prop · GR031d33 · 2004-01-01 00:00:00 — I diagram 3.4 redovisas resultaten från en regressionsanalys av hur olika individ- och arbetsmarknadskarakteristika påverkar de genomsnittliga tiderna. Effekten avspeglar hur mycket den genomsnittliga bidragstiden förändras om olika karakteristika ökar . Effekter som understiger en förändring på mindre än en procent av tiden har utelämnats. Variabler som särskilt ökar risken för längre tiders socialbidragstagande är om man är född i utlandet, är flykting eller om man bor i en kommun med hög arbetslöshet. Kortare bidragstider har personer som söker bidrag och sammanboende med barn. 21 Genomsnittliga tider gäller för personer som blev nya socialbidragstagare . Det höga genomsnittet hänger samman med många nytillkommande flyktinghushåll. Jämför med januari månad i diagram 3.1. Observera att den genomsnittliga tiden i bidrag skiljer sig från vad som anges i tabell 3.2. Diagram 3.4 Effekt på genomsnittliga socialbidragstiden för olika individ- och arbetsmarknadskarakteristika. (Effekten är beräknad vid en ökning av respektive karakteristika ) A1=Antalet vuxna, A2=Antalet arbetslösa i familjen, ålder, A4=Utrikesfödd, A5=Flyktinghushåll, A6=Inträde Sommar, A7=Kommunal Anm: Metoden är Cox-regression. Källa: LINDA-databasen, beräkningar 2003/04:1 BILAGA 3 socialbidragstagarna själva beskriver sin situation. Genom att utnyttja undersökningen om levnadsförhållanden () kan dels skillnaden i den beskrivna situationen mellan socialbidragstagare och övriga hushåll, dels skillnaden mellan hur de grupper som i tidigare avsnitt identifierats som utsatta och andra socialbidragstagare studeras. Analysen grundar sig på en mängd olika variabler som har sorterats in i sex olika kategorier; tillgång till basvaror, tillgång till kapitalvaror, ekonomisk utsatthet, arbetsförmåga, diagnostiserade sjukdomar samt oro och ångest. Av underbilagetabell 3 framgår hur grupperingen gjorts samt de genomsnittliga värdena för respektive variabel. Hur många hushåll som behöver socialbidrag är således ett resultat av en komplex samverkan mellan det samhällsekonomiska läget och regelverken i olika trygghetssystem. Detta aktualiserar frågan om hur antalet socialbidragstagare kan förväntas utvecklas under olika förutsättningar. I vilken utsträckning är den rörlighet som studerats i detta avsnitt påverkbar genom direkta insatser och hur mycket uppstår som en följd av samhällssystemens dynamik. I detta sammanhang hade mer detaljerade flödesanalyser varit önskvärda. Viktiga frågor i sammanhanget är hur gruppen socialbidragstagare försörjer sig innan de blir bidragsberoende och hur de försörjer sig när de lämnar bidragsberoende. Hur stor andel av dem som lämnar sitt bidragsberoende försörjer sig genom arbetsinkomster och hur stor del försörjer sig genom andra bidrag? Socialbidragstagare är en heterogen grupp där bakomliggande faktorer liksom vägarna ur beroendet måste sökas på det individuella planet. En viktig ledning i arbetet med att minska socialbidragstagandet är därför ökad kunskap om flödens ursprung och huruvida det är möjligt att genom förebyggande arbete förhindra risken att bli socialbidragstagare. För att försöka fånga ytterligare en del av den mångfacetterade orsaksbakgrund som socialbidragstagandet har, studeras i detta avsnitt hur Skillnader mellan socialbidragstagare och övriga hushåll Skillnader är små mellan socialbidragstagare och andra i tillgången till basvaror såsom dusch, mikrovågsugn, frys och TV. Däremot är det betydlig mindre vanligt att socialbidragshushåll har tillgång till diskmaskin, tvättmaskin och dagstidning. Skillnaden är större mellan socialbidragstagare och övriga, när det gäller tillgången till kapitalbetonade varor som bil, dator, fritidshus mm. Detta återspeglas också i deras ekonomiska situation, där av socialbidragstagarna uppger att de har en kontantmarginal, dvs. att de kan skaffa fram genom att ta av egna besparingar eller låna av bank, släkt eller vänner. Motsvarande andel bland