prop · GR03136 · 2004-04-02 00:00:00 — Om myndigheter har äganderätt till eller kontroll över företag som driver elektroniska kommunikationsnät eller tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster, skall medlemsstaterna enligt artikel 11.2 i ram- direktivet säkerställa att det råder en ändamålsenlig organisatorisk åtskillnad mellan den verksamhet som har ansvar för beviljande av rättigheter som avses i artikel 11.1 i direktivet och de verksamheter som har samband med ägande och kontroll. I många kommuner ägs bred- bandsnätet direkt av kommunen eller via ett kommunalt bolag. De myndigheter, bl.a. lantmäterimyndigheten enligt ledningsrättslagen, som fattar beslut i ärenden om markåtkomst enligt den lagstiftning på området som praktiskt sett är tillämpbar är självständiga förvaltningsmyndigheter. Detta innebär bl.a. att de står organisatoriskt fria och att de självständigt skall fatta beslut i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda eller som rör tillämpning av lag (11 kap. 7 § RF). Dessutom kan en fastighetsägare eller annan sakägare när ett bredbandsnät ägs av en kommun enligt 16 § första stycket ledningsrättslagen och 4 kap. 7 a § fastighetsbildningslagen (1970:988) begära att ledningsförrättningen skall handläggas av den statliga lantmäterimyndigheten i stället för den kommunala lantmäterimyndigheten. Vi menar att direktivets krav på organisatorisk åtskillnad därmed är uppfyllt. Av artikel 11.3 i ramdirektivet följer att det måste finnas en möjlighet att överklaga beslut i ärenden om beviljande av rättigheter att installera faciliteter till ett organ som är oberoende av parterna. Ledningsrättslagen innehåller regler (2829 a §§) om domstolsprövning av beslut och åtgärder enligt lagen. I 3 kap. 9 § expropriationslagen finns en föreskrift om att beslut om expropriationstillstånd som har meddelats av annan förvaltningsmyndighet än regeringen kan överklagas till regeringen. Regeringsbeslutets laglighet kan överprövas av Regeringsrätten enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut. Också anläggningslagen (1973:1149) innehåller regler om domstolsprövning (30 och 31 §§). De svenska författningar som i praktiken kan tänkas tillämpas för att ta i anspråk mark för installation av faciliteter får enligt vår mening mot denna bakgrund anses uppfylla direktivets krav i fråga om rätt att överklaga. Artikel 12.2 kan sägas föreskriva att samlokaliseringsskyldighet eller skyldighet om gemensamt utnyttjande kan stadgas inte enbart för operatörer som har en dominerande ställning på en marknad, utan även för andra operatörer. Utredningen om elektronisk kommunikation har i det nämnda delbetänkandet föreslagit en bestämmelse för att genomföra den aktuella delen av artikeln. Enligt förslaget får skyldighet av detta slag bara föreskrivas operatörer som saknar en marknads- dominerande ställning om det krävs för att skydda miljö, folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för fysisk planering. Man har dock inte lämnat något förslag till genomförandeåtgärd när det gäller artikel 12.1 i ramdirektivet, som kan sägas föreskriva ett krav på de nationella regleringsmyndigheterna att skapa gynnsamma förutsättningar för ett gemensamt utnyttjande av faciliteter och egendom. Tolkningen av artiklarna 13 och 14 i auktorisationsdirektivet (avsnitt 4.2.2) Av artikel 13 i auktorisationsdirektivet följer att medlemsstaterna får låta den berörda myndigheten införa avgifter för bl.a. rättigheter att installera faciliteter på, över eller under offentlig eller privat egendom. Det kan därvid sägas handla om en avgift för rättigheten som sådan. Något avgiftssystem av detta slag finns inte när det gäller de svenska författningar som kan tänkas användas för att ta i anspråk mark för ledningar. Enligt vår mening föreligger det inte heller skäl att införa en sådan avgiftsskyldighet. Artikel 14.1 i auktorisationsdirektivet innehåller regler som innebär att medlemsstaterna skall garantera bl.a. att rättigheter att installera