prop · GR031d19 · 2004-01-01 00:00:00 — Det pågående internationaliseringsarbetet inom högskolesystemet är ett led i arbetet med att implementera intentionerna i den s.k. Bolognadeklarationen. Bolognadeklarationen undertecknades av företrädare för 29 länder i syfte att utveckla det europeiska samarbetet inom högre utbildning, framför allt för att främja studenternas rörlighet mellan de europeiska utbildningssystemen och på arbetsmarknaden, samt för att öka konkurrenskraft och attraktionskraft som utbildningskontinent. Lärosäten och studenter har en avgörande roll i arbetet för att de uppställda målen skall kunna uppnås till 2010. Målsättningarna i deklarationen följdes upp vid ett ministermöte i då ministrarna också bedömde vilka ytterligare steg som skulle tas i processen. I och med Pragmötet har antalet länder som anslutit sig till processen utökats till 33. Nästa uppföljningsmöte på ministernivå äger rum i . Inför detta möte har skrivit en nationell rapport (dnr U2003/1445/UH), i vilken en svensk avstämning mot de gemensamma målen görs. Mot bakgrund av såväl den nationella som den internationella utvecklingen inom högskolan, i synnerhet inom ramen för Bolognaprocessen, arbetar en projektgrupp inom med en översyn av vissa examensfrågor i högskolan (dnr 2002/1944/UH). Projektgruppen redovisade delrapporten i internationell belysning (Ds 2003:4). Delrapporten har remitterats. Projektgruppen har fått förlängd tid och uppdraget skall slutligt redovisas . har Europeiska kommissionen lagt fram ett förslag till direktiv om erkännande av yrkeskvalifikationer. Det skall ersätta samtliga nuvarande direktiv om ömsesidigt erkännande av examens- och kompetensbevis (tre generella direktiv och tolv s.k. sektorsdirektiv som avser enskilda yrken). Universitet och högskolor skall i sin verksamhet främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Detta innebär bl.a. att lärosätena skall arbeta för jämn könsfördelning bland såväl studenter som personal. Behovet av förändring är stort 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 eftersom dagens högskola är långt ifrån jämställd. Det framgår tydligt av universitetens och högskolornas årsredovisningar där uppgifterna speglar den könsstrukturerade ordning som finns såväl inom högskolan som i samhället i övrigt. Av årsredovisningarna framkommer att mycket arbete pågår i syfte att öka jämställdheten på olika områden och nivåer. Andelen manliga studenter i högskolan sjunker och är . Särskilt bland äldre studenter och bland dem som läser på distansutbildningar är kvinnodominansen tydlig. Omkring tre fjärdedelar av studenterna läser på kurser med ojämn könsfördelning, dvs. där andel kvinnor eller män inte ligger inom spannet . En ojämn könsfördelning bland studenter på olika utbildningar har inte bara inverkan på könsfördelningen på den framtida arbetsmarknaden. Undersökningar visar också att sexuella trakasserier är vanligare på utbildningar med ojämn könsfördelning. Universiteten och högskolorna har framför allt satsat på att få en större andel kvinnor på de tekniska utbildningarna. Detta arbete har också lyckats relativt väl. /02 uppgick andelen kvinnor som avlade högskoleingenjörsexamen till , vilket innebär en ökning . Svårigheterna har visat sig större när det gäller att rekrytera män till lärar- och sjuksköterskeutbildningar, där andelen kvinnor utgör . I årsredovisningarna poängteras vikten av att utbildningsmiljön förändras så att möjligheterna att rekrytera och hålla kvar studenter av underrepresenterat kön förbättras. kommer att presentera resultatet av en undersökning rörande bl.a. universitetens och högskolornas insatser för att förbättra rekryteringen av underrepresenterat kön. Den högre andelen kvinnor på grundutbildningen avspeglas inte i könsfördelningen på forskarutbildningen, även om könsfördelningen bland nyantagna doktorander /02 i stort sett är jämn kvinnor och män. Stora skillnader förekommer dock mellan ämnen. Inom teknikvetenskap är av nya doktorander män och inom medicin utgör de kvinnliga