prop · GR03132 · 2004-04-15 00:00:00 — Genom hänvisningen till 1 § framgår att bemyndigandet gäller endast de anläggningar som anges där. Lagrådet har föreslagit att delar av 1 § första stycket skulle upprepas i förevarande paragraf, men hänvisningen får anses fylla samma syfte. I handelsdirektivets bilaga I anges kapacitetsgränser för anläggningar som omfattas av handelssystemet. Genom artikel 24 ges medlemsstater möjlighet att bestämma andra gränser. Bemyndigandet ger regeringen möjlighet att meddela föreskrifter i sådana frågor. I handelsdirektivets bilaga I finns även bland annat föreskrivet att om samma verksamhetsutövare utövar flera verksamheter inom samma sektor och inom samma anläggning eller på en och samma plats skall verksamheternas produktionskapacitet räknas samman (aggregeringsklausul). Paragrafens andra stycke reglerar sådana fall. Lagrådet har föreslagit en mer detaljerad utformning men ett återgivande av handelsdirektivets utformning får anses fylla samma syfte. Med plats avses verksamhetsområde eller den geografiska lokaliseringen av verksamheten. Paragrafens tredje stycke innebär att vissa anläggningar kan undantas från handelssystemet i enlighet med handelsdirektivets artikel 27. Utformningen motsvarar Lagrådets förslag. 3 § Frågor om tillstånd till utsläpp av koldioxid prövas av den tillståndsmyndighet som regeringen bestämmer efter ansökan av verksamhetsutövaren. En ansökan skall innehålla uppgifter om 1. anläggningen och de verksamheter som bedrivs, inklusive den teknik som används, 2.råvaror och insatsvaror vars användning sannolikt kommer att ge upphov till utsläpp av koldioxid, 3.anläggningens utsläppskällor av koldioxid, 4.de åtgärder som planeras för övervakning och rapportering, och 5.en icke-teknisk sammanfattning av de uppgifter som anges i 14. Bestämmelsens utformning följer av handelsdirektivets artiklar 5 och 18 och motsvarar Lagrådets förslag. 4 § Tillstånd till utsläpp av koldioxid skall lämnas, om det för anläggningen finns erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning samt om verksamhetsutövaren bedöms kunna övervaka och rapportera verksamhetens utsläpp av koldioxid på ett tillförlitligt sätt. För att få tillstånd att släppa ut koldioxid krävs att verksamhetsutövaren kan övervaka och rapportera utsläppen på ett tillförlitligt sätt. Med begreppet tillförlitligt sätt avses att de uppgifter om anläggningens utsläpp som framkommer vid övervakning och rapportering så långt möjligt motsvarar de faktiska utsläppsförhållandena. Närmare bestämmelser om kraven på övervakning och rapportering finns i 6 §. Av bestämmelsen framgår att det, utöver tillstånd till utsläpp av koldioxid enligt denna lag, också krävs att verksamheten har erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning. I artikel 8 i handelsdirektivet föreskrivs att medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att villkoren och förfarandena för utfärdande av tillstånd för utsläpp av växthusgaser samordnas med de villkor och förfaranden som gäller enligt IPPC-direktivet. Genom att knyta villkoren för tillstånd när det är fråga om ny eller ändrad verksamhet till tillstånd enligt genomförs en sådan samordning. Eftersom valt att utvidga handelssystemet till att omfatta även vissa anläggningar med en kapacitet understigande , kan verksamheter omfattas som endast är anmälningspliktiga enligt eller äldre miljölagstiftning. För att dessa verksamheter skall kunna få tillstånd till utsläpp av koldioxid erfordras inget tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning. Det kan även förekomma att en verksamhet erhållit undantag (dispens) från skyldigheten att ansöka om tillstånd enligt miljölagstiftningen. Inte heller för dessa verksamheter är tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning ett krav för att kunna erhålla tillstånd enligt denna lag. Kraven gäller även för nya deltagare (se avsnitt 5.2). Bestämmelsens utformning motsvarar Lagrådets förslag. 