facili- teter endast får ändras i sakligt motiverade fall och på ett proportionellt sätt. Liksom beträffande artikel 11.1 i ramdirektivet kan direktivet här sägas sätta upp rättssäkerhetskrav på handläggningen. Relevant svensk lagstiftning för att ta i anspråk mark för t.ex. ledningar och tillämpningen av denna uppfyller enligt vår uppfattning genom 33 § ledningsrättslagen samt 21 och 35 §§ anläggningslagen direktivets krav i fråga om omprövning och samråd. Enligt artikel 14.2 i auktorisationsdirektivet får beslut om markåtkomst inte återkallas utom när detta är berättigat och sker i enlighet med relevant nationell lagstiftning om kompensation för återkallande av rättigheter. Även detta krav är uppfyllt genom bl.a. regler i 33 § ledningsrättslagen om rätt till ersättning för ledningens innehavare. Tolkningen av artiklarna 5 och 12 i tillträdesdirektivet (avsnitt 4.2.3) Artikel 12 i tillträdesdirektivet innebär sammanfattningsvis att den natio- nella regleringsmyndigheten får ålägga operatörer med en dominerande ställning på marknaden att uppfylla en rad skyldigheter om tillträde. Utredningen om elektronisk kommunikation har i det tidigare nämnda delbetänkandet lämnat förslag till två bestämmelser som skall genomföra artikeln. Enligt en av dessa skall en operatör kunna förpliktas till en rad skyldigheter om tillträde till nät och användning av nät och tillhörande faciliteter. Den andra bestämmelsen som har föreslagits klargör att bestämmelserna i den av Utredningen om elektronisk kommunikation föreslagna lagen inte ersätter tillståndsprövning som föreskrivs i annan lag. Det kommer därmed att bli möjligt att förplikta någon att vidta åtgärder, vars tillåtlighet skall bedömas också efter andra regelverk. För att uppfylla dessa på EG-direktiven grundade lagförslagen krävs det enligt vår uppfattning regler som gör det möjligt för en operatör som är innehavare av en ledningsrätt som avser ledningar som ingår i ett elektroniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål att kunna ge en annan operatör rätt att disponera ett utrymme eller en ledning som omfattas av ledningsrätten. Om en frivillig lösning därvid inte kan uppnås, krävs det vidare bestämmelser som säkerställer att beslutade förpliktelser enligt den föreslagna lagen om elektronisk kommunikation kan effektueras. De krav som direktivet uppställer i detta hänseende bör enligt vår mening genomföras genom ändrade eller nya bestämmelser i ledningsrättslagen. Ledningsrättslagens tillämpningsområde (avsnitt 4.2.4) Enligt lagförslaget från Utredningen om elektronisk kommunikation skall reglerna om tillträde inte enbart kunna avse ledningar som ingår i elektroniska kommunikationsnät, utan även andra faciliteter som t.ex. . Direktivets krav är enligt vår bedömning uppfyllt genom att skilda typer av anordningar som utgör en integrerad del av en ledning exempelvis för mobiltelefoni eller radiolänk samt telestationer, dvs. byggnader och utrustning såsom s.k. tillbehör enligt 3 § lednings- rättslagen är att betrakta som ledningar i ledningsrättslagens bemärkelse. Detta får även anses gälla för tomma rör (s.k. kanalisation), där avsikten inte är att anlägga ledningar i anslutning till förrättningen. För att anpassa uppräkningen av tillbehör i 3 § ledningsrättslagen till den tekniska utvecklingen på området för elektronisk kommunikation, bör dock bestämmelsens exemplifiering av vad som skall anses tillhöra en ledning kompletteras med uttrycket radioanläggningar eller andra anläggningar som ingår i elektroniskt kommunikationsnät. Vidare menar vi att terminologin i 2 § första stycket ledningsrättslagen bör ändras för att anpassas till den som används i den av Utredningen om elektronisk kommunikation föreslagna lagen. Efter denna ändring är lagen, liksom , tillämplig på allmän svagströmsledning för signalering, fjärrman- övrering, dataöverföring eller liknande ändamål. Upplåtelse av nyttjanderätt i ledning (avsnitt 4.2.5) För att fullfölja ett beslut om tillträde enligt den av Utredningen om