prop · GR0380 · 2004-03-09 00:00:00 — Det inkluderar även icke-ingripandebeskeden enligt lag såvitt avser artiklarna 81 och 82. En viktig del i moderniseringsreformen är att de nationella myndig- heterna och domstolarna enligt förordningen får tillämpa även artikel 81.3. När 8 § konkurrenslagen blir ett direkt tillämpligt undantag får det konsekvensen att de allmänna domstolarna också prövar om förutsätt- ningarna för undantag enligt nämnda bestämmelse är uppfyllda. EG-förordningens övergång till efterhandskontroll gäller inte artikel 10. Kommissionen kan enligt den artikeln i undantagsfall på eget initiativ, när det allmänna gemenskapsintresset kräver det, anta ett beslut av förklarande natur om icke-tillämplighet av artikel 81 eller 82. Detta skall ske i syfte att klargöra rättsläget och säkerställa en enhetlig rättstillämpning inom EU, i synnerhet beträffande nya typer av avtal eller förfaranden som inte har prövats i befintlig rättspraxis och administrativa förfaranden. De nationella myndigheterna har inte fått behörighet enligt artikel 10 att meddela sådana beslut när det gäller tolkningen av EG-rätten. Det hindrar inte att nationella domstolar och myndigheter i domar och beslut kan ha anledning att uttala sig om EG-rättens innebörd när man avgör ett mål eller ärende. Att för svenskt vidkommande införa en ny modell av vad som i princip har karaktären av icke-ingripandebesked skulle enligt regeringens mening, även om den reserverades för undantagssituationer, motverka reformens syfte. Regeringen vill också understryka att det finns en risk att varje form av formella eller informella besked till företagen från skulle komma att i betydande omfattning ta i anspråk de resurser som är tänkta att frigöras för andra insatser. Det kunde också skapa förväntningar hos företagen att de, trots reformen, kan få besked från verket. Till detta kommer att med få undantag tillämpas i det svenska rättssystemet principen att enskilda själva måste bedöma om de överträder ett visst regelverk. Regeringen anser i likhet med utredningen att någon motsvarighet till artikel 10 inte bör finnas i konkurrenslagen. I detta avsnitt behandlas EG:s gruppundantag samt de svenska mot- svarigheterna m.m. Inom EU har rådet bemyndigat kommissionen att i förordningsform undanta vissa typer av avtal från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete. har kommissionen befogenhet att anta grupp- undantagsförordningar på områdena vertikala avtal, immateriella rättig- heter, specialisering, forskning och utveckling, försäkringar samt vissa transportområden. Kommissionen har också utnyttjat bemyndigandet och utfärdat ett antal gruppundantagsförordningar. Genom dessa undantas vissa typer av avtal från tillämpningen av förbudet i artikel 81. Det gäller avtal som till sin karaktär kan strida mot bestämmelserna i artikel 81.1 men som allmänt sett uppfyller kraven för undantag enligt artikel 81.3. EG:s gruppundantag har växt fram som ett resultat av erfarenheterna från behandlingen av anmälningar hos kommissionen om individuella undantag. Gruppundantag har beslutats på områden där anmälningar för individuella undantag har varit talrika och där prövningen av dessa anmälningar har gett tillräcklig vägledning för hur avtalen bör vara utformade för att omfattas av undantag. Ett gruppundantag innehåller i allmänhet en inledande precisering eller uppräkning av vilka avtal som omfattas av gruppundantaget. Vidare finns i många av gruppundantagen olika begränsningar i gruppundantagets räckvidd vilka baseras på en avtalsparts eller parternas andelar av mark- naden för de varor eller tjänster det är fråga om. Dessa marknadsandels- gränser brukar kompletteras av regler om s.k. grace periods (nåde- perioder). Dessa innebär att, om företagets marknadsandel fluktuerar, tillfälliga överskridanden av gränsen inte gör att avtalet faller utanför gruppundantagets tillämpning. Vidare finns i