doktoranderna . har andelen disputerande kvinnor ökat med till och på ett antal lärosäten görs intressanta insatser för att öka 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 andelen doktorander av underrepresenterat kön. Ett exempel är de extra resurser som i den interna resursfördelningen vid några lärosäten tilldelas vissa ämnen när forskarstuderande av underrepresenterat kön rekryteras eller disputerar. Ett annat exempel är olika mentorsprojekt som syftar till att stötta kvinnor i början av sin forskarkarriär. Den sneda könsfördelningen och den ojämna maktbalansen är tydlig i personalsammansättningen. Kvinnor utgör av den administrativa personalen som andelen kvinnor bland professorerna endast är . Regeringens mål är att av professorerna skall vara kvinnor 2008. I syfte att påskynda måluppfyllelsen har regeringen ställt upp rekryteringsmål för de flesta universitet och högskolor beträffande andelen kvinnor bland nya professorer. Årsredovisningar visar att stora insatser krävs av många universitet och högskolor för att de skall nå de uppsatta målen för perioden 20012004. Lärosätena skall även ställa upp rekryteringsmål för övriga kategorier lärare och redovisa till regeringen hur målet uppfyllts. Positiv särbehandling vid anställningar är ett exempel på insatser som görs för att öka andelen kvinnliga lärare och professorer. Ett annat är namnlistor för att synliggöra kompetenta kvinnor. Könsfördelningen på ledande befattningar såsom dekaner, prefekter, studierektorer eller motsvarande redovisas av vissa lärosäten. Redovisningarna visar på en stark underrepresentation av kvinnor på dessa poster. Underrepresentationen är även tydlig vad gäller andelen kvinnliga rektorer. I syfte att intensifiera arbetet med att öka jämställdheten vid rektorsanställningar har regeringen genomfört förändringar i högskoleförordningen (1993:100). En jämn könsfördelning på ledande befattningar är betydelsefull inte bara för framtida rekrytering utan även för jämställdhetssituationen som helhet vid lärosätet. Mot bakgrund av den rådande situationen har regeringen givit i uppdrag att kartlägga och analysera rekryteringen av rektorer. Genusforskning bedrivs vid flertalet universitet och högskolor och har betydelse såväl för det omgivande samhället som för jämställdhetsarbetet inom universitet och högskolor. I syfte att ge en orientering om genusforskning inom olika ämnen ger tillsammans med Nationella sekretariatet för genusforskning ut en skriftserie om genusforskning. Undervisning med genusperspektiv blir allt vanligare, framför allt inom samhällsvetenskap och humaniora men även inom exempelvis naturvetenskap och teknik. Rådet för högre utbildning arbetar med att utveckla metoder för att använda genusperspektiv i undervisningen. För att säkerställa att lärare har erforderliga kunskaper för att kunna lägga ett genusperspektiv på undervisningen ställer regeringen krav på jämställdhets- och genuskunskap i den högskolepedagogiska utbildning som högskolorna skall erbjuda lärare. Jämställdhet och genuskunskap bör också ingå i utbildningar för handledare inom forskarutbildning. Regeringen anser att jämställdhet inom högskolan spelar en betydelsefull roll för att högskolan skall kunna fungera som en drivkraft för modernitet och förnyelse i samhället. För att åstadkomma jämställdhet i såväl högskolan som arbetslivet krävs att könsstereotypa mönster i utbildningsval bryts. Högskolorna bör därför sträva efter att åstadkomma förändringar på detta område. Vidare bedömer regeringen att det är viktigt att universitet och högskolor gör insatser för att andelen kvinnliga professorer skall öka, liksom andelen kvinnor på andra ledande positioner inom högskolan. Genusperspektiv i utbildningen har stor pedagogisk betydelse. Mot bakgrund av behovet av översyn och förändring avser regeringen att ge i uppdrag att bl.a. granska hur frågor om mäns våld mot kvinnor beaktas i ett antal utbildningar. har statliga myndigheter regeringens uppdrag att införa miljöledningssystem som ett verktyg