5 § Ett tillstånd till utsläpp av koldioxid får omfatta en eller flera anläggningar på samma plats om anläggningarna drivs av samma verksamhetsutövare. Ett tillstånd får avse en del av en anläggning. Av bestämmelsen framgår att tillståndet kan omfatta flera anläggningar eller delar av en anläggning. Det kan här vara fråga om olika ägare till anläggningar inom en verksamhet. Med plats avses verksamhetsområde eller den geografiska lokaliseringen av verksamheten. 6 § Ett tillstånd till utsläpp av koldioxid skall förenas med villkor om att utsläppen skall övervakas genom beräkning eller mätning. Tillståndet skall också förenas med villkor om rapporteringen. Denna skall för varje anläggning innehålla 1.en beskrivning av de mät- eller beräkningsmetoder som används, inklusive en uppgift om sammanlagda utsläpp och om mätningens eller beräkningens säkerhet, och 2.uppgifter om kvalitetssäkring och kvalitetskontroll. Tillståndet skall även förenas med villkor om skyldighet att överlämna utsläppsrätter motsvarande gjorda utsläpp för annullering i enlighet med bestämmelser i handelsdirektivet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om övervakning och rapportering. Krav på övervakning och rapportering framgår av handelsdirektivets bilaga IV. Genom bestämmelsen genomförs delar av direktivets krav i svensk rätt. Genom tillägget i paragrafens tredje stycke tillgodoses Lagrådets synpunkt i sak vad avser Lagrådets förslag till 2 kap. 7 §. Beträffande bemyndigandet i paragrafens fjärde stycke har Lagrådet förordat att detta skall preciseras. Detta kan uppfattas som en icke önskvärd begränsning, särskilt mot bakgrund av de riktlinjer om övervakning och rapportering som Europeiska kommissionen antagit. Lagrådets förslag i denna del har därför inte tillgodosetts. 7 § Verksamhetsutövaren skall till tillståndsmyndigheten anmäla varje planerad förändring av anläggningens eller verksamhetens art eller funktion och varje utvidgning av anläggningen eller verksamheten, om ändringen eller utvidgningen kan påverka utsläppen av koldioxid. Om en ny verksamhetsutövare tar över driften av den eller de verksamheter som bedrivs på anläggningen, skall verksamhetsutövaren omgående anmäla detta till tillståndsmyndigheten. Genom förevarande paragraf genomförs bestämmelser om anmälningsskyldighet för verksamhetsutövaren vid förändring och utvidgning av anläggningen samt då en ny verksamhetsutövare tar över driften. Krav på anmälan i situationer av både ökning och minskning av koldioxidutsläpp följer av direktivets artikel 7. De förändringar eller utvidgningar av verksamhet som skall anmälas är sådana som kan påverka utsläppen av koldioxid. Bestämmelsens utformning tillgodoser Lagrådets synpunkter avseende förslaget till 2 kap. 8 §. 8 § skall pröva om en förändring eller utvidgning av anläggningen eller verksamheten eller om ett byte av verksamhetsutövare gör det nödvändigt att förena tillståndet med ändrade eller nya villkor om övervakning och rapportering. Om myndigheten finner att ändrade eller nya villkor behövs och de förutsättningar som anges i 4 § är uppfyllda, skall myndigheten ersätta det tidigare tillståndet med ett nytt tillstånd. När tillståndsmyndigheten fått in en anmälan om en förändring av verksamheten eller anläggningen eller om driften av verksamheten tagits över av en ny verksamhetsutövare, skall myndigheten pröva om de villkor som meddelats för övervakning och rapportering är tillräckliga. Finner tillståndsmyndigheten att nya villkor bör meddelas för övervakningen eller rapporteringen skall myndigheten ersätta det befintliga tillståndet till utsläpp av koldioxid med ett nytt innehållande de nya villkoren. 