gruppundantagen ofta en s.k. svart lista. Denna omfattar avtalsvillkor som är så allvarliga att förekomsten av ett sådant villkor gör att kommer utanför det legala skydd som gruppundantaget annars ger. Det är också vanligt att förordningen innehåller regler om i vilka situationer gruppundantaget kan komma att återkallas av kommissionen. Så kallade vita listor, som anger vilka avtalsvillkor som tillåts, före- kommer i allmänhet inte längre. Avskaffandet av vita listor är ett led i kommissionens nya policy. Denna grundar sig på ett mer ekonomiskt tänkesätt, där företagen får större frihet att utforma sina avtal än tidigare, när kommissionen detaljreglerade hur avtalen skulle utformas för att gruppundantagets krav skulle uppfyllas. har kommissionen lagt ned ett betydande arbete på att förenkla, effektivisera och modernisera sitt konkurrensrättsliga regelverk. En strävan inom EU, vilken påverkar utformningen av det svenska regel- verket, är att undvika gruppundantag och riktlinjer som är bransch- eller sektorsspecifika eller som tar sikte på vissa distributionsformer. I detta arbete har i stället fokus satts mer på avtalens ekonomiska effekter på marknaden än på rättsliga kvalificeringar. Vidare ges reglerna en generell utformning. En grundläggande skillnad görs därvid mellan vertikala respektive horisontella konkurrensbegräns- De förra rör avtal mellan parter som är verksamma i olika led i produktions- eller distributionskedjan. Som exempel kan tas avtal mellan en tillverkare och en grossist eller mellan en grossist och en detaljist. Horisontella betecknas de avtal som träffas mellan konkurrerande eller potentiellt konkurrerande företag i samma led, t.ex. mellan tillverkare eller mellan grossister. De horisontella avtalen bedöms i allmänhet strängare än de vertikala, eftersom de förra ofta ingås mellan konkurrenter. Ett viktigt inslag i kommissionens förändringsarbete är att förbättra resursanvändningen och effektiviteten i fråga om att upprätthålla konkurrensreglernas genomslagskraft, vilket som nämnts resulterat i moderniseringsreformen. antog kommissionen ett nytt gruppundantag för verti- kala avtal och samordnade förfaranden. Det nya gruppundantaget ersatte de tre gruppundantagen för ensamåter- försäljaravtal, exklusiva inköpsavtal och franchiseavtal. Vidare har kommissionen utfärdat ett tillkännagivande med riktlinjer om vertikala begränsningar. Det vertikala gruppundantaget har en mer generell eko- nomisk grund och en mer förenklad struktur än de tre tidigare gällande gruppundantagen. I gruppundantaget förklaras artikel 81.1 under de när- mare angivna förutsättningarna inte tillämplig på avtal eller samordnade förfaranden som ingås mellan två eller flera företag vilka, inom ramen för avtalet, är verksamma i olika led i produktions- eller distributions- kedjan och som avser villkoren för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster (vertikala avtal). Kommissionen har lagt ned ett betydande arbete också när det gäller nya gruppundantag och riktlinjer i fråga om horisontella samarbetsavtal. gruppundantag för avtal mellan företag om forskning och ut- veckling samt specialiseringsavtal har ersatts med nya som trädde i kraft . Eftersom horisontellt samarbete, särskilt om priser, generellt sett har en mer konkurrensbegränsande effekt än vertikal sam- verkan, har utvecklingen här inte lett till något generellt gruppundantag. I stället har kommissionen i riktlinjeform angett i vilka fall ingripanden inte kommer att ske mot ett sådant samarbete. 