för att organisera och förbättra sitt miljöarbete och därmed bidra till en ekologiskt hållbar utveckling. Syftet är att integrera miljöhänsyn i den ordinarie verksamheten samt att systematisera, strukturera och ständigt förbättra miljöarbetet. och högskolor skall återrapportera uppdraget avseende arbetet med miljöledningssystem och hållbar utveckling till regeringen. Återrapporteringen skall innefatta miljöutredning, miljöpolicy, miljöutbildning, miljörevision och upphandling av varor och tjänster vid varje lärosäte. Av 35 lärosäten har 32 inkommit med återrapportering. Av dessa har 19 gjort en systematisk värdering av sina miljöaspekter. Två högskolor har genomfört revision av sina respektive miljöledningsverksamheter. är certifierad enligt ISO 14 001 och är delvis EMAS registrerad. Ytterligare fem lärosäten har en pågående process för att erhålla certifiering eller miljödiplomering. De indirekta miljöaspekterna omfattar utbildning, forskning och informationsspridning. Vid utbildning för hållbar utveckling ställs särskilda krav på de pedagogiska insatserna eftersom ämnesområdet är komplext och tvärvetenskapligt. De direkta miljöaspekterna rör avfallshantering, elförbrukning, laboratorieverksamhet och miljöhänsyn vid upphandling. De flesta lärosätena arbetar i högre grad med de direkta miljöaspekterna och i något mindre utsträckning med de indirekta. 20 lärosäten anger dock att de arbetar med utbildning inom miljöområdet. Åtta av dem redovisar konkreta åtgärder för att utbilda studenter inom miljö och hållbar utveckling. 13 av lärosätena har genomfört miljöledningsutbildning för personalen . Regeringen begär in redovisningar om de statliga myndigheternas arbetsgivarpolitik och de mål som gäller för politiken. Till skall universitet och högskolor m.fl. redovisa hur deras mål för kompetensförsörjning uppnåtts samt vilka mål som gäller och de två närmast följande åren. En sammanställning av den redovisning som lämnas till visar att personalomsättningen inom universitets-, högskole- och forskningsmyndigheter är ungefär densamma som för samtliga statliga myndigheter. Flera lärosäten vittnar om svårigheter att rekrytera kvalificerad personal. Problemet finns framför allt inom vissa ämnesområden. I samband med de stora pensionsavgångarna som 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 inleds beräknas rekryteringssvårigheterna öka. pensionerades mindre än 1 200 personer per femårsperiod. Förutsatt att pensionsåldern är , kommer totalt 3 200 personer att gå i pension . Åren 2008 2012 ökar antalet till 4 700 för att minska till 4 100 20132017. Flest pensionsavgångar beräknas ske som antalet personer som uppnår högskoleålder ökar markant. Lärosätena är väl medvetna om dessa problem och har vidtagit ett flertal åtgärder för att minska eller avhjälpa dem. En strategi är att värna om den egna arbetsmiljön för att få behålla kvalificerad personal. Här ingår kompetensutveckling med möjlighet till forskarutbildning och annan utbildning inom ramen för anställningarna, ökade forskningsmöjligheter för lektorer, lönepolicy samt policyprogram och handlingsplaner för jämställdhet och mångfald. En breddning av arbetsuppgifterna, pedagogisk utbildning och utbildning i genuskunskap samt jämställdhets- och mångfaldsfrågor ingår i arbetet med att förbättra arbetsmiljön. Personalens genomsnittsålder är vid högskolemyndigheterna jämfört med vid samtliga statliga myndigheter. Vid lärosäten med forskarutbildning utgör dock doktoranderna en stor grupp bland de yngre anställda. Om denna grupp exkluderas blir genomsnittsåldern vid högskolemyndigheterna klart högre. Andelen av personalen som är eller äldre är både inom högskolesektorn och sammanlagt inom statliga myndigheter. För personal med ledningskompetens är denna andel betydligt större () och också större än för personal med ledningskompetens inom statliga myndigheter totalt (). Andelen kvinnor är inom högskolemyndigheterna vilket är något högre än för de statliga myndigheterna totalt, som ligger på . Både för högskolesektorn