prop · GR03161 · 2004-06-02 00:00:00 — Regeringen anser, i likhet med den finska lagstiftningen, att inte endast fysiska prestationer bör undan- tas. Att i en annons ge intryck att alkoholkonsumtion ökar t.ex. fysisk, psykisk, mental eller idrottslig prestationsförmåga eller främjar social eller sexuell framgång måste enligt regeringens mening anses strida mot god sed. Regeringen anser vidare att det med tanke på den påverkan reklamen har på framförallt unga människors attityder och inställningar till före- teelser inte skall förekomma reklam som ger intryck av att alkohol är ett naturligt, eller närmast omistligt, inslag i vissa situationer, som t.ex. efter att ha varit med om en chockartad upplevelse eller vid firande av högtider och andra tilldragelser. Ett viktigt budskap i informationskam- panjer riktade till barn och ungdom är att det inte finns några situationer där det är ett måste att dricka alkohol. Vikten av kunna stå emot andras förväntningar oavsett om dessa är verkliga eller endast upplevda och grupptryck framförs ofta. För att motverka sådana förväntningar anordnar kommuner och frivilligorganisationer ofta evenemang där alkohol inte förekommer i samband med bl.a. högtider där man vet att ungdomar ofta berusar sig eller dricker alkohol . anse marknadsföring som motarbetar detta för framförallt barn och ung- domar mycket viktiga budskap som förenlig med god sed vore enligt regeringens mening olyckligt. I sammanhanget måste dock också upp- märksammas att det finns alkoholdrycker som traditionellt sett är knutna till vissa årstider eller högtider. En kommersiell annons för exempelvis glögg kan därför inte anses strida mot god sed av den enda anledningen att annonskampanjen förekommer i anslutning till julhelgerna. Om an- nonsen däremot ger intryck av att glögg är av vikt för ett lyckat julfirande kan den strida mot god sed. Enligt TV-direktivet får TV-reklam för alkoholhaltiga drycker inte göra gällande att alkohol har terapeutiska egenskaper eller att den är ett stimulerande eller lugnande medel eller ett medel för att lösa personliga konflikter. För att skydda folkhälsan är det enligt regeringens mening lika viktigt att alkohol inte framställs som ett medel för att lösa problem som ensamhet eller tristess. Det får inte heller framstå som att alkohol har medicinska egenskaper. Det är också viktigt att det inte ges intryck av att alkohol har narkotiska egenskaper. Som exempel kan nämnas att det förekommer tillverkning av cannabisöl, dvs. öl med en smaktillsats (utan narkotikaklassat ämne) av en cannabisväxt, och att marknadsföring för en sådan produkt skulle kunna ge intryck av att drycken har narkotiska egenskaper. Kommersiella annonser som framställer alkohol- drycker på sådant sätt kan inte anses förenliga med god sed. Med tanke på reklamens attitydpåverkande effekter framförallt hos ungdomar är det också viktigt att reklamen inte anspelar på konsumtion av droger (t.ex. cannabisöl) och andra skadliga ämnen som t.ex. tobak; våld eller asocialt beteende. Detta är också något som särskilt betonas i rådsrekommendationen om barns och ungdomars alkoholkonsumtion. Inte heller annonser som innehåller sådana anspelningar kan anses fören- liga med god sed. Det är även viktigt att reklamen inte framställer stor alkoholkonsum- tion på ett positivt sätt eller nykterhet eller måttlig konsumtion på ett negativt sätt. I TV-direktivet stadgas också att TV-reklam för alkohol- haltiga drycker inte skall uppmuntra till överkonsumtion av alkohol eller ge en negativ bild av nykterhet eller återhållsamhet. Det är inte bara utformningen av den kommersiella annonsen i sig som kan medföra att den skall anses strida mot god sed. Det är också nöd- vändigt att se till i vilket sammanhang den förekommer. I en periodisk skrift som huvudsakligen riktar sig till småbarns- föräldrar eller vars huvudsakliga innehåll är sådant att det är förenat med särskilda risker för den enskilde att förknippa det med alkoholdrycker eller är sådant att det