prop · GS034 · 2004-09-16 00:00:00 — Målen för regeringens politik för en rättvis och hållbar global utveckling har lyfts fram inom olika utbildnings- och forskningssammanhang i syfte att synliggöra eventuella målkonflikter och stärka samstämmigheten. Genom att inkludera dessa mål i bland annat arbetet med kommande propositioner skapas möjlighet att undanröja hinder för utbyte och samarbete mellan svenska institutioner som skolor, lärosäten eller andra myndigheter och deras motsvarigheter i utvecklingsländer. I ett längre perspektiv torde möjligheten till samverkan och utbyten och de mervärden som därmed skapas inte innebära målkonflikter. Det kan dock i ett mer näraliggande perspektiv uppkomma konkreta situationer där prioriteringar måste göras inom ramen för tillgängliga resurser. Mervärdet för en myndighet eller ett lärosäte kan tyckas vara mer tydligt vid samarbete med till exempel ett OECD-land än med ett utvecklingsland. I dessa fall kan Sida initialt spela en viktig katalytisk och kunskapsberikande roll. Internationalisering är en kvalitetshöjande faktor i den svenska utbildningen genom de mervärden den ger i form av ökad kunskap om omvärlden, stimulans till lärande genom kontakt med andra, interkulturell kunskap, språkkunskaper med mera. Såväl utbyten med omvärlden som mångfalden i den svenska skolan bidrar till internationaliseringen. Utökade kontakter och samarbete mellan enskilda elever, skolklasser och lärare i och utvecklingsländer är ett viktigt led i arbetet för målet att skall vara en ledande kunskapsnation. Ett exempel på hur detta stöds är projektet den Globala Skolan, ett samarbete mellan Myndigheten för skolutveckling och Sida med avsikten att bidra till lärandet om globala frågor och hållbar utveckling. Den Globala Skolans verksamhet riktar sig i första hand till lärare, skolor, kommuner, lärarutbildningar och övriga inom skolsektorn. Myndigheten för skolutveckling fick i uppdrag av regeringen att utveckla former för och initiera samarbete mellan svenska gymnasieskolor som erbjuder program med yrkesämnen och motsvarande utbildningar i vissa utvecklingsländer. Den inledande verksamheten bedrivs i samverkan med bland annat och har rönt stort intresse hos svenska gymnasieskolor. Slutrapport med slutsatser och förslag skall överlämnas till regeringen . Högre utbildning och forskning Inom den svenska högskolan finns ett stort intresse för att medverka i samarbetsprojekt för att utveckla kapacitet och institutioner i utvecklingsländerna och för att främja studier och forskning kring Skr. 2004/05:4 utvecklingsfrågor vid svenska högskolor. Det finns också ett stort intresse för att ta emot studenter och forskarstuderande från andra länder bland annat för att det innebär en kvalitetsprövning av utbildningen och utgör en framtida rekryteringsbas av forskare och högutbildad arbetskraft. EU:s nyinrättade , 2004-2008 som arbetar aktivt för att utveckla syftar till utökat utbyte inom högre utbildning med länder utanför , bland annat utvecklingsländer. Programmet avser europeiskt universitetssamarbete på magisternivå och riktar sig främst till studenter från tredje land. Resurser är också avsatta för samarbete mellan europeiska och universitet i länder utanför EU, främst i form av student- och lärarutbyte. För utvecklingsländer är det angeläget att samarbetet bedrivs i sådana former att starka nationella utbildnings- och forskningsmiljöer kan utvecklas. Risken för att utvecklingsländerna drabbas av kunskapsflykt och förlorar högutbildade är en viktig fråga som skall beaktas i allt internationellt samarbete. Svenska lärosätens engagemang tillsammans med Sidas avdelning för forskningssamarbete (SAREC) vid uppbyggnad av vetenskaplig kapacitet i utvecklingsländer, både nationellt och regionalt, är därför viktigt. Förslaget till en ny examensordning är en viktig reform inom högskolan som presenteras i rapporten utbildning i utveckling Bolognaprocessen i svensk belysning (Ds 2004:02) och syftar bland annat till att underlätta