10.1.2Gruppundantag i svensk konkurrensrätt När konkurrenslagen trädde i kraft infördes svenska gruppundantag på motsvarande sätt som i EU. Dessa tidsbegränsades, eftersom systemet med gruppundantag var nytt och därför skulle om- prövas när erfarenheter förelåg. En ordning med undantag för grupper av avtal ansågs i samband med antagandet av nämnda lag viktig bl.a. av det skälet att det nya systemets förutsebarhet ansågs öka. Genom grupp- undantag avsåg man också att uppnå den effekten att den administrativa hanteringen av ärenden om individuella undantag begränsades, vilket skulle vara till fördel för såväl företagen som (prop. 1992/93:56 s. 26). Enligt 17 § konkurrenslagen gäller därför undantag från förbudet i 6 § samma lag för sådana grupper av avtal som uppfyller förutsättningarna för undantag i 8 §. Sådana grupper av avtal anges efter vad som före- skrivs i förstnämnda lagrum i verkställighetsföreskrifter vilka meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Förord- ningarnas giltighetstid är begränsad. Gruppundantaget ger undantag bara från förbudet mot konkurrensbegränsade samarbete i 6 §. Det hindrar alltså inte en tillämpning av förbudet i 19 § konkurrenslagen mot miss- bruk av en dominerande ställning även på ett sådant avtal som uppfyller förutsättningarna i ett gruppundantag. Principen är att avtal som faller under ett gruppundantag inte behöver anmälas till för att vara undantagna från förbudet i 6 §. I 18 § konkurrenslagen föreskrivs dock att får återkalla det undantag som gäller för ett avtal på grund av gruppundantag, om avtalet har följder som är oförenliga med 8 §. Vid tillkomsten av konkurrenslagen ansågs det att erfarenheterna från EU borde kunna tas tillvara också vad gällde frågan för vilka kategorier av avtal gruppundantag skulle gälla. Det innebar att vid ikraftträdandet gruppundantag infördes för ensamåterförsäljaravtal, exklusiva inköps- avtal, försäljnings- och serviceavtal för motorfordon, patentlicensavtal, specialiseringsavtal, forsknings- och utvecklingsavtal, franchiseavtal och know-howlicensavtal. Dessa har efter hand ersatts med nya motsvarig- heter till kommissionens senare utfärdade förordningar. Vidare infördes ett motsvarande gruppundantag för försäkringssektorn efter konkurrenslagens ikraftträdande. I förarbetena till nämnda lag uttrycktes vidare att det var möjligt att det utöver dessa gruppundantag fanns behov i av gruppundantag på fler områden. På vilka områden det kunde finnas ett sådant behov och hur dessa i så fall skulle utformas ansågs svårt att förutse. Först borde tillräcklig erfarenhet vinnas genom prövning av individuella undantag. Avvikelserna från EG-reglerna skulle dock inte vara för stora, om den eftersträvade enhetligheten skulle nås. Emellertid kunde man förutse ett behov av ett gruppundantag när det gällde organiserad samverkan mellan företag inom detaljhandeln. Det kunde nämligen antas att anmälningar om undantag inom det området skulle bli särskilt frekventa och att det med tillräcklig grad av säkerhet var möjligt att precisera under vilka för- utsättningar sådant samarbete skulle undantas. Mot denna bakgrund infördes vid konkurrenslagens ikraftträdande även ett gruppundantag för kedjor i detaljhandeln. Kedjegruppundantaget upphörde att gälla vid utgången av . Ett gruppundantag för taxiavtal tillkom och bygger på den relativt omfattande svenska praxis som fram till dess utvecklats vid prövningen av individuella undantag enligt konkurrenslagen. Med undantag för taxiavtalen bygger således de svenska gruppundantagen på motsvarigheter i EG-rätten. En stor andel av de avtal som kan komma i fråga för individuella undantag enligt bestämmelserna i 8 § konkurrenslagen omfattas av olika gruppundantag. finns förordningar om gruppundantag för följande grupper av avtal: Vertikala avtal i allmänhet Vertikala avtal inom motorfordonssektorn Avtal om forskning och utveckling Avtal om viss taxisamverkan. 