elektronisk kommunikation föreslagna lagen menar vi att det krävs en ny bestämmelse i ledningsrättslagen som tillåter att en innehavare av ledningsrätt i vissa fall får upplåta nyttjanderätt i ett utrymme som omfattas av ledningsrätt. Regeln, 3 b §, skall enbart kunna tillämpas beträffande sådana innehavare av ledningsrätt som den nationella regleringsmyndigheten enligt nämnda lagförslag kan förplikta att lämna tillträde. Den nu föreslagna bestämmelsen i ledningsrättslagen innebär att en innehavare av ledningsrätt för ledning eller i ledning ingående anordning som ingår i ett elektroniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål, inom det utrymme som har upplåtits för nyttjanderätten, får upplåta nyttjanderätt till förmån för annan operatör. Den begränsningen uppställs dock att upplåtelse bara får ske om den inte medför mer än ringa men. Upplåtelse av viss kapacitet i en ledning, dvs. att viss tele- och datatrafik tillåts ske, som är tillåten, berörs inte av den föreslagna regleringen. Om en fastighetsägare anser att en upplåtelse enligt den föreslagna 3 b § ledningsrättslagen medför mer än ringa men för fastigheten, får denne med stöd av en nu föreslagen regel (11 a §) ansöka om prövning av frågan hos lantmäterimyndigheten. För att skilja lantmäterimyndighetens beslut i dessa frågor från lednings- beslut föreslår vi att det skall betecknas nyttjanderättsprövning. Besluten skall vara överklagbara. Frågan om förvärv av ledningar som redan finns i det utrymme som omfattas av ledningsrätten(avsnitt 4.2.6) Enligt utredningsdirektiven skall vi, om det införs regler som ger en ledningsrättshavare rätt att upplåta utrymme som omfattas av lednings- rätten, ta ställning till om ledningsrättshavaren skall kunna överlåta sina ledningar till nyttjanderättshavaren utan att överlåta lednings- rätten. Bestämmelsen i 35 § ledningsrättslagen innebär att en överlåtelse av ledning, för vilken ledningsrätt har upplåtits, är giltig endast om överlåtelsen omfattar även ledningsrätten, såvida inte ledningen har överlåtits för att tas bort. En ledning med tillhörande ledningsrätt kan alltså fritt överlåtas. Detta gäller även då en ledningsrätt har bildats för ett antal fysiskt åtskiljbara ledningar. I dessa fall krävs dock att en ny förrättning hålls, varvid den befintliga ledningsrätten upphävs och separata ledningsrätter tillskapas för de olika ledningarna. Det är emellertid ytterst tveksamt om det med hänsyn till 35 § ledningsrätts- lagen är möjligt att tillåta överlåtelse av visst eller vissa fiberpar. Skälet till detta är att ledningsrätt inte bör tillskapas för enheter som inte fysiskt och praktiskt sett kan hanteras separat i samband med framtida underhåll och förvaltning, eftersom underhållsfrågan inte är löst. Det handlar här om möjligheten att utöva flera olika ledningsrätter parallellt. Denna fråga kommer vi att behandla under nästa utredningsetapp. Krävs det någon ny reglering för att hantera fallen då frivilliga uppgörelser om upplåtelse inte kan uppnås? (avsnitt 4.2.7) Vi menar att man torde kunna utgå från att operatörer som är ledningsrättshavare eller nyttjanderättshavare kommer att respektera myndighetsbeslut om tillträde m.m. Det kan dock inte bortses från att det av skilda skäl kan uppstå samarbetsproblem mellan olika operatörer, varvid myndighetsbeslut om tillträde inte kommer att efterföljas. Enligt vår bedömning innebär därvid möjligheten enligt bestämmelserna i den av Utredningen om elektronisk kommunikation föreslagna lagen om elektronisk kommunikation att förena förelägganden, t.ex. i fråga om tillträde, med vite ett så kraftigt påtryckningsmedel att det inte krävs någon ny reglering i ledningsrättslagen för att hantera fallen då frivilliga uppgörelser inte kan uppnås. Till detta kan också läggas möjligheten att den av den nationella regleringsmyndigheten gynnade operatören ansöker om ändring av ledningsrätt med stöd av 33 § ledningsrättslagen enligt vad vi nu föreslår. I sista hand finns möjligheten att ansöka om