sakliga brister är att skadans utseende och lokalisering är bristfälligt beskrivna, slutsatser om tid och sätt för skadans uppkomst saknas eller är felaktiga samt förekomst av spekulativa påståenden. Vidare förekommer språkliga brister som t.ex. att medicinsk terminologi förekommer utan översättning Andra brister som har uppmärksammats är brist på Prop. 2004/05:64 enhetlig struktur, långa handläggningstider och höga kostnader. Orsakerna till de redovisade kvalitetsbristerna var enligt de tillfrågade inom rättsväsendet främst hänförliga till att det är många olika läkare som deltar i verksamheten och att många av dessa läkare inte synes vara förtrogna med de förutsättningar som gäller inom rättsväsendet. Såväl domstolar som åklagare anförde att många läkare inte synes förstå rättsintygens användning och betydelse i rättsprocessen. Från läkarhåll såg man på saken från en annan utgångspunkt. Att utföra undersökningar för att kunna utfärda rättsintyg sågs inte som någon primär arbetsuppgift. I en pressad arbetssituation står frågor som rör vård och behandling i fokus och de rättsliga aspekterna får stå tillbaka. Ökad tydlighet och klarare frågeställningar från beställarens sida efterlystes från läkarhåll. 4.9Vissa insatser för att förbättra rättsintygens kvalitet Som en följd av den kritik som riktats mot rättsintygen har på flera håll i landet nya arbetsmodeller som stöd för utfärdande av rättsintyg utvecklats. Utvecklingsarbetet och intresset för att finna nya arbetsmetoder är en naturlig följd av regeringens och myndigheternas satsningar och prioriteringar för att förbättra brottsoffrens situation och att förstärka insatserna mot våld i nära relationer. Ett exempel på en insats för att förbättra rättsintygen är den försöksverksamhet som tidigare bedrevs vid rättsmedicinska avdelning i . Läkare på andra orter än kontrakterades i syfte att dessa skulle kunna svara för en stor del av polismyndigheternas behov av rättsintyg, särskilt avseende grövre brott, inom respektive område. De kontrakterade läkarna fick utbildning, stöd och ledning av rättsläkare vid den rättsmedicinska avdelningen. Utvärderingen av försöksverksamheten visade att målet att få en god standard på rättsintygen hade nåtts. Vid flera av rättsmedicinska avdelningar har i samverkan med polisen byggts upp en organisation med öppna mottagningar som står till polisens förfogande för undersökningar av målsägande och misstänkta gärningsmän. Ytterligare exempel på åtgärder för att förbättra rättsintygen är utbildningsinsatser i samverkan med rättsmedicinska avdelningar med deltagande av läkare, poliser och åklagare. Regeringens bedömning: En ny ordning och en rättslig reglering för utfärdande av rättsintyg bör införas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till en ny ordning för utfärdande av rättsintyg och till en rättslig reglering därav. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Med undantag för följande instans har remissinstanserna har inte haft några invändningar mot bedömningen i utkastet till lagrådsremiss. har anfört att det finns ett regelverk för utfärdande av rättsintyg genom allmänna råd. Skälen för regeringens bedömning: När det gäller undersökningar och utfärdande av rättsintyg finns inte något sammanhållet regelverk. I skilda författningar finns det enstaka bestämmelser, vilka är av relevans för verksamheten med utfärdande av rättsintyg. Något heltäckande regelverk i lag eller förordning finns dock inte. beslutade om allmänna råd för rättsintyg vid utredning av vålds- och sexualbrott (SOSFS 1997:5). De allmänna råden beskriver relativt utförligt verksamheten med utfärdande av rättsintyg. I promemorian har dock konstaterats att de allmänna råden inte har medfört att kvaliteten på rättsintygen ökat till önskvärd nivå. Remissinstanserna har instämt i att de brister som redovisas i promemorian utgör ett problem som det är angeläget att komma till rätta med. Regeringen anser att det är av stor vikt att rättsväsendet har tillgång till bästa möjliga underlag för sina ställningstaganden. Mot bakgrund av de brister som har konstaterats anser regeringen att det är nödvändigt med en ordning som säkerställer en hög kvalitet på rättsintygen. De läkare som utfärdar rättsintyg måste därför ha en hög kompetens och tillräcklig erfarenhet för uppgiften. I detta ingår att kunna göra relevanta medicinska bedömningar av skador och deras uppkomst och att kunna dokumentera detta på ett för mottagaren lättförståeligt sätt. Utfärdaren måste vidare ha kunskap om och förståelse för rättsintygets funktion och betydelse i rättprocessen. Detta innebär att de läkare som skall utfärda rättsintyg måste ha utbildning som motsvarar dessa krav. För att upprätthålla kunskaperna fordras återkommande fortbildning samt möjligheter att bygga upp erfarenhet av att bedöma skador och tecken på våld och sexuella övergrepp. Mot bakgrund av de problem som konstaterats behövs kvalitetssäkring av verksamheten med utfärdande av rättsintyg. Rättsintyg utfärdas dels av rättsläkare inom , dels av läkare inom den offentligt bedrivna hälso- och sjukvården, dels av privatpraktiserade läkare. Ansvaret för verksamheten är således delat mellan flera olika aktörer. Någon myndighet som särskilt skall ansvara för och leda verksamhet med utfärdande av rättsintyg finns inte. Detta innebär att det inte heller finns någon myndighet som har ett sammanhållet och övergripande ansvar för frågor som utbildning, fortbildning och kvalitetssäkring. Den situation som råder utan en myndighet med ansvar för verksamheten och utan en sammanhållen rättslig reglering är enligt regeringens mening inte tillfredsställande. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att det är lämpligt att införa en ordning som bl.a. innebär att en myndighet får ett särskilt Prop. 2004/05:64 ansvar för verksamheten och att verksamheten omgärdas av en rättslig 6 En ny ordning för utfärdande av rättsintyg 6.1Huvudmannaskap för utfärdande av rättsintyg Regeringens bedömning: bör få huvudansvaret för verksamheten med utfärdande av rättsintyg i anledning av brott. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna, däribland ombudsmän, , , , , , , och är positiva till förslaget. ställer sig tveksam till förslaget. Rikskvinnocentrum avstyrker förslaget. och för rättsmedicin tillstyrker förslaget, men menar att det mot bakgrund av bristen på rättsläkare knappast är möjligt för att åta sig ett omfattande utbildningsuppdrag. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens bedömning.