och övriga statliga myndigheter är variationen stor mellan de grupper som redovisningen är uppdelad i ledningskompetens (t.ex. rektorer, dekaner och prefekter), kärnkompetens (t.ex. professorer, lektorer och adjunkter) och stödkompetens (t.ex. teknisk-administrativ personal och bibliotekarier). För högskolemyndigheterna är andelen kvinnor i dessa grupper högre än motsvarande andel för statliga myndigheter totalt. Fördelningen mellan de tre personalgrupperna 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 skiljer sig mellan högskolemyndigheterna och de statliga myndigheterna totalt, med en något högre andel personer inom stödkompetens och lägre andelar inom kärn- och ledningskompetenserna vid högskolemyndigheterna. Kvinnornas genomsnittslöner är klart lägre än männens inom de statliga myndigheterna totalt. Detta gäller också inom högskolemyndigheterna. Motsvarande förhållande råder även inom de tre kompetenskategorierna på högskolemyndigheterna. För personal i gruppen ledningskompetens finns ett visst samband mellan lönenivån och storleken på lärosätet. Universiteten ligger i genomsnitt högre än högskolorna. För grupperna kärnkompetens och stödkompetens finns inte detta samband. Antalet anställda har ökat inom alla tre personalgrupperna. En stor del av lärosätenas mål för kompetensförsörjningen har uppfyllts. Konkurrensen om viss personal ökar dock enligt många lärosäten, dels från andra lärosäten och, dels från näringslivet och annan verksamhet. Detta gäller t.ex. vissa lärare i teknik och naturvetenskap samt vissa specialistkompetenser inom ekonomiadministration och bibliotek. Den ökade decentraliseringen inom högskolan och därmed ökade krav på återrapportering av resultat ställer stora krav på lärosätenas administration. Undervisande personal har dessutom en ansträngd arbetssituation på grund av utbyggnaden av högskolan. Sjukfrånvaron inom universitets-, högskole- och forskningssektorn är trots detta med sina lägre än genomsnittssiffran för statliga myndigheter totalt, där andelen är (enligt uppgifter till från myndigheter med tidsredovisningssystem). Variationerna mellan lärosätena är dock stora. Lärosätena är väl medvetna om ökade rekryteringssvårigheter på grund av konkurrens från andra arbetsgivare och kommande pensionsavgångar. Regeringen anser det ytterst angeläget att lärosätena fortsätter vidta åtgärder för att säkra kompetensförsörjningen av lärare . Regeringen har uppdragit åt ett antal lärosäten att på försök redovisa vissa nyckeltal avseende kostnader och undervisningstid. avrapporterade totalt åtta lärosäten två av uppdragen. Det ena uppdraget avsåg kostnad per forskarexamen inom olika vetenskapsområden och det andra uppdraget avsåg kostnad per helårsstudent i grundutbildningen inom olika utbildningsområden. Det tredje uppdraget, som redovisades av fyra lärosäten , avsåg undervisningstiden per helårsstudent inom olika utbildningsområden och på olika nivåer. Det fjärde uppdraget rapporterades av fyra lärosäten och avsåg kostnader för civilingenjörsexamina respektive läkarexamina. Det sista uppdraget har inte givits som formellt uppdrag utan varit ett metodprojekt inom . Kostnader för examina kan beräknas på olika sätt och de fyra lärosäten som redovisat kostnader för forskarexamina har också använt olika beräkningsmodeller. Metoden att t.ex. fördela samtliga kostnader ett visst år på antalet avlagda examina , kan leda till orimliga kostnader om antalet avlagda examina just det året är extremt lågt eller högt. Ett annat problem med kostnad per examen är hur man skall hantera kostnader för de forskarstuderande som inte avlägger examen. Samtliga fyra lärosäten ansåg att den årliga genomsnittliga kostnaden för en heltidsstuderande doktorand, multiplicerad med två eller fyra för att beräkna en teoretisk kostnad för en licentiatrespektive doktorsexamen, är att föredra som beräkningsmetod. De redovisade genomsnittliga kostnaderna per heltidsdoktorand var lägst inom humanistisk-samhälls- vetenskapligt vetenskapsområde () och högst