övriga är . Lite drygt hälften av hushållen som mottagit socialbidrag uppger att de har haft svårt att klara de löpande utgifterna för mat, hyra och räkningar, medan motsvarande andel bland övriga är . På frågor som är betydelsefulla för individens arbetsförmåga, utan att utgöra renodlade sjukdomstillstånd, är det betydlig fler socialbidragstagare än övriga hushåll som uppger att de har problem. För diagnostiserade sjukdomar är skillnaderna mellan grupperna generellt sett små. Psykiska diagnoser är dock vanligare hos socialbidragstagare, medan sjukdomar i cirkulationsorganen är vanligare hos dem som inte fått socialbidrag. Oro över ekonomi och arbete är inte helt oväntat högre 2003/04:1 BILAGA 3 hos socialbidragstagarna medan skillnaderna i oro för övriga variabler är relativt små. För att analysera skillnaderna mellan olika socialbidragstagare har variablerna inom varje kategori summerats till ett index. Indexet är beräknat som det genomsnittliga värdet av de olika faktorer som ingår i kategorin. Det är i samtliga fall mer positivt ur individens perspektiv ju högre indexvärde som anges. Ett högt värde på index som mäter ekonomiska förhållanden, arbetsförmåga, oro och sjukdom är alltså positivt ur individens perspektiv och mäter andelen som inte upplever dessa faktorer som problematiska. Tillgången till såväl basvaror som kapitalvaror är relativt jämnt fördelad mellan olika familjetyper. Av tabell 3.9 framgår att basindexet varierar från för ensamstående utan barn till för samboende med två respektive tre barn. Detta skall tolkas som att i genomsnitt av de ensamstående socialbidragstagarna utan barn har tillgång till de varor som ingår i basindexet.22 Bland samboende med barn syns en liten ökning ju fler barn som finns i hushållet. Samma tendens syns också för ensamstående med barn vad gäller tillgången till kapitalvaror. Den ekonomiska utsattheten är störst hos ensamstående socialbidragshushåll med barn, där har upplevt ekonomiska problem. Minst problem upplever samboende med tre barn eller fler. Någon tydlig skillnad i variabler som kan påverka arbetsförmågan finns inte mellan olika familjetyper, utan andelen med nedsatt arbetsförmåga är relativt stabil oavsett familjesammansättning. Vad gäller diagnostiserade sjukdomar, är dessa vanligare bland samboende utan barn än i övriga grupper. Sammanboende med tre barn eller fler upplever oro och ångest i mindre utsträckning än andra hushåll. Tillgången på basvaror förändras lite med åldern. Däremot finns en tydlig trend som indikerar att tillgången till kapitalvaror minskar med åldern. I tabell 3.9 återspeglas detta genom ett sjunkande indexvärde vid stigande ålder. Bland socialbidragstagare som är uppger i genomsnitt att de har tillgång till kapitalvaror som cd-spelare, video, dator m.m. Motsvarande andel i åldersgruppen är . Till viss del kan denna nedgång förklaras av att flertalet av de varor som definierats som kapitalvaror är varor som är relativt moderna och som den äldre generationen inte ser samma behov av att införskaffa. Den självupplevda ekonomiska situationen är likartad för individer i åldrar . Individer i den äldsta åldersgruppen känner i genomsnitt att de har en mindre utsatt ekonomisk situation. Andelen bidragstagare som i den första kategorin anger att de upplever ekonomiska problem uppgår till , vilket kan jämföras med i den . Den självupplevda arbetsförmågan förändras inte heller dramatiskt med åldern. Det sker dock en gradvis försämring ju äldre individer som tillfrågas. I genomsnitt anger av dem som är att de har problem som medför minskad arbetsförmåga, medan andelen för ålderskategorin uppgår till . För indexet som mäter sjukdomstillstånd finns samma tendens. Bland dem som är anger att de lider av någon form av diagnostiserad sjukdom. I åldrarna 40 49 är motsvarande andel ungefär dubbelt så stor och bland dem som är andelen så stor. Upplevelsen av oro och ångest varierar dock mycket lite med åldern. 22 Exakt vilka variabler som ingår i respektive index framgår av underbilagetabell 3. 