9 § får återkalla ett tillstånd till utsläpp av koldioxid om 1.ett villkor som tillståndet är förenat med inte har följts och avvikelsen är av allvarlig art, 2.erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning saknas, eller om 3.en ny verksamhetsutövare inte uppfyller de krav som följer av 4 § eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Av bestämmelsen framgår under vilka omständigheter som en tillståndsmyndighet får återkalla ett tillstånd till utsläpp av koldioxid. Paragrafen saknar motsvarighet i handelsdirektivet. I punkten 1 föreskrivs en möjlighet för tillståndsmyndigheten att återkalla ett tillstånd när villkoren inte har följts. Det är här fråga om att övervakningen eller rapporteringen är allvarligt bristfällig (se vidare avsnitt 5.2.2). Det får överlämnas till rättstillämpande myndigheter att närmare bedöma när förseelsen är av allvarlig art. I punkten 2 finns möjligheten att återkalla tillstånd om tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning saknas. Det kan här vara fråga om att en verksamhetsutövare får sitt tillstånd återkallat enligt miljölagstiftningen eller att tillstånd inte har beviljats. I 24 kap. finns liknande bestämmelser om återkallelse av tillstånd. I punkten 3 framgår att ett tillstånd får återkallas om tillståndsmyndigheten efter en anmälan från en ny verksamhetsutövare skulle finna att denne inte uppfyller de krav som anges i 4 §. 1 § Utsläpp av koldioxid som görs med stöd av tillstånd enligt denna lag skall täckas av sådan utsläppsrätt som avses i detta kapitel. En verksamhetsutövare som har tillstånd till utsläpp enligt 2 kap. skall efter ansökan utan betalning tilldelas utsläppsrätter för den eller de anläggningar som omfattas av tillståndet. En verksamhetsutövare som inte har tillstånd enligt 2 kap. kan erhålla en tilldelning av utsläppsrätter som är beroende av att ett sådant tillstånd meddelas. Om verksamhetsutövaren har fler än en anläggning, skall tilldelning Prop. 2003/04:132 ske för var och en av anläggningarna. Genom bestämmelsen genomförs handelsdirektivets artikel 13 delvis. Bestämmelsen tydliggör att utöver tillstånd till utsläpp av koldioxid krävs även utsläppsrätter som täcker de gjorda utsläppen. Verksamhetsutövaren skall ansöka om tilldelning av utsläppsrätter. Lämnas felaktiga uppgifter kan detta leda till ansvar enligt bestämmelserna i 5 kap. I paragrafen anges den grundläggande tilldelningsprincip som valt, att tilldelning skall ske gratis. Kravet på tillstånd enligt denna lag för att kvalificera för tilldelning framgår också. Dessutom klargörs att tilldelningen kommer att ske till varje enskild anläggning. I tredje stycket regleras de fall då tillståndsbeslutet ännu inte meddelats. Tilldelningsbeslutet skall då villkoras med utfallet i tillståndsbeslutet. Bestämmelsens utformning motsvarar Lagrådets förslag. 2 § Varje utsläppsrätt medför rätt att släppa ut ett ton koldioxid i enlighet med bestämmelserna i denna lag och föreskrifter som meddelas med stöd av lagen. Utsläppsrätt innebär en rätt att släppa ut ett ton koldioxid . När systemet med handel med utsläppsrätter är i gång skall rätten fritt kunna överlåtas inom EU. Utsläppsrättens rättsliga status är härigenom inte fastställd. Enligt artikel 13 kommer utsläppsrätterna att vara giltiga och de som förbrukats annulleras in på nästa åtagandeperiod dvs. Paragrafens utformning motsvarar Lagrådets förslag. 3 § Regeringen skall meddela föreskrifter om tilldelning av utsläppsrätter, grundade på den nationella fördelningsplan som avses i artikel 9 i handelsdirektivet. Genom paragrafen genomförs artikel 9 i handelsdirektivet. Artikeln reglerar den plan som skall upprättas över principerna för tilldelningen och lämnas för granskning av . Paragrafen anger att den nationella fördelningsplanen är utformad i enlighet med direktivets artikel 9. Enligt paragrafen får regeringen meddela föreskrifter om principerna och det högsta antalet utsläppsrätter som får tilldelas av tillsynsmyndigheten. Föreskrifterna utgör grunden för myndighetens beslut om tilldelning av utsläppsrätter. Paragrafens utformning motsvarar Lagrådets förslag. 