enligt allmänt vedertagen uppfattning inte bör förknippas med alkohol, t.ex. trafik, sport, arbete eller utbildning, kan det normalt inte anses vara förenligt med god sed att i periodiska skrifter införa kommersiella annonser för alkoholdrycker vid marknadsföring till konsumenter. I vissa fall kan det inte heller anses förenligt med god sed att i andra periodiska skrifter placera kommersiella annonser i omedelbar anslutning till redaktionellt eller annat material som riktar sig till särskilt skyddsvärda grupper eller situationer som enligt allmänt vedertagen uppfattning inte bör förknippas med alkohol. Inte heller kan det anses vara förenligt med god sed att använda sig av metoder som, med hänsyn till skyddet för folkhälsan, på annat sätt är opassande med tanke på konsumenten eller innehåller osanna eller vilseledande uppgifter om alkoholkonsumtion, dess verkningar eller andra egenskaper. Regeringens förslag: Marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker till konsumenter genom kommersiell annons skall inte få utformas på ett sådant sätt att den kan förväxlas med marknadsföring av alkoholdryck. Detsamma skall gälla för marknadsföring av alkoholdryck som inne- håller högst 15 volymprocent alkohol i förhållande till marknadsföring av alkoholdryck som innehåller högre volymprocent alkohol. Ett begränsat förbud mot användning av vissa kännetecken i kommersiella annonser för alkoholhaltiga drycker skall också införas vid marknadsföring till konsumenter för att därigenom minska möjligheterna att göra indirekt reklam för drycker med högre alkoholhalt. Under vissa förutsättningar skall undantag kunna göras. förslag: En rimlig avvägning bör göras, mellan risken att lättöl och andra lättdrycker förväxlas med alkohol- drycker och rätten att använda sitt firmanamn eller varumärke. Brygge- rier som har en försäljning av lättdrycker, som i volym motsvarar minst hälften av totala försäljning av lättdrycker, öl, starköl och starkcider, bör få marknadsföra sina lättdrycker i idrottssammanhang med sitt firmanamn, även om firmanamnet förekommer i samband med alkoholdryck. För att förhindra förväxling mellan lättöl och andra alkoholhaltiga lättdrycker med alkoholstarkare varianter av samma dryck, bör varumärkesreklam inte förekomma för sådana förväxlingsbara drycker. Remissinstanserna: Flera remissinstanser ställer sig positiva till utre- darens förslag, bl.a. Länsstyrelserna i och , och , och kommu- ner och . Andra ställer sig i grunden posi- tiva till förslaget men efterlyser, som , ett konkret lagförslag; redogörelser för konkreta, bl.a. näringspolitiska, konsekvenser av förslaget (och Svenska kommun- och landstingsför- bundet) eller ett klargörande av hur och av vem kontrollen av försälj- ningsstatistiken skall utföras (i ). Av liknande skäl är Kammarrätten i , , Länsstyrel- sen i , , , , , , Svensk handel, och negativa eller i vart fall tveksamma till förslaget. uppger att förslaget inte är tillräckligt underbyggt för att förbundet skall kunna ta ställning i frågan. och anför att statsbidrag inte bör ges till den idrottsförening som ingår sponsrings- avtal med alkoholföretag. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Följande instanser tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget: , Kammarrätten i , Läns- rätten i , , , System- bolaget , i , , och kommuner samt , , , , Blåbandsrörelsen och . Justitiekanslern, , , Justitie- ombudsmannen, och vid efterlyser ytterligare överväganden, bl.a. med hänsyn till EG-rätten och till att förslaget kan medföra olikformig behandling av företag som har sitt firmatecken som kännetecken för dryck med olika alkoholhalt i jämförelse med andra företag. Bransch- organisationerna, , Sprit & Vinleverantörsföre- ningen, , och är negativa till förslaget. Som skäl anförs att förbudet kan kringgås genom TV-sändningar från att andra länder, att det inte är i överensstämmelse med EG-rätten, och grundlagen samt att antagandet att reklam för lättdrycker påverkar konsumtionen av