2003/04:1 BILAGA 3 Tabell 3.9 Socialbidragstagares tillgång till bas- och kapitalvaror, ekonomisk utsatthet, arbetsförmåga, sjukdomar och oro, 2001, fördelat efter familjetyp, ålder, kön och födelseland Ensamstående 2 barn eller fler Samboende med 1 barn Samboende med 2 barn Samboende med 3 eller fler barn Kön, svenskfödda och utrikes Källa: , SCB, beräkningar Kvinnor, män och utrikes födda Skillnaderna mellan hur kvinnor och män beskriver sin situation är generellt sett små. Två skillnader finns dock som kan vara värda att kommentera. Kvinnliga socialbidragstagare har i genomsnitt lägre tillgång till kapitalvaror än manliga. Av tabell 3.9 framgår att av de kvinnliga socialbidragstagarna har tillgång till kapitalvaror medan motsvarande nivå för männen är . Kvinnor anger också i större utsträckning att deras arbetsförmåga är nedsatt. Av de kvinnliga socialbidragstagarna uppger i genomsnitt att deras arbetsförmåga är nedsatt, jämfört bland männen. Bland svenskfödda och utrikes födda finns skillnader i tillgången till kapitalvaror, arbetsförmåga och upplevelsen av oro och ångest. Av socialbidragstagare som är födda i uppger hälften att de har tillgång till kapitalvaror. Motsvarande andel bland utrikes födda är . En likartad skillnad finns även i arbetsförmågan där av de utrikes födda anger att deras arbetsförmåga är nedsatt. En något större andel av de utrikes födda anger också att de upplever oro och ängslan. Från tidigare analyser har framgått att ensamstående kvinnor med barn, ungdomar och utrikes födda är överrepresenterade bland socialbidragstagarna. En intressant frågeställning som berördes inledningsvis är huruvida dessa grupper även avviker vad gäller den självupplevda levnadssituationen. Av analysen ovan framgår att det inte finns något entydigt svar på den frågan. kan istället spaltas upp i de olika dimensioner på levnadsförhållanden som berörts i analysen. Mellan kvinnor och män är skillnaderna små i de flesta analyserade dimensioner. Ensamstående med barn avviker endast från övriga hushållstyper i ekonomiskt hänseende, genom att fler upplever en pressad ekonomisk situation. Unga socialbidragstagare upplever sin situation som något mer positiv än de äldre. Tillgången på kapitalvaror är ofta större, arbetsförmågan bättre och de är i genomsnitt friskare. Socialbidragstagare som är utrikes födda har sämre tillgång på kapitalvaror, har sämre arbetsförmåga och känner i större utsträckning oro och ångest. 2003/04:1 BILAGA 3 4Framtida utveckling av socialbidragen Utvecklingen på arbetsmarknaden har i kombination med befolkningsförändringar och förändringar i skatte- och bidragssystemen haft en stor betydelse för de senaste decenniernas utveckling av socialbidragen.23 En förutsättning för att klara socialbidragsmålet är att regeringens sysselsättningsmål uppnås. Det försämrade konjunkturläget och den nedgång på arbetsmarknaden som kan skönjas, innebär att kraftfullare åtgärder måste vidtas för att socialbidragsmålet skall kunna uppnås. Detta kapitel redovisar ett antal konsekvensberäkningar av hur den totala sysselsättningsutvecklingen påverkar utvecklingen av antalet helårsekvivalenter . Ett antal räkneexempel visar hur en gynnsam sysselsättningsutveckling för de, ur socialbidragshänseende, mest utsatta grupperna kan påverka antalet helårsekvivalenter. Avslutningsvis presenteras resultaten av en räkneövning som belyser vilka effekter utvecklade arbetsformer inom den kommunala kan få på antalet helårsekvivalenter. Möjligheten till självförsörjning är avgörande för utvecklingen av antal socialbidragstagare. Detta hänger intimt samman med möjligheten att få ett jobb och således också med utvecklingen på arbetsmarknaden. Den historiska sysselsättningsutvecklingen liksom utvecklingen av antalet socialbidragshushåll framgår av diagram 4.1. Diagrammet visar en tydlig samvariation mellan dessa två faktorer. Då sysselsättningen ökar minskar socialbidragsberoendet och vice versa. Diagram 