4 § Frågor om tilldelning av utsläppsrätter prövas av den tillsynsmyndighet som regeringen bestämmer. Enligt handelsdirektivets artikel 18 skall behörig myndighet utses. Paragrafens utformning motsvarar Lagrådets förslag. 1 § Tillsyn över efterlevnaden av lagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall utövas av den tillsynsmyndighet som regeringen bestämmer. Tillsyn enligt lagen kommer att begränsas till de uppgifter som lämnas som grund för att få tillstånd och som lämnas som underlag för tilldelning av utsläppsrätter. Det är icke desto mindre viktigt att tillsynen är ändamålsenlig eftersom tilltron till handelssystemet exempelvis är beroende av att exempelvis insamlande av data om utsläpp av koldioxid kan ske på ett tillfredsställande sätt. 2 § har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. Genom paragrafen ges tillsynsmyndigheten en rätt att få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran från myndigheten skall kunna förenas med vite. 3 § får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. Paragrafen omfattar sådana förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Även förelägganden enligt denna paragraf får förenas med vite. 4 § skall på begäran få tillträde till anläggningar som avses i denna lag samt lokaler och områden som hör till sådana anläggningar i den utsträckning det behövs för tillsynen. Denna rätt omfattar inte bostäder. skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. Av paragrafen följer att tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till de anläggningar som omfattas av tillsynen samt lokaler och områden som hör till anläggningarna i den utsträckning det behövs för tillsynen. Myndigheten har inte rätt att få tillträde till bostäder. Rätten till tillträde är nödvändig för om verksamhetsutövaren inte lämnar in erforderliga uppgifter så måste tillsynsmyndigheten ändå kunna få tillgång till den information som handelssystemet kräver. 5 § Om det finns anledning anta att den som omfattas av tillsynen har begått brott, får denne inte föreläggas vid vite att medverka i utredning av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. Av allmänna rättssäkerhetsskäl, och med hänvisning till passivitetsrätten inom ramen för om mänskliga rättigheter (artikel 6), får inte den som omfattas av tillsynen och som kan antas ha begått brott, föreläggas vid vite att medverka i utredning av en fråga som har samband med den gärning som omfattas av brottsmisstanken. 1 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen 1.driver verksamhet som medför utsläpp av koldioxid utan att inneha tillstånd enligt denna lag, 2.lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter om övervakning och rapportering i en ansökan om tillstånd enligt 2 kap., 3.underlåter att göra anmälan enligt 2 kap. 7 §, eller 4.lämnar oriktiga eller uppenbart vilseledande uppgifter i en ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. 1 § och därigenom skulle kunna föranleda att ett för stort antal utsläppsrätter tilldelas. I ringa fall döms inte till ansvar. Enligt första stycket första punkten kan den dömas till ansvar som driver verksamheten utan tillstånd till utsläpp av koldioxid. Första stycket andra punkten reglerar det fall att verksamhetsutövaren lämnar uppsåtligen oriktiga eller vilseledande uppgifter om hur verksamhetsutövaren avser att övervaka och rapportera sina utsläpp av koldioxid. Genom första stycket tredje punkten kan den dömas till ansvar som uppsåtligen underlåter att göra anmälan som enligt 2 kap. 7 § kräver förnyat tillstånd när verksamhetsutövaren planerar att ändra anläggningens art eller funktion eller att utvidga verksamheten. Ansvar kan även utkrävas av den som övertar en anläggning och är anmälningsskyldig. I första stycket fjärde punkten föreskrivs att den som lämnar uppenbart vilseledande eller oriktiga uppgifter i sin ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. och därigenom skulle kunna föranleda att ett för stort antal utsläpper tilldelas kan dömas till ansvar. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. motsvarande reglering kan tjäna som vägledning i den praktiska tillämpningen. Paragrafens utformning tillgodoser Lagrådets synpunkter. 2 § Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff enligt . Av paragrafen framgår att samma gärning inte skall föranleda ansvar både med stöd av denna lag och enligt . Denna lags straffbestämmelser i 1 § skall enligt paragrafen gälla subsidiärt i förhållande till bestämmelser. 3 § Den som överträtt ett vitesföreläggande får inte dömas till ansvar enligt denna lag för den gärning som omfattas av föreläggandet. Av paragrafen framgår att den som ådömts ett vite inte kan dömas till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet. Bestämmelsen har en motsvarighet i lagen (2003:113) om elcertifikat, 7 Prop. 2003/04:132 kap. 4 §. Lagrådets synpunkt i denna del har följts. 1 § Beslut av tillståndsmyndigheten om tillstånd enligt 2 kap. får överklagas hos miljödomstolen. I 23 kap. 1 § finns bestämmelser om överklagande av miljödomstolens domar och beslut. Av paragrafen framgår att beslut i fråga om tillstånd till utsläpp av koldioxid, meddelande av ett nytt tillstånd vid ändrade förhållanden samt återkallande av tillstånd får överklagas till miljödomstol. Av hänvisningen till 23 kap. 1 § framgår att miljödomstols domar får överklagas till och att prövningstillstånd då krävs. kommer att vara sista instans i dessa mål. Sammansättningen i miljödomstol följer av vad som gäller vid prövning av tillståndsfrågor enligt 20 kap. 5 § andra stycket . 2 § Beslut om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. och begäran eller förelägganden enligt 4 kap. 2 eller 3 §§ som förenats med vite får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I 2 § föreskrivs att det krävs prövningstillstånd till kammarrätten vid överklagande av beslut om tilldelning enligt 3 kap. och vissa beslut elelr förelägganden om tillsynsbeslut enligt 4 kap. 2 eller 3 §§. Bestämmelsens första stycke motsvarar lagrådets förslag till utformning. 3 § Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas. Bestämmelsen avser exempelvis beslut om tillträde enligt 4 kap 4 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Om en ansökan om tillstånd enligt 2 kap. kommit in till tillståndsmyndigheten men ärendet inte avgjorts före , får myndigheten besluta att utsläpp av koldioxid tills vidare får ske trots att tillståndsfrågan inte slutligt har avgjorts. Ett sådant beslut skall förenas med villkor om rapportering av utsläpp och om överlämnande av utsläppsrätter. I punkten 2 regleras förhållandet om det saknas tillstånd att bedriva verksamhet. Om verksamhetsutövaren då givit in en ansökan om tillstånd skall denne kunna fortsätta att bedriva sin verksamhet i avvaktan på att det finns ett lagakraftvunnet beslut i Detta gäller under förutsättning att ett interimistiskt beslut kan meddelas av tillståndsmyndigheten. Bestämmelsen utformning motsvarar i allt väsentligt Lagrådets förslag. Förslaget till lag om ändring i Genom tillägget i denna paragraf klargörs att ett nytt tillstånd inte får förenas med villkor som syftar till att begränsa utsläpp av koldioxid för verksamheter som omfattas av systemet med handel av utsläppsrätter. Sådana villkor kan vara villkor om gränsvärden eller riktvärden för utsläpp av koldioxid eller villkor om använd mängd fossilt bränsle i syfte att begränsa utsläpp av koldioxid. Vidare kan inte heller villkor med krav på bästa möjliga teknik ställas om syftet är att begränsa utsläpp av koldioxid. Gränsvärden för användning av fossila bränslen och krav på bästa möjliga teknik som ställs av andra skäl än att begränsa utsläppen av koldioxid skall dock fortfarande vara tillåtna i den handlande sektorn. Lagrådets synpunkt har kommenterats i avsnitt 8.1. Paragrafen är ny. Genom paragrafen anges att villkor som redan meddelats för en anläggning som omfattas