alkoholdrycker inte stöds av någon vetenskaplig undersökning. Skälen för regeringens förslag Sponsringsutredaren har föreslagit att förbud på visst sätt skall införas för marknadsföring med hjälp av firmanamn eller varumärke i idrotts- sammanhang. Enligt förslaget skall bryggerier som har en försäljning av lättdrycker, som i volym motsvarar minst hälften av totala försäljning av lättdrycker, öl, starköl och starkcider få marknadsföra sina lättdrycker i idrottssammanhang med sitt firmanamn, även om firma- namnet förekommer i samband med alkoholdryck. För att förhindra för- växling mellan lättöl och andra alkoholhaltiga lättdrycker med alkohol- starkare varianter av samma dryck, skall varumärkesreklam inte få före- komma för sådana förväxlingsbara drycker. Idrottssammanhang är ett av de områden där alkoholdrycker och marknadsföring av sådana inte bör förekomma. Många barn och ung- domar särskilt skyddsvärda grupper kommer i kontakt med idrott och det är också viktigt att idrottsliga prestationer inte förknippas med alkoholdrycker. Utredaren har dock inte givit något förslag till hur en lagtext kan utformas eller hur rekvisiten i den skall definieras. Utredaren påpekar att det förekommer betydligt mer alkohol, och en yngre publik, i samband med musikevenemang än vid idrottsevene- mang. Även vid festivaler och liknande, där barn och ungdomar i hög grad deltar, förekommer marknadsföring av alkoholdrycker. Enligt rege- ringens mening visar utredningen att värdet av begränsningar som gör skillnad mellan olika typer av evenemang och endast gäller idrottsliga sammanhang är tveksamt. Utredaren har inte redogjort för vad som skall anses utgöra ett idrotts- sammanhang eller var gränsen mot andra typer av tillställningar skall dras, redovisat skälen varför försäljningen bör beräknas på volymen och inte vinsten av såld dryck, redogjort för om företagets försäljning bör mätas för förfluten tid eller uppskattas för framtid, berört de svårigheter som för en tillsynsmyndighet kan vara förknippade med att utreda hur stor del av omsättningen i ett företag som hänför sig till en viss typ av dryck eller analyserat hur förslaget förhåller sig till tryckfrihetsförord- ningen. Sammanfattningsvis finner därför regeringen att sponsringsutred- ningens förslag i denna del inte under utredningen blivit så genomlysta, eller bearbetats på ett sådant sätt att remissinstanserna givits rimliga möjligheter att yttra sig över dem, att de nu kan bli föremål för lagstift- ning. har föreslagit att ett begränsat förbud mot användning av kännetecken i kommersiella annonser för alkoholhaltiga drycker skall införas vid marknadsföring till konsumenter för att däri- genom minska möjligheterna att göra indirekt reklam för drycker med högre alkoholhalt. Lättöl är en alkoholhaltig lättdryck, dvs. en dryck som innehåller högst 2,25 volymprocent alkohol, se 1 kap. 7 § alkohollagen (1994:1738). Marknadsföringen av lättdrycker regleras inte i alkohollagen. En återkommande kritik mot lättölsreklamen är att den utgör indirekt reklam för öl med högre volymprocent alkohol. Förpackningarna för ett och samma ölmärke är ofta förvillande lika vad avser färg, layout och märkessärskiljande kännetecken oavsett vilken volymprocent den inne- håller. Reklamen för lättöl utgör reklam för ett varumärke, men sambandet mellan marknadsföringen av lättöl och öl med högre volymprocent alkohol är enligt regeringens mening uppenbart. Det har också gått att konstatera att en reklamkampanj för lättöl ökar försäljningen av samma märkes starköl (jfr SOU 1998:8 s. 137). Marknadsföringen av lättcider och cider fungerar på liknande sätt som marknadsföringen för lättöl och öl eller starköl. I sammanhanget bör anmärkas att cider är en vanlig berusningsdryck bland unga flickor (Leifman, skål för det nya millenniet, 2003, s. 110). har bedömt att de svenska alkoholreklamreglerna inte iakttar de gemenskapsrättsliga kraven på konkurrensneutralitet (Konkurrensförhållanden inom bryggerisektorn). Främsta skälet