tvångsvis tillträde enligt expropriationslagen. Konsekvenser (kapitel 5) Enligt vår bedömning torde våra förslag inte medföra några nämnvärda kostnadsökningar för det allmänna. Vidare menar vi att förslagen inte kommer att innebära några större kostnadsökningar för företag och andra enskilda. Lagförslagen i betänkandet (SOU 2002:83) Förslag till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144) Härigenom föreskrivs i fråga om ledningsrättslagen (1973:1144) dels att 2, 3, 13 d, 27 och 33 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 b och 11 a §§, av följande lydelse, dels att det i lagen närmast före den nya 11 a § skall införas en ny rubrik av följande lydelse. Lagen gäller för ledningar av föl- Lagen gäller för ledningar av föl- 1. teleledning som ingår i tele- 1. ledning som ingår i elektro- niskt kommunikationsnät för all- ändamål samt allmän svagströms- ledning för signalering, fjärrman- övrering, dataöverföring eller lik- för vilken koncession fordras eller som behövs för sådana ledningar 2. elektrisk starkströmsledning som avses i 1, för vilken koncession fordras eller 3. vatten- eller avloppsledning som behövs för sådana ledningar som avses i 1, a) ingår i allmän va-anläggning, 3. vatten- eller avloppsledning b) förser samhälle med vatten eller därifrån bortför avloppsvatten a) ingår i allmän va-anläggning, eller annan orenlighet, b) förser samhälle med vatten eller därifrån bortför avloppsvatten eller annan orenlighet, av betydelse för riket eller viss ort c)gagnar näringsverksamhet eller d) medför endast ringa intrång i av betydelse för riket eller viss ort jämförelse med nyttan och inte till- godoser endast en enstaka fastig- d) medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan och inte till- 4. ledning genom vilken fjärr- godoser endast en enstaka fastig- värme, olja, gas eller annan råvara eller produkt transporteras från pro- 4. ledning genom vilken fjärr- duktionsställe, upplag eller last- värme, olja, gas eller annan råvara eller produkt transporteras från pro- a) tillgodoser ett allmänt behov, duktionsställe, upplag eller last- a) tillgodoser ett allmänt behov, av betydelse för riket eller viss ort b)gagnar näringsverksamhet eller c) medför endast ringa intrång i av betydelse för riket eller viss ort jämförelse med nyttan. c) medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan. Lagen gäller ej om utrymme för ledning kan upplåtas med stöd av an- läggningslagen (1973:1149). I ledning ingår sådana för dess I ledning ingår sådana för dess ner och andra tillbehör. ner, radioanläggningar eller andra anläggningar som ingår i elek- En innehavare av ledningsrätt som avser en sådan ledning som anges i 2 § första stycket 1, får inom det utrymme som lednings- rätten avser och i de ledningar som uppförts i utrymmet upplåta nytt- janderätt för att tillgodose sådant ändamål som avses i 4 kap. 3, 8 eller 15 § lagen (2003:00) om elek- tronisk kommunikation. En sådan upplåtelse får ske endast om den inte medför mer än ringa men för fastigheten. Nyttjanderättshavaren får till- träda det upplåtna utrymmet eller ledningen tidigast efter det att fastighetens ägare under- rättats om upplåtelsen. Underrät- telse skall anses ha skett när meddelandet sänts med rekommen- derat brev till fastighetsägaren under dennes adress. Om det är uppenbart att upp- låtelsen inte medför något men för fastigheten, behöver fastighetsäga- ren inte underrättas. Prövning av upplåtelse av nyttjanderätt Om en fastighetsägare anser att en upplåtelse av nyttjanderätt enligt 3 b § medför mer än ringa men för fastigheten, får fastighets- ägaren ansöka om prövning av (nyttjanderättsprövning). avgörs genom beslut. Vid prövningen gäller reglerna i 15 § fjärde stycket och 19 § i enligt reglerna i 28 §. I fråga om ersättning för skada I fråga om ersättning för skada och intrång på grund av att led- och intrång på grund av att led- ningen dras fram och begagnas ningen dras fram och begagnas med stöd av 3 a § skall bestäm- med stöd av 3 a § skall bestäm- melserna i 4 kap. expropriations- melserna i 4 kap. expropriations- lagen (1972:719) lagen (1972:719) tillämpas. tillämpningen av 3 § i samma samma gäller om nyttjanderätt har kapitel skall den tid som upplåtits enligt 3 b §. där anges räknas från den dag då 4 kap. 3 § tionslagen skall den tid när arbetet skulle påbörjas. som där anges räknas från den dag då fastighetsägaren underrättats om när arbetet skulle påbörjas. Ledningens innehavare skall svara för förrättningskostnaderna i den mån ej annat följer vid en motsvarande tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 § utan ansökan eller, i fall som avses utan ansökan eller, i fall som avses i 33 §, på ansökan av annan sak- i 33 §, på ansökan av annan sak- delas mellan sakägarna efter vad delas mellan sakägarna efter vad som är skäligt. som är skäligt. endast att inskrivet servitut eller endast att inskrivet servitut eller rätt att framdraga och bibehålla rätt att framdraga och bibehålla ledning skall förändras till led- ledning skall förändras till led- ningsrätt, skall ledningens inne- ningsrätt eller en prövning enligt havare dock svara för förrättnings- 11 a §, skall ledningens innehavare dock svara för förrättningskost- i första stycket. Handlägges ledningsrättsfråga gemensamt med fastighetsbildnings- åtgärd vid en förrättning, skall kostnader som är gemensamma för skilda åtgärder fördelas på dessa efter vad som är skäligt. Till förrättningskostnader hänföres taxeavgift, ersättning till sakkun- nig, utgift för hantlangning som ej ingår i taxeavgiften samt ersättning för sådan skada som avses i 4 kap. 38 § tredje stycket fastighets- bildningslagen (1970:988). Inträder, sedan ledningsrättsfråga slutligt avgjorts, ändrade för- hållanden som väsentligt inverkar på frågan, kan denna prövas vid ny förrättning. Därvid kan ledningsrätt ändras, upphävas och, om det sker med anledning av upphävandet, upplåtas. Avser förrättningen ledning för vilken koncession meddelats äger 17 § motsvarande tillämpning. Om det för genomförande av ett beslut om tillträde enligt 4 kap. 3, 8 eller 15 § lagen (2003:00) om elek- tronisk kommunikation krävs att ledningsrätt omprövas, får frågan prövas även om villkoren i första stycket inte är uppfyllda. Ledningens innehavare är berättigad till ersättning för skada som åsamkas honom på grund av åtgärd enligt första stycket. Kostnaderna härför fördelas mellan övriga sakägare efter vad som finnes skäligt med hänsyn främst till den nytta varje sakägare har av åtgärden. Har förordnats att ledningsrätten skall höra till fastighet eller inskriven tomträtt, äger 5 kap. 16 § fastighetsbildningslagen (1970:988) motsva- rande tillämpning i fråga om ersättningen, såvida åtgärden medför värdeminskning för fastigheten eller tomträtten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Denna lag tillämpas också på förrättning som pågår när lagen träder Förteckning över remissinstanser (SOU 2002:83) Efter remiss har yttrande över betänkandet Ledningsrätt för elektroniska kommunikationsnät (SOU 2002:83) avgetts av Hovrätten över och , Kammarrätten i , , , , i , Marknadsdom- stolen, , , , , , , i , i län, i , kommun, , i , i , Lantmäteri- myndigheten i kommun, , , , , IT-kom- missionen, , , , och , , (), , , , Fastighets- ägarna , , (), , och . , vid , Elleverantörer, (), (SBC), , , och har avstått från att yttra sig. Lagförslagen i utkastet till lagrådsremiss Förslag till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144). Härigenom föreskrivs i fråga om ledningsrättslagen dels att orden ledningens innehavare i 1, 3 a, 12, 27 och 34 §§ skall bytas ut mot ledningsrättshavaren dels att 2, 18, 22, 31, 33 och 35 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 11 a §, och närmast före 11 a § en ny rubrik av följande lydelse. Lagen gäller för ledningar av följande slag, 1. teleledning som ingår i tele- 1. ledning som ingår i elektro- niskt kommunikationsnät för all- ändamål samt allmän svagströms- mänt ändamål samt allmän svag- ledning för