4.1 Sysselsättning och socialbidrag Sysselsatta, , tusental Bidragshushåll, tusental (Högerskala) Källa: samt SCB:s arbetskraftsundersökningar () Sysselsättningsgraden, enligt den definition som gäller för sysselsättningsmålet, sjönk från . Av diagram 4.2 framgår att nedgången var särskilt stor för ungdomar och för utländska medborgare.24 För ungdomarna föll sysselsättningsgraden från , dvs. Bland de utländska medborgarna i åldern 2064 föll sysselsättningsgraden från , dvs. När det gäller ungdomar förklaras den lägre sysselsättningsgraden delvis av att betydligt fler studerar . har dock sysselsättningen i dessa grupper ökat snabbare än genomsnittet. Detta återspeglades också i ett minskat socialbidragsberoende. har emellertid utvecklingen varit mindre gynnsam. För såväl ungdomar som för utländska medborgare minskade sysselsättningsgraden . 23SOU 2000:40, Välfärd och försörjning. 24 Sysselsättningsgraden definieras enligt målet som antalet sysselsatta dividerat med befolkningen , exklusive sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska program. Då data för de arbetsmarknadspolitiska programmen ej särredovisas för undergrupper, räknas sysselsättningsgraden för ungdomar och utländska medborgare inklusive arbetsmarknadspolitiska program. Notera att i den övriga analysen i denna bilaga används begreppet utrikes födda personer. Diagram 4.2 Sysselsättningsgrad i olika grupper Utländska medborgare 20-64 år Andel bidragshushåll (Högerskala) Källa: samt SCB:s arbetskraftsundersökningar () I diagram 4.3 redovisas hur antalet helårsekvivalenter utvecklas vid två olika antaganden om sysselsättningen.25 I det ena scenariot uppnås regeringens mål om 80- procents sysselsättningsgrad 2004. I det andra scenariot utvecklas sysselsättningen i enlighet 2004. Under förutsättning att samma samband som tidigare gäller mellan socialbidragsberoende och sysselsättning, kommer målet om ett halverat socialbidragsberoende inte i något av alternativen att nås . I alternativet med högre sysselsättning beräknas antalet helårsekvivalenter överstiga målet med 10 000 helårsekvivalenter. I det andra alternativet beräknas antalet helårsekvivalenter överstiga målet med 23 000 helårsekvivalenter. En slutsats av dessa kalkyler är således att regeringens mål om en 80- procentig sysselsättningsgrad 2004 är ett nödvändigt men inte tillräckligt villkor för att klara socialbidragsmålet. Parallellt med en allmänt god sysselsättningsutveckling krävs därför även andra åtgärder. 25För en beskrivning av prognosmodellen, se underbilagan. 2003/04:1 Bilaga 2 Svensk ekonomi. 2003/04:1 BILAGA 3 Diagram 4.3 Framskrivning av antalet helårsekvivalenter vid olika antaganden om sysselsättningsgrad Källa: SCB, beräkningar Sysselsättningsutvecklingen bland ungdomar och utländska medborgare Personer som saknar en fast förankring på arbetsmarknaden saknar ofta också rätt till ersättning från arbetslöshets- och socialförsäkringen, vilket gör att de är hänvisade till socialbidrag. Dessa grupper utgörs till stor del av ungdomar och utländska medborgare. Det kan därför antas att socialbidragstagandet är särskilt känsligt för sysselsättningsförändringar i dessa grupper. Tabell 4.1 Sysselsättningsgrad och helårsekvivalenter 2004 2003/04:1 BILAGA 3 I tabell 4.1 redovisas ett antal räkneexempel där såväl ungdomar som utländska medborgarna antas få en gynnsam sysselsättningsutveckling . Om ungdomar i åldern skulle bli sysselsatta i samma grad som 1990, som ur sysselsättningssynpunkt var ett mycket gynnsamt år, skulle den samlade sysselsättningsgraden enligt målet bli 2004. Om man antar motsvarande uppgång för de utländska medborgarna skulle den samlade sysselsättningsgraden öka till 2004. Om sysselsättningsgraden för såväl ungdomar som utländska medborgare antas öka till nivå skulle den totala sysselsättningsgraden bli lite 2004. Antalet helårsekvivalenter skulle då uppgå till 66 800. Det innebär att det skulle återstå 9 200 helårsekvivalenter för att uppnå