för detta är att lättöl är en huvudsakligen svensk produkt som utländska bryggerier som regel inte tillverkar. Den öl med högre volymprocent alkohol de tillverkar är fortfarande föremål för vissa reklamrestriktioner även om det reklamförbud som fanns i lag- stiftningen fram till nu är borta. I sak kvarstår alltså omständigheter som gör att konkurrensneutraliteten kan ifrågasättas. är det enligt svensk lag tillåtet att vid mark- nadsföring av alkoholdrycker med högst 15 volymprocent till konsument använda kommersiella annonser i periodiska skrifter (SFS 2003:166). var det förbjudet. Den nya bestämmelsen kan antas leda till att indirekt reklam kommer att göras för bl.a. spritdrycker genom att drycker med en alkoholhalt om högst 15 volymprocent ges namn, och deras för- packningar ett utseende, som starkt påminner om tillverkarens starkare Som exempel kan nämnas Smirnoff Ice och Prop. 2003/04:161 Breezer, som är färdigblandade drinkar med en alkoholhalt på omkring 5 volymprocent men som, med den utformning förpackningarna och marknadsföringen av dem getts, för tankarna till spritdryckerna vodka respektive rom. De icke önskvärda konsekvenser som marknadsföringen av lättöl och lättcider tidigare fört med sig riskerar därför att accentueras ytterligare. Generellt sett kan sägas att de färdigblandade drinkarna tilltalar ung- domar. Det är en grupp som i större utsträckning än vuxna har svårt att kritiskt granska och värja sig mot, och därför i högre utsträckning också påverkas av reklambudskap, och det är mot den bakgrunden särskilt all- varligt att marknadsföringen av vissa av de färdigblandade drinkarna kan sägas avse inte bara de färdigblandade drinkarna själva, utan även sprit- drycker. Alkoholreklamutrednings betänkande Alkoholreklam Mark- nadsföring av alkoholdrycker och Systembolagets produkturval (SOU 1998:8), lämnades följande lagförslag beträffande marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker. Marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker skall utformas på sådant sätt att den inte kan förväxlas med marknadsföring av alkohol- drycker. Vid marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker i kommersiella an- nonser som avses i 4 § första stycket får inte användas samma känne- tecken som i sin helhet eller till någon del är i bruk för en alkohol- dryck eller är inarbetat eller registrerat i enlighet med vad som före- skrivs i varumärkeslagen (1960:644) för sådan dryck. I betänkandet uttalades bl.a. följande (s. 207 ff.) Reklamen bör för att anses förenlig med den föreslagna bestämme- lsen [i första stycket] företrädesvis skildra situationer där det är önsk- värt eller naturligt att konsumera annat än alkohol, t.ex. under gravid- itet eller före bilkörning. Den bör däremot inte skildra situationer, innehålla bilder eller texter som kan förknippas med konsumtion av alkoholdrycker, t.ex. fester eller inslag från kroginteriörer. Den mark- nadsförda produkten skall finnas lättillgänglig för konsumenterna i samma förpackning som den som skildras i reklamen. Förslaget [i andra stycket] tar sikte på användningen av kännetecken. Både varumärken och firmor är konkurrensmedel. Varumärken är en förutsättning för att näringsidkarna skall kunna göra reklam för sina varor eller på annat sätt marknadsföra dem. De är också nödvändiga för att konsumenterna skall kunna identifiera de varor som utbjuds på marknaden och för att kunna härleda deras kommersiella ursprung. Varumärken och andra kännetecken kan numera ha också ett själv- ständigt kommersiellt värde. Firman representerar själva rörelsen och kan tjäna som en bärare av företagets good-will. Firman möjliggör för konsumenter, men också andra företag och myndigheter att identifiera näringsidkarna. Mot bakgrund av dessa viktiga funktioner som varu- märken och firmor har bör inskränkningar i känneteckensrätten endast komma ifråga om starka skäl påkallar det. Ett förbud bör sålunda gälla endast marknadsföring i kommersiella annonser. - - - [E]tt