signalering, fjärrmanöv- strömsledning för signalering, fjärr- rering, dataöverföring eller lik- manövrering, dataöverföring eller 2.elektrisk starkströmsledning för vilken koncession fordras eller som behövs för sådana ledningar som avses i 1, 3.vatten- eller avloppsledning som a)ingår i allmän va-anläggning, b)förser samhälle med vatten eller därifrån bortför avloppsvatten eller annan orenlighet, c)gagnar näringsverksamhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller d)medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan och inte tillgodoser endast en enstaka fastighets husbehov, 4. ledning genom vilken fjärrvärme, olja, gas eller annan råvara eller produkt transporteras från produktionsställe, upplag eller lastplats och som a)tillgodoser ett allmänt behov, b)gagnar näringsverksamhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller c)medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan. Anordning som ingår i elektro- niskt kommunikationsnät för all- mänt ändamål men som inte utgör ledning skall vid tillämpningen av denna lag anses som ledning enligt första stycket 1. Lagen gäller ej om utrymme för ledning kan upplåtas med stöd av anläggningslagen (1973:1149). 1 Senaste lydelse 1993:604. rymme som upplåts för ledning får be- sluta att innehavare av sådan led- ning som anges i 2 § första stycket 1 har rätt att låta annan dra fram och använda ytterligare ledning av det slag som anges i 2 § första stycket 1 inom det upplåtna utrymmet. Ett sådant beslut får meddelas endast om det med hänsyn till ledningens beskaffenhet finns ett behov av en sådan rätt och den kan anses förenlig med bestämmelserna i 6 11 §§. Om lantmäterimyndigheten har meddelat ett sådant beslut som avses i första stycket, får lednings- rättshavaren själv dra fram och använda en sådan ledning som avses i beslutet i stället för att låta någon annan göra det. Innehavare av särskild rätt till fastighet, som inlöses eller eljest tages i anspråk för ledningsända- mål, är sakägare vid förrättningen, om hans rätt beröres. Innehavare av särskild rätt till fastighet, som inlöses eller på annat sätt tas i anspråk för led- ningsändamål, är sakägare vid för- rättningen, om hans eller hennes rätt berörs. I fall som avses i 33 § är även den som av ledningsrättshavaren har fått rätt att dra fram och använda en sådan ledning som avses i 11 a § sakägare vid förrätt- ningen, om hans eller hennes rätt berörs. Om det inte finns något hinder mot upplåtelsen, skall lantmäterimyn- digheten meddela ledningsbeslut. I ett ledningsbeslut anges 1.ledningens ändamål och huvudsakliga beskaffenhet, 2.utrymme som upplåts för ledningen, 3.en fastighet eller del av en fastighet som inlöses, 4.en byggnad eller annan anläggning som omfattas av ett beslut enligt 12 a §, 2 Senaste lydelse 2001:891. 5.bestämmelser som avses i 1 § andra stycket, 6.den tid inom vilken ledningen skall vara utförd, 7. övriga föreskrifter rörande led- 7. övriga föreskrifter rörande led- ningen som med hänsyn till för- ningen som med hänsyn till för- hållandena är påkallade. hållandena är påkallade, 8. beslut enligt 11 a § med upp- gift om den huvudsakliga beskaffen- heten av de ytterligare ledningar som får dras fram och det utrymme som får tas i anspråk för dessa ledningar samt de övriga före- skrifter som är påkallade. Prövas ledningsrättsfråga gemensamt med fastighetsbildningsåtgärd vid en förrättning, får ledningsbeslutet upptagas i fastighetsbildnings- Har efter det att ersätt- Har efter det att ningsbeslutet vann laga kraft ersätt- ning enligt 13 § ej till fullo erlagts i ersättning enligt 13 § inte betalats föreskriven ordning och ej heller på sätt som har bestämts i beslutet någon som i beslutet tillerkänts så- och inte heller någon som i beslutet dan ersättning begärt verkställighet av beslutet i denna del, är lednings- begärt verkställighet av beslutet i denna del, är är även förfallet, om ledningen ej kommit till stånd inom den tid som förfallet, om ledningen inte har bestämts i beslutet.