utbytet med omvärlden inom högskolan och öka mobiliteten. Många lärosäten arbetar aktivt med internationalisering och med att integrera den internationella och interkulturella dimensionen i utbildningar och forskningsprogram. Många utvecklingsländer genomgår en snabb omvandlingsprocess och svenska lärosäten kan genom framsynt samarbete skapa en plattform för ett större ömsesidigt utbyte. En kvalitetsgranskning av lärosätenas internationalisering genomförs av , vilket kommer att skapa en mer solid grund för att utveckla och bedöma internationaliseringsarbetet. Utbytesprogram som Linnaeus-Palme-programmet för utbyte mellan lärosäten i och utvecklingsländer som regeringen initierade 2000 har mötts av stort intresse. Programmet vänder sig till lärare och studenter inom grundläggande högskoleutbildning och syftar till att stärka svenska lärosätens samarbete med universitet i utvecklingsländer och därmed öka och fördjupa de globala kontakterna inom högskolevärlden. Sidas utbytesprogram (MFS) fortsätter att locka studenter med intresse för utvecklingsfrågor och utvecklingsländer som vill lära om och studera i utvecklingsländer. Det är dock fortfarande relativt få studenter och lärare som vill inrikta sig på utvecklingsländer i jämförelse med länder inom det svenska geografiska närområdet, EU och övriga . Det svenska forskarsamhället är mycket aktivt i internationella forskningssamarbeten och i strategiska allianser för kunskapsuppbyggnad. Svenska forskare i företag, institut och vid akademiska institutioner samverkar i stor utsträckning med internationellt ledande aktörer inom forskning och utveckling. främjas av den stora mångfald i geografiskt och kulturellt ursprung som finns hos befolkning, samt av våra, i internationell jämförelse, Skr. 2004/05:4 goda språkkunskaper. Frågor som är prioriterade i politiken för global utveckling, såsom miljö, hållbar utveckling och hälsa, är områden där svensk forskning hävdar sig väl och där aktivt deltar i internationellt utbyte, samarbete, och överföring av kunskap. Exempelvis har till uppgift att utveckla kunskaperna om de biologiska naturresurserna och människans hållbara nyttjande av dessa. Inom EU:s ramprogram för forskning och teknisk utveckling finns särskilda aktiviteter och särskilda medel avsatta för internationellt samarbete och då särskilt med utvecklingsländerna, , och övriga forna Sovjetrepubliker. har stött detta samarbete och understrukit behovet att även inom övriga temaområden inom ramprogrammet arbeta för ökat samarbete med tredje land. Ungdomspolitiken verkar såväl nationellt som internationellt, bland annat för att ungdomar skall delta i officiella delegationer vid internationella konferenser och i internationella samarbetsfora. har till uppgift att stärka unga kvinnors och mäns interkulturella förståelse och inkludering i samhället genom att ge bidrag till internationellt ungdoms- och ungdomsledarutbyte samt genom stöd till metodutveckling inom ungdomsutbytet. fördelar bidrag till ungdomsorganisationernas nationella och internationella ungdomsverksamhet. Sida finansierar, via och , utbytesprogram för ungdomar som syftar till samverkan mellan ungdomar och organisationer i och i utvecklingsländer. Inom folkbildningsområdet bedrivs ett fortlöpande arbete där studieförbund och folkhögskolor tillsammans med sina medlems- och samarbetsorganisationer är verksamma i stora delar av världen genom utbildningar, utbyten och projekt. En stor del av samarbetet är riktat mot syd-, öst- och . Verksamheten är inriktad på både demokratistöd och utbildningsstöd för etablering av folkhögskolor, studiecentra med mera. Samarbetet har visat sig fortsätta även efter projekttiden och har lett till utbyten av studerande vid folkhögskolor. Flera folkhögskolor har utbildningslinjer med inriktning mot utvecklingsfrågor och utvecklingsländer där elevutbyte och studieresor i båda riktningarna ingår som en del i utbildningen. och folkhögskolor samverkar även med enskilda organisationer, institutioner