10.1.3Närmare om de svenska gruppundantagen Ambitionen med de svenska gruppundantagen är att avtal som från allmän synpunkt är övervägande positiva till sina verkningar bör omfattas av gruppundantag. Dessa avtal skall inte behöva anmälas för undantag hos . Vidare har i det föregående behovet av rättslikheten med kommissionens gruppundantag understrukits. En generell återhållsamhet med avvikelser från EG-rätten har därför ansetts motiverad för att inte värdet av rättslikhet helt eller delvis skall gå förlorat. Vertikala avtal i allmänhet Förordningar om gruppundantag för vertikala avtal gäller för skilda typer av avtal mellan företag verksamma i olika led i produktions- eller distributionskedjan (vertikala avtal). Förordningen ersatte tre tidigare förordningar för exklusiva inköpsavtal, ensamåterförsäljaravtal respektive franchiseavtal, som motsvarade tre kommissionsförordningar vilka ersatts av EG:s vertikalförordning. Gruppundantaget för vertikala avtal omfattar avtal som ingås mellan två eller flera företag vilka, inom ramen för avtalet, är verksamma i olika led i produktions- eller distributionskedjan och som avser vill- koren för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster. Förordningen omfattar ett brett område. Enligt förord- ningsmotiven prövas vertikala avtal mellan en sammanslutning, t.ex. en frivilligkedja, och dess individuella medlemmar eller leverantörer i den EG-rättsliga ordningen enligt EG-förordningen samt kommissionens rikt- linjer om vertikala begränsningar. Vid bedömningen av vad som är tillåtet måste beaktas den s.k. svarta lista som artikel 4 innehåller. Listan upptar begränsningar som bedöms som särskilt allvarliga och som därför är otillåtna enligt förordningen. Om en eller flera sådana begränsningar finns i ett avtal som i övrigt upp- fyller förutsättningarna för gruppundantag, upphör undantaget att gälla för avtalet i dess helhet. Det svenska gruppundantaget avviker från kommissionens i ett av- seende, nämligen i fråga om marknadsandelsgränsen. Den är högre i det svenska gruppundantaget () än i kommissionens (). I detta avseende uttalade regeringen följande i förordningsmotiven (Fm Prop. 2003/04:80 2000:3 s. 61). Gränsen för det svenska gruppundantaget sätts till bl.a. i syfte att främja en sund konkurrens i hela . upphör det särskilda svenska gruppundantaget för kedjor i detaljhandeln att gälla. Den nyordning som sker för den svenska marknaden har lett till slutsatsen att det nya svenska gruppundantaget för vertikala avtal bör gälla . Regeringens intention är att de svenska reglerna efter femårsperioden fullt ut skall anpassas till EG:s gruppundantag på området. En utvärdering skall dock göras av i fråga om de effekter detta kan ha främst med avseende på servicen i glesbygd Vertikala avtal inom motorfordonssektorn Ett svenskt gruppundantag gäller även för vertikala avtal inom motor- fordonssektorn, om avtalen avser villkoren för parternas inköp, för- säljning eller återförsäljning av nya motorfordon, reservdelar för motor- fordon eller reparations- och underhållstjänster för sådana fordon. Det svenska gruppundantaget innehåller inga nämnvärda materiella avvikel- ser i förhållande till kommissionens motsvarande gruppundantag. Typiska horisontella avtal, dvs. samarbetsformer mellan företag i samma led, som har övervägande positiva effekter är specialiseringsavtal och avtal mellan företag om forskning och utveckling. Avtal om specialisering av produktion bidrar i allmänhet till att förbättra produktionen eller distributionen av varor, eftersom de berörda företagen kan koncentrera sig på tillverkning av vissa varor och följaktligen arbeta mer effektivt och erbjuda varorna till lägre priser. Specialiseringsavtal för att tillhandahålla tjänster kan i allmänhet också sägas ge upphov till liknande förbättringar. Gruppundantag för specialiseringsavtal gäller under förutsättning att de deltagande företagens sammanlagda marknads- andel inte överstiger av den relevanta marknaden. Inga nämn- värda svenska materiella avvikelser finns i det svenska gruppundantaget jämfört med kommissionens gruppundantag. Avtal om forskning och utveckling Gruppundantag finns även för avtal mellan två eller flera företag om vill- koren för hur dessa företag skall bedriva a)gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder och gemensamt utnyttjande av resultaten av denna forskning och utveck- ling, b)gemensamt utnyttjande av resultaten av sådan forskning och ut- veckling avseende produkter eller metoder som bedrivits gemensamt inom ramen för ett tidigare ingånget avtal mellan samma parter, eller c)gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder utan gemensamt utnyttjande av resultaten. Enligt artikel 4 i kommissionens motsvarande förordning gäller vissa tröskelvärden för marknadsandel och undantagets varaktighet. Den viktigaste skillnaden mellan kommissionens gruppundantag och det svenska motsvarande gruppundantaget är följande. Enligt kommis- sionens gruppundantag gäller att, om de deltagande företagen inte är konkurrerande företag, undantaget skall gälla så länge som forsknings- och utvecklingsprojektet pågår. I det svenska gruppundantaget gäller däremot undantag projektet pågår, oavsett om företagen är konkurrenter. Skillnaden har motiverats på följande sätt. Forsknings- och utvecklingsarbetet i svenska företag är inte i samma utsträckning som i andra länder kopplat till verksamheten inom universitet och högskolor. Vanligen torde det vara de större företagen på marknaden som bedriver forsknings- och utvecklingsarbete. Inte sällan bedrivs sådant arbete även inom ramen för olika branschorganisationer. Forsknings- och utvecklingsarbete är värdefulla inslag i en dynamisk ekonomi. Det finns anledning att inta en liberal hållning till forsknings- och utvecklings- arbete. Mot denna bakgrund bör även fortsättningsvis konkurrerande till- verkare jämställas med icke konkurrerande tillverkare i det svenska gruppundantaget. I infördes ett gruppundantag för vissa avtal inom för- säkringssektorn. Det svenska gruppundantaget innehöll inte några nämn- värda materiella avvikelser i förhållande till kommissionens motsvarande gruppundantag. Kommissionens gruppundantag har ersatts av en helt ny kommissionsförordning om gruppundantag inom nämnda sektor. I linje med detta har regeringen ersatt det tidigare gruppundantaget med en ny förordning om gruppundantag för avtal inom försäkringssektorn. Förordningen trädde i kraft och innehåller inte några nämnvärda materiella avvikelser i förhållande till det nya EG-gruppundantaget. Det svenska gruppundantaget för avtal om tekniköverföring infördes och ersatte det tidigare gällande gruppundantaget för patentlicens- och know-howlicensavtal. Gruppundantaget för tekniköverföring gäller rena patentlicensavtal, rena know-howlicensavtal, blandade patent- och know-howlicensavtal och avtal som innehåller anknutna bestämmelser om andra immateriella rättigheter än patent (särskilt varumärken, rättig- heter avseende mönster eller modeller och upphovsrätt t.ex. i fråga om datorprogram). Bara två företag får vara parter i avtalet. Gruppundantaget innehåller inga nämnvärda avvikelser från kommis- sionens motsvarande gruppundantag. Avtal om viss taxisamverkan Enligt 18 e § första stycket konkurrenslagen gäller förbudet i 6 § samma lag inte för ett skriftligt avtal mellan taxiföretag eller mellan en beställ- ningscentral och taxiföretag om avtalet 1. avser gemensam transport- Prop. 2003/04:80 verksamhet genom samverkan i en beställningscentral eller på annat sätt i syfte att uppnå effektivitetsvinster eller andra sådana ekonomiska för- delar, 2. behövs för att tillgodose det samhälleliga intresset av tillgång till taxiservice, och 3. omfattar högst 40 taxifordon. I 18 e § andra stycket anges situationer när undantaget i första stycket samma lagrum inte gäller. Vidare finns ett särskilt gruppundantag för avtal om viss taxi- samverkan (SFS 2000:1029). Undantaget är tillämpligt i den mån undantag inte är föreskrivet enligt den generella regeln i 18 e § konkur- renslagen, och gäller under de villkor som anges i förordningen. Vad som under närmare angivna omständigheter undantas har avseende på till en början gemensam marknadsföring. Vidare gäller