totalförbud mot att använda likadana varukänne- eller näringskännetecken vid marknadsföringen av lättöl och andra alkoholhaltiga lättdrycker som redan används för alkoholdrycker [skulle] strida framförallt mot användningstvånget i 25 a § varu- Prop. 2003/04:161 märkeslagen (1960:644), men också utgöra hinder mot möjligheten att uppnå skydd för sitt varumärke genom inarbetning. För att inte strida mot grundena för bestämmelsen i 25 a § bör således en inskränkning inte göras mer långtgående än att det fortfarande går att göra ett verkligt bruk av varumärket. Vidare skulle ett sådant förbud kunna anses strida mot internationella åtaganden. Marknadsföring i etermedier och i press har stor genomslagskraft och får visserligen anses viktig för upprätthållandet av användnings- tvånget. Näringsidkaren kan emellertid använda märket i andra medier än de som omfattas av förbudet, och kan bruka det vid annan mark- nadsföring än den som sker i kommersiella annonser. Reklammaterial distribuerat på försäljningsställen, själva saluhållandet på sådana ställen samt reklam på Internet under återhållsamma former kommer sålunda att vara tillåten med den föreslagna regleringen. Sammanfattningsvis menar utredningen att den diskuterade inskränk- ningen i varumärkesanvändningen inte försvårar möjligheterna för rättighetsinnehavarna att upprätthålla användningstvånget för registre- rade varumärken eller att uppnå eller upprätthålla skydd genom inar- betning. Den föreslagna regleringen innebär inte ett övertagande av den im- materiella rättigheten eller den förmögenhetsrätt som förutsätts enligt lagrummet för att rätt till ersättning skall utgå och innebär därför en- ligt utredningens mening inte att den grundlagsskyddade rätten till egendom kränks. regler om skydd för äganderätten omfattar i motsats till regeringsformen ett skydd mot inskränkningar i rådigheten över immateriella tillgångar. De omfattar också ett skydd mot in- skränkningar i möjligheten att fritt använda den immateriella rättighet som ensamrätten till ett varukännetecken ger. Bestämmelsen är inte utan undantag; under vissa förutsättningar är inskränkningar tillåtna. Bland annat föreskrivs att en stat har rätt att genomföra sådan lagstift- ning som staten finner erforderlig för att reglera nyttjandet av viss egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse. För att rätt- färdigas måste dock en lagstiftning som inskränker den enskildes rätt att använda sin egendom vara ett resultat av en avvägning av det all- männa intresse som har föranlett lagstiftningen och den enskildes in- tresse av att hans rättighet lämnas oinskränkt, och det måste råda pro- portionalitet mellan dessa intressen. Den föreslagna lagstiftningen förestavas av det allmännas intresse att hålla tillbaka marknadsföringen av alkoholdrycker för att därigenom hindra främjandet av alkoholkonsumtion. Detta intresse är enligt ut- redningens mening i sig sådant att det enligt protokollet medger lag- stiftning om inskränkningar i utnyttjandet av varukännetecken. En lagstiftning som den föreslagna med restriktioner för varukänne- teckensanvändning innebär inte att innehavaren av rättigheten drabbas av en generell inskränkning avseende all användning av kännetecknet. Rätten att använda kännetecknet inskränks endast under vissa förut- sättningar och endast för kommersiella annonser i vissa medier. Vid övrig marknadsföring, inte minst vid marknadsföring på sälj- eller serveringsställen, kommer rättighetshavaren att kunna bruka varu- kännetecknet utan andra begränsningar än kravet på återhållsamhet. Förslaget strider därför enligt utredningens mening inte mot den nämnda proportionalitetsprincipen. Utredningen om alkoholreklam i tryckta skrifter delade 1996 års Alkoholreklamutrednings bedömning men fann att de ökade möjlighe- terna att marknadsföra alkoholdrycker i periodiska skrifter medför att Prop. 2003/04:161 alkoholreklamutredningens lagförslag behöver arbetas om något. ringen delar denna bedömning. Att begränsa inskränkningarna