och andra motparter i Öst- och . Denna verksamhet stöds av EU och . Inom ramen för det nordiska samarbetet, som utvidgats till att också omfatta , genomförs många projekt. Det finns etablerade nätverk mellan folkhögskolor, studieförbund och liknande organisationer i samtliga länder. Jordbruks-, fiskeri- och konsumentpolitik För ett stort antal fattiga människor spelar jordbruket eller fisket en central roll, både som livsmedel och som inkomstkälla. En merpart av världens fattiga är aktiva inom jordbrukssektorn. Sektorn är ofta basen för landsbygdens näringsliv och driver på utvecklingen också inom andra områden. Många utvecklingsländer är dessutom beroende av att sälja sina jordbruks- och fiskeprodukter på världsmarknaden för att kunna utvecklas till moderna ekonomier. Som en del i regeringens politik för global utveckling är det därför särskilt viktigt att lyfta fram jordbruks- och fiskeripolitiken, handeln med jordbruks- och fiskeriprodukter samt politiken för säkra livsmedel. omfattas av EU:s gemensamma politik på jordbruks- och fiskeområdena. Den svenska jordbruks- och fiskeripolitiken syftar bland annat till att påverka EU:s gemensamma politik i en utvecklingsfrämjande riktning. Handelshinder på jordbruksområdet och handelssnedvridande stöd till europeiska producenter försämrar utvecklingsländernas förutsättningar att utnyttja sina konkurrensfördelar inom jordbruket. På fiskeområdet är frågan om hållbart resursutnyttjande central, både från ett utvecklingsperspektiv och ur en ekologisk synvinkel. Flera svåra frågeställningar finns att hantera på jordbruksområdet. En politik som främjar olika svenska intressen kan stå i konflikt med utvecklingsländernas intressen. Svenska livsmedelsproducenter kan påverkas negativt av en åtgärd som är positiv för utvecklingsländerna. Det finns även en målkonflikt mellan och krav på säkra livsmedel och utvecklingsländernas möjligheter att garantera säkerhet och därmed exportera till den svenska marknaden. Utvecklingsländerna är dessutom en heterogen grupp med skilda intressen och förutsättningar. Även om jordbrukspolitiken från ett generellt utvecklingsperspektiv förbättras kan det innebära att enskilda utvecklingsländer påverkas negativt av förändringarna. Jordbrukspolitik och handel med jordbruksprodukter EU:s gemensamma jordbrukspolitik har inslag som motverkar utvecklingen av jordbruksproduktionen i utvecklingsländerna. Tullskyddet hindrar försäljning på EU-marknaden. leder till överproduktion. Exportbidrag till avsättning av överproduktionen på marknader utanför EU leder i sin tur till sänkta Sedan inträdet i EU 1995 har verkat för en reformering av jordbrukspolitiken. Ett av de övergripande svenska reformmålen är att bidra till en globalt tryggad livsmedelsförsörjning. Livsmedelsproduktion bör bedrivas på marknadens villkor och konsumenternas efterfrågan skall styra produktionen. skall begränsas till för samhället viktiga så kallade gemensamma nyttigheter, bland annat miljövärden. Stöd som utgår skall vara så lite handelsstörande som möjligt. beslutade om en omfattande reform av Nuvarande direktstöd frikopplas från produktionen och vissa av de mest handelsstörande stöden sänks, vilket förväntas medföra positiva effekter för utvecklingsländerna. EU-medlemsstaterna har emellertid fått möjlighet att i viss utsträckning koppla vissa stöd till produktionen, vilket delvis har valt att göra . Reformen bör ses som ett framsteg även om den utifrån svenska målsättningar kunde ha varit betydligt mer långtgående. togs ytterligare steg i reformprocessen, dock inte heller de tillräckligt långtgående, bland annat med hänsyn till utvecklingsländernas bomullsproduktion. Trots reformerna medger regelverket fortfarande handelsstörande stöd som vill avveckla. kommer därför även i fortsättningen att driva att EU skall minska och avveckla dessa. Det gäller också pågående eller planerat reformarbete för produkter som är viktiga för utvecklingsländerna. driver inför EU:s reform av marknadsordningen