inom medicinskt vetenskapsområde (). Kostnaderna varierar något mellan lärosätena och är bl.a. beroende av hur stor andel av de forskarstuderande som har anställning som doktorand respektive har utbildningsbidrag. Även redovisade kostnader för helårsstudenter i grundutbildningen inom olika utbildningsområden varierade mellan lärosätena vilket avspeglar den interna fördelningen av resurser. Det är också den interna resursfördelningen som avgör hur stora kostnaderna De redovisade genomsnittliga kostnaderna per helårsstudent inom samhällsvetenskapligt/humanistiskt utbildningsområde varierade mellan lärosätena från till och inom naturvetenskapligt/ tekniskt utbildningsområde från till . Lärosätena framhåller svårigheten att redovisa kostnad per utbildningsområde, då utbildningsområde inte sammanfaller med organisatorisk indelning och inte är en naturlig kostnadsbärare utan endast en indelningsgrund för resurstilldelning från statsmakterna till lärosätena. Stora svårigheter har rapporterats avseende uppdraget att redovisa undervisningstid per helårsstudent inom olika utbildningsområden och på olika nivåer. De berörda lärosätena har dock, med utgångspunkt från vad som uppfattats som den väsentliga informationen, redovisat alternativa uppgifter som visar att den lärartid som studenterna får tillgång till är större ju högre per capitaersättningen är, vilket kan förefalla naturligt. Utöver problemen med den begärda uppgiftens komplexitet, har lärosätena påpekat att det är omöjligt att hämta de efterfrågade uppgifterna ur befintliga administrativa system. Redovisningen av kostnader för civilingenjörsexamen respektive läkarexamen har primärt inte avsett kostnadsuppgifterna som sådana, utan har varit ett metodprojekt för att kartlägga problem med att ta fram uppgifterna och att bedöma vilka arbetsinsatser som krävs för att ta fram sådana uppgifter. Liksom uppdraget att redovisa kostnader för forskarexamina visar erfarenheten av metodprojektet att kostnad per helårsstudent i respektive utbildning är att föredra framför kostnad per examen. Skälet är att kostnad per helårsstudent är ett neutralt mått som bl.a. tar hänsyn till fluktuationer i form av ökning/minskning av utbildningsvolymen. I projektet beräknades därför kostnad för examen genom att kostnad per helårsstudent multiplicerades med den nominella studietiden. De kostnader per helårsstudent som redovisades överensstämde i stor utsträckning med de nationella ersättningsnivåerna för utbildningsområdena teknik respektive medicin. Gemensamt för samtliga uppdrag om nyckeltal är att de visar att det krävs en betydande arbetsinsats för att ta fram uppgifter som inte kan hämtas ur befintliga administrativa system. Problemet kan antingen vara att grund- 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 uppgifterna inte finns tillgängliga, som undervisningstid, eller att de administrativa systemen inte är uppbyggda på ett sådant sätt att just de efterfrågade uppgifterna är möjliga att ta fram. Därtill kommer att nyckeltal av den efterfrågade karaktären kräver omfattande kompletterande information för att uppgifterna skall kunna tolkas. Förutsättningen för att lärosätena kontinuerligt skall kunna redovisa nyckeltalsuppgifter är att dessa kan hämtas ur befintliga administrativa system. Dessa är upplagda och programmerade utifrån de behov av uppföljning och rapportering som ställs såväl internt som externt. Det är inte rimligt att ställa krav på en rapportering och därmed förändring av systemen som inte i något avseende är meningsfullt för lärosätets egen organisation. Ett sådant exempel är redovisning av kostnadsuppgifter eller andra uppgifter per utbildningsområde. Utbildningsområde utgör endast en tilldelningsgrund för statsmakternas beräkning av resurser till lärosätena och har ingen koppling till organisation, objekt eller annan indelningsgrund för redovisning i högskolan. Det är dock regeringens uppfattning att den omfattande mängd information i form av framför allt statistikuppgifter som finns avseende