socialbidragsmålet. Att uppnå målet om en halvering av antalet socialbidragsberoende kräver således att åtgärder riktas mot de utsatta grupperna även vid sidan om arbetsmarknadspolitiken. I avsnitt 3.2 konstaterades att mycket tyder på att arbetssätt och bedömningar på nivå har betydelse för socialbidragskostnaderna. Det kan därför vara möjligt att sänka socialbidragskostnaderna och därmed frigöra resurser genom förbättrad organisation och utvecklade arbetsformer. I syfte att göra en grov uppskattning av denna potential utnyttjas den modifierade modellen för den kommunala kostnadsutjämningen, som tidigare beskrivits i avsnitt 3.2. I modellen beräknas standardkostnader för socialbidrag, dvs. socialbidragskostnader per innevånare rensat för strukturella olikheter. Om man antar att de kommuner som har faktiska kostnader som överstiger de beräknade standardkostnaderna sänker sina kostnader till standardkostnaden, medan de kommuner som har lägre kostnader än standardkostnaderna bibehåller sin aktuella nivå, skulle de minskade socialbidragskostnaderna kunna skapa ett finansiellt utrymme på . Även om resultaten är känsliga för olika antaganden27, förefaller det rimligt att kommunerna kan sänka sina kostnader med 5 , genom utvecklade arbetsmetoder och förbättrad organisation. Omräknat till helårsekvivalenter skulle detta kunna innebära en minskning med i storleksordningen 4 0008 000 helårsekvivalenter. Resultat i denna omfattning skulle kunna betyda väsentliga förändringar och skapa stort utrymme för ökad kontakt mellan klienter, myndigheter och handläggare på lokal nivå. Det utvecklingsarbete som krävs för att nå resultat i denna storleksordning kan dock knappast uppnås , utan måste ses i ett längre perspektiv. 5Inriktning på arbetet med att halvera socialbidragsberoendet Inriktningen på arbetet med att bryta socialbidragsberoendet ligger fast. En hög sysselsättning och låg arbetslöshet är grunden för välfärden. Med hög tillväxt, fler som arbetar och färre som är arbetslösa stärks rättvisa och jämställdhet, som välfärden säkras genom att de samlade resurserna ökar. Ett omfattande bidragsberoende, av socialbidrag likväl som av andra offentliga ersättningar, är uttryck för orättvisor och innebär för många stora begränsningar i möjligheterna att påverka sin egen livssituation. Socialbidragstagandet skall minska genom att alla individer i arbetsför ålder ges möjligheter till egen försörjning. Insatser för personer som står långt från arbetsmarknaden är prioriterade. De åtgärder som vidtas skall utgå från ett helhetsperspektiv på de offentliga stödsystemen. En övervältring av kostnader mellan olika offentliga system är ingen lösning på problemet varken ur individens eller samhällets synvinkel. Människors beroende av offentliga bidrag skall minska genom att individens möjligheter och förutsättningar till egen försörjning stärks. För att uppnå detta fortsätter arbetet med att uppnå sysselsättningsmålet. Regeringens mål är också att sysselsättningsgraden för utrikes födda ska öka och närma sig den för hela befolkningen. För att de utsatta gruppernas position på arbetsmarknaden skall stärkas läggs särskilt fokus på; 27 Om man istället antar att de kommuner som har faktiska kostnader som överstiger den beräknade standardkostnaden reducerar sina kostnader till standardkostnaden plus , medan övriga kommuner bibehåller sina kostnader, minskar de totala kostnaderna med . -ungdomar bl.a. genom effektivisering av högre utbildning -invandrare bl.a. genom bättre värdering av kompetens och effektivisering av svenskundervisning -arbetslösa genom effektivare arbetsmarknadspolitik och prioritering av personer som står långt från arbetsmarknaden -äldre genom att underlätta för äldre att bli anställda -sjuka genom att underlätta jobbyten, särskilt anställningsstöd för långtidssjukskrivna. Ytterligare analysunderlag kring frågor om ohälsa och regeringens ohälsomål redovisas i anslutning till utgiftsområde 10. 