för socker, bland annat sänkt sockerpris och icke-diskriminerande villkor för utvecklingsländerna. Socker är en central produkt för många utvecklingsländer. förespråkar en tullösning för ris, en viktig produkt för många utvecklingsländer, som skulle innebära lägre barriärer till EU-marknaden och jämlika villkor för alla utvecklingsländer. driver att nuvarande handelssnedvridande stöd till frukt och grönsaksodling skall avskaffas. stödjer pågående diskussion om att reformera det komplicerade kvotsystemet för bananer. presenterade kommissionen ett förslag till nytt regelverk för området miljö- och landsbygdsutveckling. kommer att bevaka att åtgärderna inte blir produktionsdrivande eller på annat sätt hindrar konkurrens eller internationell handel. Utvecklingsländerna har ofta goda möjligheter för exempelvis ekologisk produktion. för import av ekologiska produkter är dock relativt komplicerat, vilket hindrar utvecklingsländernas möjligheter att exportera till EU. driver därför att reglerna måste förenklas. För att kunna använda detta som en konkurrensfördel på den svenska och europeiska marknaden krävs information om uppställda krav i våra system för konsumentinformation samt hur exportörerna skall påvisa efterlevnad av dessa. I förberedelserna inför XI arbetade för att kvinnors rätt till egendom, exempelvis rätten att äga land och att få ta lån särskilt skulle belysas. Kvinnor utgör majoriteten av jordbrukarna i utvecklingsländer, och ägandestrukturerna påverkar både individens möjligheter och den ekonomiska tillväxten i stort. verkar också aktivt för att EU skall inta en offensiv position i jordbruksförhandlingarna inom WTO eftersom en fri och rättvis världshandel med jordbruksprodukter är avgörande för många utvecklingsländer. Sänkta tullar liksom avskaffande av handelssnedvridande internstöd och exportbidrag på jordbruksområdet samt ökat marknadstillträde för utvecklingsländerna är centrala komponenter. EU har erbjudit sig att avskaffa exportbidragen om andra länder är villiga att avskaffa motsvarande system. Detta skulle vara en framgång ur svensk synvinkel. Inom jordbruksområdet finns en rad andra frågor med betydelse för den globala utvecklingen och som driver för att förbättra Ett exempel är problemet med växtskadegörare som orsakar stora globala förluster. Internationella växtskyddskonventionen (IPPC) tar fram nya internationella standarder på växtskyddsområdet i syfte att förhindra spridning av farliga växtskadegörare via den internationella handeln. Arbetet med bevarande av genetiska resurser för jordbruk och livsmedelsproduktion är ett annat exempel. I strävan efter global utveckling och globalt tryggad livsmedelsförsörjning är det viktigt att tillräckliga genetiska resurser finns på rätt plats så att produktionen kan ske där den bäst behövs. Fiskeripolitik och handel med fiskeriprodukter Ansvarsfull global fiskeförvaltning är en förutsättning för hållbart nyttjande av världshavens resurser. Eftersom fisket är en gränsöverskridande resurs är nationella och regionala åtgärder av stor betydelse i globalt såväl som lokalt perspektiv. därför efter ett mer hållbart fiske där eliminering av överkapacitet i fiskeflottan, utveckling av selektiva fiskeredskap och införande av åtgärdsplaner för att återställa överfiskade bestånd till säkra biologiska gränser hör till de viktigaste inslagen. EU har fiskeriavtal med flera utvecklingsländer. förutsättningen att fiskeresurser som inte kan utnyttjas av det inhemska fisket ställs till andra staters förfogande för att inga, inom ramen för ett hållbart fiske, tillgängliga resurser skall lämnas outnyttjade. innebära betydande intäkter för stater som inte själva har kapacitet att utnyttja bestånden (fiskeriavtalen bidrar exempelvis till av totalbudgeten i ). Bilaterala avtal kan även ge bättre garantier för ett ansvarsfullt fiske än privata. Det kan vara svårt att bedöma tillförlitligheten i de erbjudanden om köp av fiskerättigheter som lämnas av vissa utvecklingsländer, till