av rätten att utnyttja kännetecken till att endast avse kommersiella annonser i periodiska skrifter är inte meningsfullt. Förslagen i denna del gäller därför kommersiella annonser oavsett reklambärare. En konsekvens är att alkoholfria drycker och andra varor inte omfattas av förslaget. Med hänsyn till tryckfrihetsförordningens bestämmelser kan sådana varor inte omfattas utan en föregående grundlagsändring (jfr prop. 2001/02:64 Vissa tobaksfrågor). anser sig dock rege- ringen inte kunna föreslå en så omfattande förändring som en grundlags- ändring utgör. Det är viktigt att framhålla att förslaget inte medför något förbud mot marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker respektive alkoholdrycker med en alkoholhalt om högst 15 volymprocent. Däremot får denna marknadsföring inte utformas på sådant sätt att den utgör indirekt reklam för de alkoholstarkare dryckerna. Att dryckens alkoholstyrka anges i annonsen är inte i sig tillräckligt för att någon förväxlingsrisk inte skall anses föreligga. Avgörande måste i stället vara det helhetsintryck som annonsens utformning och innehåll ger vid en flyktig betraktelse. Förslaget reducerar den möjliga konkurrensfördel svenska bryggerier kunnat ha av att genom reklam för alkoholhaltiga lättdrycker, t.ex. lättöl, indirekt göra reklam för alkoholdrycker och är därigenom positivt även ur ett EG-rättsligt perspektiv. I de fall det är tillåtet att marknadsföra en alkoholdryck med ett visst varukännetecken saknas det dock anledning att förhindra att detta varu- kännetecken används vid marknadsföring av en alkoholhaltig lättdryck. I regeringens lagförslag har därför ett undantag, som i nämnda fall tillåter annars förbjuden varukänneteckensanvändning, föreslagits. Det finns också vissa andra situationer där det skulle vara oskäligt att inte tillåta att sådana varukännetecken används vid marknadsföring av alkoholhaltiga lättdrycker. Sådana situationer kan vara tillfällen då marknadsföringen inte rimligen kan anses främst (indirekt) ta sikte på en alkoholdryck. Exempelvis bör en livsmedelshandlare även i fortsätt- ningen genom reklamblad kunna lämna pris- och sortimentsuppgift med t.ex. en bild på varan. Utformningen av reklambladet får i sådana fall vara avgörande för om marknadsföringen skall anses främst ta sikte på lättdrycken (och därmed vara tillåten) eller en alkoholdryck (och därmed vara otillåten). Begreppet marknadsföring omfattar även passivt saluhållande. Ett sådant passivt saluhållande omfattas dock inte av begreppet kommersiell annons. Även fortsättningsvis kommer det därför att på bl.a. förpack- ningarna för lättdryckerna där dessa säljs kunna förekomma sådana varu- kännetecken. Det får också anses skäligt att varukännetecknen före- kommer på skyltar etc. som upplyser om pris och sortiment på sådana säljställen. Krav på texter om alkoholens skadeverkningar Regeringens förslag: Det skall införas krav på texter som informerar om alkoholens skadeverkningar vid marknadsföring till konsumenter genom kommersiella annonser i periodiska skrifter. Regeringen ges rätt att meddela föreskrifter om vilka texter som skall återges och hur dessa skall utformas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: , Kammarrätten i , Läns- rätten i , , , Statens folkhälso- institut, , i , Konkurrens- verket, , och kommuner samt , , och , Blåbandsrörelsen, Landsråd för alkohol- och narkotikaupplysning, och Tidskrifter tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. vid och ifrågasätter behovet. ställer sig tveksamt till det och anför att det kan ge ett dubbelt budskap och att det är svårt att utforma bra texter. anser att förslaget inte är ändamålsenligt. anför att varningstexter är ett amerikanskt fenomen och det ligger mycket nära till hands att tänka sig att varningstexternas egentliga funktion är att skydda industrin mot konsumenten. De produktsäkerhetslagar som finns i tvingar fram åtgärder som skyddar företagen mot stämningar, men som knappast skyddar folkhälsan.