5.1Vidtagna och planerade åtgärder Regeringen har i tidigare bilagor till budgetpropositioner redovisat vilka åtgärder som vidtagits i syfte att halvera socialbidragsberoendet. En övergripande målsättning för den ekonomiska politiken är att levnadsvillkoren skall fortsätta att förbättras som den offentliga skulden fortsätter att amorteras. har avbetalningar på den offentliga skulden fortsatt, som barnfamiljernas ekonomi förbättrats genom en rad åtgärder. De skattesänkningar som genomförts har framförallt inriktats mot låg- och medelinkomsttagare. Marginaleffekterna28 har successivt minskat , bland annat som en följd av reformer i skatte- och bidragssystemen. Införandet av maxtaxa och det tredje steget i kompensationen för egenavgifterna har varit vikiga steg i detta reformarbete. Marginaleffekterna är emellertid fortfarande alltför höga för många hushåll. Regeringen kommer därför att påbörja ett utredningsarbete i syfte att se över de samlade marginaleffekterna och hur bland annat 2003/04:1 BILAGA 3 skatte- och bidragssystemen kan utformas för att stärka de ekonomiska drivkrafterna för arbete. Arbetet med att nå sysselsättningsmålet fortsätter och en rad åtgärder i syfte att stimulera arbetsutbudet och stärka efterfrågan föreslås. Ett antal åtgärder har vidtagits för att stärka invandrares ställning i samhället och på arbetsmarknaden, dels inom den generella arbetsmarknadspolitiken, dels inom integrationspolitiken. Inom arbetsmarknadspolitiken har medel avsatts för att särskilt stärka ställningen på arbetsmarknaden för personer med utländsk bakgrund. En del av dessa medel har öronmärkts för att arbetsförmedlingen skall kunna medverka mer aktivt under introduktionen av nyanlända flyktingar. infördes en försöksverksamhet med arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare. Särskilda uppdrag har under en rad år givits till , exempelvis rörande samverkan mellan olika myndigheter29 och för att bättre ta tillvara nyanlända invandrares kompetens och påskynda arbetslivsinträdet. Särskilda insatser görs även för gymnasiestuderande ungdomar som kan antas ha särskilda svårigheter att ordna sommarjobb på egen hand, t.ex. vissa invandrarungdomar. beslutade regeringen om direktiv för en översyn av mottagande av och introduktion för flyktingar (dir. 2001:87). Utredningen har haft i uppdrag att se över vilka hinder som finns för att flyktingar skall få en individuellt anpassad introduktion, bli självförsörjande och delaktiga i det svenska samhällslivet. I uppdraget har också ingått att överväga en obligatorisk introduktionsersättning. Utredningen lämnar sitt betänkande och detta kommer därefter att remissbehandlas i sedvanlig ordning. Formerna för samverkan och samordning inom rehabiliteringsområdet stärks i syfte att underlätta för människor att komma tillbaka till arbetslivet. överlämnade regeringen till propositionen Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (prop. 2002/03:132). I propositionen föreslås en permanent finansiell samverkan inom 28 Med marginaleffekter avses den del av en inkomstökning som går bort i skatt, minskade bidrag och höjda avgifter. 29 , , och 2003/04:1 BILAGA 3 Finansiell samordning föreslås kunna ske frivilligt mellan en försäkringskassa, ett landsting, en länsarbetsnämnd samt en eller flera kommuner för att uppnå en effektiv användning av resurser och insatser. Förslaget möjliggör för rehabiliteringsaktörerna att avsätta betydande resurser för olika typer av rehabiliteringsinsatser. Målgruppen utgörs av människor som är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatser för att uppnå eller förbättra sin förmåga till förvärvsarbete. En viktig fråga för uppföljningen på lokal och nationell nivå, blir att belysa om berörda individer förbättrat förmågan till självförsörjning efter genomförda åtgärder. Vidare pågår en översyn att göra en samlad analys av den ekonomiska och sociala situationen för studerande. I uppdraget ingår att göra en kartläggning av samspelet mellan studiestödssystemet och andra offentliga förmånssystem.