följd av bristfälligt vetenskapligt Flera av de bilaterala avtalen har med fog kritiserats för att inte i tillräcklig omfattning ta hänsyn till beståndssituationen. förvärras av otillräcklig eller obefintlig nationell resursförvaltning och fiskerikontroll i utvecklingsländerna. Det ökade trycket på bestånden kan leda till minskade möjligheter att bedriva fiske i utvecklingsländernas egna kustområden där konsumtionsfiske bedrivs för lokal försörjning. Ytterligare en aspekt är att avtalen kan hämma utvecklingen av en nationell flotta och en inhemsk beredningsindustri i utvecklingsländerna. I förhandlingarna om fiskeriavtal driver bland annat att EU skall säkerställa att det existerar outnyttjade resurser och att fisket bygger på verkar också i fiskeripolitiska överläggningar inom regionala fiskeriorganisationer och internationella organisationer såsom FN, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO), WTO och för att stärka utvecklingsländernas förutsättningar. Utvecklingsländernas ökande fiskeexport är av central betydelse för sysselsättning och inkomst. På fiskeområdet är tullarna relativt låga, men det förekommer en omfattande tulleskalering för bearbetade produkter och importen från utvecklingsländer sker till stor del med hjälp av tullsuspensioner och kvoter. driver därför att EU skall göra bindande WTO-åtaganden för att ge ökad förutsägbarhet och stabilitet för utvecklingsländernas export också långsiktigt. I de pågående WTO- förhandlingarna driver att EU skall arbeta för en generellt ökad liberalisering av handeln och för eliminering/reducering av alla typer av stöd som är handelssnedvridande eller motverkar ett långsiktigt hållbart resursutnyttjande som ges inom ramen för bilaterala fiskeriavtal. Vår konsumtion påverkar utvecklingsländernas förutsättningar att få avsättning för sin produktion på den svenska marknaden och har därmed stark bäring på målet för politiken för global utveckling. Konsumentpolitik: Inom konsumentpolitiken arbetar regeringen för att medverka till att människor utvecklar konsumtionsmönster som leder till så liten negativ påverkan på människor, samhälle och miljö som möjligt, både lokalt och globalt. En del i arbetet handlar om att skapa möjligheter för konsumenter att göra medvetna val i sin vardagskonsumtion. att göra det är genom att främja olika typer av så kallad positiv mervärdesmärkning, till exempel etisk- eller miljömärkning. med märkning är att ett märke på ett enkelt sätt kan kommunicera Det är viktigt att mervärdesmärkningen inte är konkurrens- och utvecklingshämmande. Detta förutsätter att framtagning av kriterier och licensiering av producenter bygger på transparenta regler och rutiner som säkerställer full insyn för alla intressenter. stödjer regeringen organisationen med att öka kännedomen hos svenska konsumenter om etisk märkning. Arbetet för hållbar utveckling inom konsumentpolitiken har länge främst varit inriktat mot att främja en ekologiskt hållbar utveckling och därigenom ekologiskt hållbara konsumtionsmönster. pågår ett arbete inom med att ta fram en ny strategi för konsumentpolitiken som tydligt skall visa hur en stärkt konsumentpolitik bidrar till en ökad välfärd och en utveckling som också är hållbar socialt Ett viktigt steg i arbetet för en hållbar konsumtion är den pågående utredningen med uppdrag att precisera begreppet hållbar konsumtion när det gäller hushållen och att föreslå en handlingsplan med åtgärder för hur en miljömässig, social och ekonomisk hållbar konsumtion skall uppnås (dir. 2004:37). Säker livsmedelsproduktion: Inom livsmedelsindustrin råder globalt mycket stora skillnader i till exempel tillverkningsmetoder, tillsyn och tolerans av smittor och hälsovådliga ämnen. Det faktum att säkra livsmedel bland annat bidrar till förbättrad folkhälsa och ökad produktivitet vinner dock ökat gehör, och frågan uppmärksammas allt mer även i utvecklingsländer. Enligt bestämmelser om hur regler för att skydda människors, djurs och växters liv och hälsa bör