grundutbildning och forskarutbildning kan behöva kompletteras med nyckeltal som inte finns tillgängliga. Det är väsentligt att regering och riksdag får en så nyanserad bild som möjligt av resultat i förhållande till resursinsatser. De statistikuppgifter som rapporteras från lärosätena till och , och som sammanställs och publiceras i bl.a. , bygger på uppgifter som finns tillgängliga i lärosätenas olika administrativa system. Kompletterande information, vars behov kan variera från tid till annan, bör enligt regeringens bedömning inhämtas av på uppdrag av regeringen. Detta sker , då har flera uppdrag att redovisa nyckeltal, exempelvis avseende breddad rekrytering (se vidare avsnittet Rekrytering till grundutbildningen). 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Regeringen avser att ytterligare analysera de behov som finns av nyckeltal och utifrån denna analys eventuellt ge ytterligare uppdrag. Följande förutsättningar har varit utgångspunkten för regeringens beräkning av resurser till respektive lärosätes anslag och anslagsposter för grundutbildning och forskning. Grundutbildnings- och forskningsanslagen har för pris- och löneomräknats . I samband med budgetpropositionen (prop. 2002/03:1) föreslogs åtgärder inom den statliga sektorn för att begränsa den statliga konsumtionen. På universitets- och högskoleområdet innebar detta främst att den i budgetpropositionen aviserade utbyggnaden av högskolans grundutbildning inte genomförs fullt ut. ekonomiska vårproposition (prop. 2002/03:100) föreslog regeringen en utgiftsminskning inom utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning om . Regeringens förslag till hur denna utgiftsminskning skall tas ut framgår av tabellen nedan. En konsekvens är att vissa förslag, som i budgetpropositionen angavs vara planeringsförutsättningar , antingen inte genomförs alls eller endast till viss del. En annan konsekvens är att verksamheter ges ändrade ekonomiska förutsättningar. Den planerade kvalitetsförstärkningen av vårdutbildningarna och 2004 omfattade totalt , varav lärosätena tillfördes 2003. Återstående del av medel för kvalitetsförstärkningen kommer inte att tillföras anslagen . Detta innebär en anslagsminskning med 2004 i förhållande till tidigare planering. Förutsättningarna för en utbildning av hög kvalitet stärks dock av möjligheten att utnyttja ersättningsbeloppet för medicinområdet för delar av sjuksköterskeutbildningen . Härtill kommer en minskning med för avseende särskilda utvecklingsinsatser som hög- Därtill genomförs inte en planerad ökning med 2004 till , vilken aviserades i budgetpropositionen . Slutligen minskas anslaget 25:81 Myndigheten för med samt anslaget 25:76 , anslagsposten Rådet för högre utbildning med . Tabell 8.9 Förslag till utgiftsminskningar inom utgiftsområde 15 och 16 Del av medel för planerad dimensioneringsökning inom grundutbildning 1 Studiestöd (inom uo 15) Del av medel för kvalitetsförstärkning inom tekniska högskolas resurser för att utveckla befintliga utbildningar inom Rådet för högre utbildning vid 1 I denna neddragning ingår även medel som i budgetpropositionen planerades för . Hur återstående medel för dimensioneringsökning fördelas på lärosäten framgår av tabell 8.1 Resursförändring för grundläggande högskoleutbildning i kapitlet Insatser, avsnittet Grundläggande högskoleutbildning. Regeringen föreslår att en sänkning görs av vissa anslag till grundläggande högskoleutbildning med totalt . Förslag till fördelning på berörda lärosäten framgår av tabellen nedan. Resurserna som genom detta frigörs föreslås av regeringen disponeras till andra prioriterade verksamheter exempelvis inom forskningen bl.a. till och . Vidare föreslås att anslaget 25:73 Särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. engångsvis sänks med . Regeringen förslår att ytterligare förs till anslaget 25:73 Särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. för verksamhet vid Teknik- och naturvetenskapscentrum. Se vidare kapitlet Insatser, avsnittet Grundläggande högskoleutbildning.