av denna lag inte skall gälla om villkoret avser utsläpp av koldioxid eller begränsningar för användning av fossila bränslen. Villkor som ställts i andra syften berörs inte. Genom paragrafen undanröjs behovet av särskilda övergångsbestämmelser. Lagrådet har däremot föreslagit att regeln skall ges formen av en övergångsbestämmelse. Regeringen anser dock att behovet av att bereda nya deltagare plats i handelssystemet överväger för att motivera att bestämmelsen tas in som materiell bestämmelse istället. På så sätt kan senare tillkomna villkor också träffas av regeln. Genom denna bestämmelse framgår att tillsynsmyndigheten inte får meddela förbud och förelägganden i avsikt att begränsa utsläpp av koldioxid eller begränsa användningen av fossilt bränsle. Beslut av andra skäl berörs inte av bestämmelsen. Ändringarna i denna lag träder i kraft . Länk till bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Handla för bättre klimat tillstånd och tilldelning, m.m. (SOU 2003:120) Vid världstoppmötet om miljö och utveckling i undertecknades av 154 stater. Genom det s.k. Kyotoprotokollet17, som antogs på konventionens tredje partsmöte i , åtar sig industriländerna att minska sina utsläpp med som ett genomsnitt under den första s.k. åtagandeperioden, dvs. åren 20082012, jämfört med nivå. EU:s medlemsstater har åtagit sig att minska utsläppen . I Kyotoprotokollet ingår tre s.k. flexibla mekanismer, vilka är viktiga för att uppnå den kostnadseffektivitet som klimatkonventionen betonar. En av de flexibla mekanismerna är handel med utsläppsrätter. Detta styrmedel bygger på att ett tak sätts för hur stora de totala utsläppen får vara under t.ex. för de anläggningar inom en viss region som om- fattas av systemet. Detta betyder emellertid inte att ett tak sätts för utsläppen från enskilda anläggningar. Varje anläggning som omfattas av systemet tilldelas ett visst antal överlåtbara utsläppsrätter. En utsläppsrätt ger innehavaren rätten att släppa ut ett ton koldioxidekvivalenter . Summan av tilldelade utsläppsrätter motsvarar taket för hur stora de totala utsläppen får vara. De anläggningar som omfattas av handelssystemet skall sedan vid en viss angiven tidpunkt kunna visa upp ett innehav av utsläppsrätter som motsvarar anläggningens faktiska utsläpp. Företag som har höga kostnader för att minska utsläppen kommer att köpa utsläppsrätter, vilka utbjuds på en marknad av företag med låga kostnader för att minska utsläppen. Från kommer ett system för handel med utsläpps- rätter att införas inom EU, med utgångspunkt i ett direktiv (handels- direktivet) som formellt antogs i oktober 2003.18 Det europeiska handelssystemet kommer att omfatta olika tidsperioder. (åren 20052007) kommer endast utsläpp av koldioxid att ingå i handelssystemet. Vidare kommer handelssystemet att endast omfatta anläggningar inom sektorerna för energi, produktion och bearbetning av järnmetaller, mine- ralindustri samt pappers-, papp- och pappersmassaindustri. I kommer den handlande sektorn att omfatta ca 400450 anläggningar. redovisade i delbetänkandet Handla för bättre klimat (SOU 2003:60) vilka principer som bör ligga till grund för fördelningen av utsläppsrätter och hur den nationella fördelnings- planen bör utformas för svensk del inför det EU-omfattande system för handel med utsläppsrätter som skall införas från . SOU 2003:60 var i huvudsak ett principbetänkande. Delegationen konstaterade att ett antal detaljfrågor återstod att lösa för svensk del i det fortsatta genomförandet av handelsdirektivet. 17Kyotoprotokollet till ramkonvention om klimatförändringar. 18Europaparlamentets och Rådets direktiv /87/EG av om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG. (EGT L 275, 25.10.2003). Handelsdirektivet anger att medlemsstaterna skall ha genomfört direktivet i sin lagstiftning. Med den ordning som gäller för beredning av lagstiftning i är det dock inte möjligt att genomföra nödvändig lagstiftning till den