utformas för att inte verka handelshindrande har alla länder rätt till detta Den svenska linjen är att stödja dessa principer, men också att utforma reglerna på ett sätt så att de inte utgör onödiga handelshinder. Vidare vill ge frågorna en hög internationell prioritet för att Skr. 2004/05:4 möjliggöra en ökad världshandel och bidra till fattigdomsminskning. finns dock mål inom den svenska konsument- och livsmedelspolitiken som, om de inte justeras, kan hindra utvecklingsländer från att dra full fördel av möjligheterna att exportera till den svenska marknaden. För att bistå utvecklingsländerna att nå upp till importländernas krav på livsmedelsstandarder kan utvecklingssamarbetet här fylla en viktig funktion. deltar aktivt i arbetet med det FN-baserade internationella regelverket för livsmedel och bidrar ekonomiskt till att möjliggöra för utvecklingsländer att delta. Även på djurhälsoområdet finns internationella regelverk och djurhälsan inom animalieproduktionen är av stor betydelse för tillgängligheten av säkra livsmedel. EG-lagstiftningen syftar till att hindra spridningen av smittsamma sjukdomar, men kan också ha en begränsande verkan på utvecklingsländernas exportmöjligheter. Både med hänsyn till utvecklingsländernas inhemska konsumtion och för att öka deras exportmöjligheter är det av vikt att stödja utvecklingsländernas arbete med att upprätta nationella regelverk och institutioner på livsmedelsområdet. Kulturarbete i olika former skapar visioner, uttryck, debatter och mötesplatser som utgör viktiga förutsättningar för samhällsförändring. Genom jämlika möten mellan människor från olika delar i världen kan kulturskillnader överbryggas och den ömsesidiga förståelsen mellan folk och länder stärkas. I detta perspektiv har kulturpolitiken en given roll i politiken för global utveckling. Mediepolitiken är en viktig del av kulturpolitiken och av avgörande betydelse för en demokratisk utveckling. Yttrandefrihet, mångfald och fria oberoende medier är förutsättningar för demokrati. I sammanhanget är det viktigt att kvinnors och mäns erfarenheter, kunskaper och värderingar speglas och tas tillvara. Ett utvecklat kulturutbyte och samarbete är av stor betydelse inom förändrings- och utvecklingssamarbetet i utvecklingsländerna, både som ett värde i sig och som en del av fattigdomsbekämpning och demokratiutveckling. En samrådsfunktion har skapats inom , bland annat med syfte att bättre samordna insatser inom de kultur-, utrikes- och utvecklingspolitiska områdena. Det integrerade synsätt som den ökade betoningen på samråd möjliggör att utvecklingsländernas intressen beaktas i ett tidigt skede och ligger väl i linje med intentionerna i politiken för global utveckling. På den internationella nivån arbetar aktivt inom bland annat det internationella nätverket för kulturministrar (INCP). Inom ramen för INCP har arbetat för att utvecklingsländers specifika problem synliggörs. Inom för utbildning, vetenskap och kultur () deltar i att utarbeta en internationell konvention för kulturell mångfald, med särskilt fokus på utvecklingsländernas förutsättningar att utveckla och bibehålla en nationell kultur- och Skr. 2004/05:4 mediepolitik. Arbetet inom och engagemang i detta syftar i mångt och mycket till stöd för utvecklingsländerna. antogs en konvention om skyddet av det immateriella kulturarvet vilket förutom att markera de immateriella värdena också aktivt stödjer utvecklingsländernas arbete med deras immateriella kulturarv. Begreppet kulturarv breddas således till gagn för både utvecklingsländer och rikare länder. arbetar också aktivt inom ramen för i förhållande till europeiska utvecklingsländer, till exempel genom deltagande i konferenser och utbildningar inom medieområdet. bidrar även med expertmedverkan i arbete med en ny ramkonvention för kulturarvet. Vidare kan nämnas det svensk-afrikanska museisamarbetet (SAMP), ett nätverk av museer bildat . Nätverket syftar till att stödja utbyte mellan och utveckling av afrikanska och svenska museer.