det uppsägningstid som inte överstiger från uppsägningstillfället eller, i fråga om en ekonomisk förening, villkor att uppsägning inte får göras förrän efter inträdet, om tiden inte uppgår eller mer. Ytter- ligare handlar det om skyldighet för ett anslutet taxiföretag att utföra kör- uppdrag och ställa bilar till förfogande i enlighet med fastställd service- nivå. Föreskrifterna omfattar också skyldighet för ett anslutet taxiföretag att inte konkurrera med den gemensamma transport- verksamheten samt att överlåta sina affärsförbindelser, inklusive rätten att fastställa priset till kund, till beställningscentralen. 10.1.4Gruppundantag i andra länder inom EU Vid sidan av har även och nationella grupp- undantag. Enligt uppgift saknas nationella gruppundantag i , och . Även övriga ej nämnda medlemsstater torde sakna sådana gruppundantag. 10.2Artikel 29 i förordningen Kommissionen föreslog att det bemyndigande som sker från rådet till kommissionen genom olika förordningar på respektive område i stället skulle ske genom ett generellt bemyndigande i den nya tillämpnings- förordningen. I artikel 28 föreslogs därför kommissionens befogenhet utformad så att den skulle avse att anta gruppundantagsförordningar och på vilka villkor. Kommissionen motiverade förslaget på följande sätt. Genom grupp- undantagen blir det lättare för företagen att bedöma sitt handlande. Genom kommissionens tillkännagivanden och riktlinjer klargörs reglernas tillämpning. Som ett komplement till den nuvarande reformen åtar sig kommissionen att göra ökade insatser på detta område. I kraft av artikel 28 i förslaget till förordning tilldelas kommissionen behörighet att anta gruppundantagsförordningar. Genom denna behörighet kommer det att säkerställas att kommissionen har möjlighet att reagera tillräckligt Prop. 2003/04:80 snabbt på nya utvecklingstendenser och förändrade marknadsvillkor. 10.2.2Den slutliga utformningen av förordningen Kommissionens förslag godtogs emellertid ej av rådet, som inte ville ge kommissionen den mer vida befogenhet att utfärda gruppundantag som den föreslagit. Punkt 10 av ingressen till förordningen lyder därför enligt följande. (10) Förordningar, såsom (EEG nr19/65 (1), (EEG) nr 2821/71 (2), (EEG) nr 3976/87 (3), (EEG) nr 1534/91 (4), eller (EEG) nr 479/92 (5), ger kommissionen befogenheter att genom en förordning tillämpa artikel 81.3 i fördraget på vissa kategorier av avtal, beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden. På de områden som definieras av sådana förordningar har kommissionen antagit och får fortsätta att anta förordningar om så kallade gruppundantag genom vilka den förklarar artikel 81.1 i för- draget icke tillämplig på kategorier av avtal, beslut och samordnade förfaranden. Där avtal, beslut och samordnade förfaranden på vilka sådana förordningar är tillämpliga ändå har verkningar som är oförenliga med artikel 81.3 i fördraget bör kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter ha befogenheter att i ett enskilt fall åter- kalla rätten att omfattas av gruppundantagsförordningen. Kapitel IX, som har , innehöll slutligen endast artikel 29. Den har följande lydelse. Artikel 29 Återkallelse i enskilda fall 1.Om kommissionen på grundval av sin behörighet enligt en rådsförordning, såsom förordningarna nr (EEG) nr 19/65, (EEG) nr 2821/71, (EEG) nr 3976/87, (EEG) nr 1534/91 eller (EEG) nr 479/92, att tillämpa artikel 81.3 i fördraget genom en förordning har förklarat att artikel 81.1 i fördraget inte skall tillämpas på vissa kategorier av avtal, beslut av företagssammanslutningar eller samordnade förfaranden, får den, på eget initiativ eller till följd av ett klagomål, återkalla rätten att omfattas av en sådan undan- tagsförordning, om den konstaterar att ett avtal, beslut eller samordnat förfarande på vilket undantagsförordningen är tillämplig i ett visst fall har verkningar som är ofören- liga med artikel 81.3 i fördraget.