prop · GS0324 · 2004-10-13 00:00:00 — Det kan uppkomma orealiserade vinster som ökar utrymmet för vinstutdelning. Skälen för regeringens bedömning: Det hävdas ibland att orea- liserade vinster är mer osäkra än sådana vinster som har realiserats genom försäljning. Det gäller särskilt positiva värdeförändringar på tillgångar som kan komma att förlora i värde. Utdelning av orealiserade vinster kan därför vara till nackdel för företaget borgenärer. Det ger anledning att överväga om de föreslagna bestämmelserna om värdering till verkligt värde bör förenas med särskilda begränsningar i fråga om möjligheterna till värdeöverföring från företaget till dess ägare. EG-rätten reglerar inte frågan. Vid införandet av nya värderingsprinciper för finansiella instrument valde vi att inte föreslå några bestämmelser om att orealiserade vinster skall överföras till en bunden fond (se prop. 2002/03:121). Vi konstaterade att en sådan lösning blir alltför statisk och att det inte är givet att ett bolag med fritt eget kapital som helt och hållet består av realiserade vinster har en mindre riskfylld finansiell ställning än ett bolag vars fria egna kapital helt eller delvis består av orealiserade vinster. Det kan ofta vara lämpligare att överlämna till bolaget att i det enskilda fallet bedöma om orealiserade vinster bör delas ut. Vi gör samma bedömning . De nya principerna om värdering till verkligt värde som vinner insteg i svenska företags redovisningar ställer emellertid nya krav på det beslutsunderlag som tas fram inför beslut om olika slag av värde- överföringar från bolaget. När man bedömer om exempelvis ett aktie- bolag har ekonomisk förmåga att lämna viss utdelning, bör förekomsten av orealiserade vinster redovisas och företagets förhållanden göras till föremål för en allsidig analys. Regeringen beslutade om en lagrådsremiss om ny aktiebolagslag. I den behandlades bl.a. vilka begränsningar som skall gälla i fråga om värdeöverföringar från aktiebolag. Det föreslogs bl.a. att den s.k. beloppsspärren skall bestå samt att den s.k. försiktighetsregeln Prop. 2004/05:24 ges en tydligare utformning. Däremot föreslogs inte några ytterligare bundna fonder för exempelvis orealiserade vinster. I stället föreslog regeringen en förstärkt upplysningsskyldighet i samband med bl.a. vinstutdelning. Enligt detta förslag skall styrelsen alltid motivera hur en föreslagen vinstutdelning förhåller sig till försiktighetsregeln. Om bolaget har värderat finansiella instrument till verkligt värde, skall det också lämnas upplysningar om hur stor del av det egna kapitalet som beror på att sådan värdering har tillämpats. Om förslagen i förevarande proposition genomförs, bör enligt vår mening den upplysningsregeln kompletteras så att det i samband med vinstutdelning även redovisas hur stor del av det egna kapitalet som beror på att exempelvis biologiska tillgångar eller immateriella tillgångar har värderats till verkligt värde. Inte heller när det gäller ekonomiska föreningar föreslår vi några bestämmelser att orealiserade vinster skall föras till en bunden fond. Också i fråga om ekonomiska föreningar finns det emellertid anledning att ställa högre krav på det beslutsunderlag som skall tas fram inför beslut om olika slag av värdeöverföringar. Vi avser att återkomma till den frågan i ett senare sammanhang. Orealiserade vinster m.m. i finansiella företag Regeringens förslag: Skyldigheten för försäkringsföretag att sätta av vissa orealiserade vinster till en särskild fond för orealiserade vinster under bundet eget kapital avskaffas. Orealiserade värdeförändringar skall i stället föras till en Fond för Denna fond skall för livförsäkringsföretag tas upp under bundet eget kapital. Regeringens bedömning: Det bör inte införas några utdelningsbegränsningar avseende orealiserade vinster för kredit- institut, värdepappersbolag och skadeförsäkringsföretag. Utredningens förslag om att avskaffa fonden för orealiserade vinster i försäkringsföretag överensstämmer med regeringens förslag. Förslaget i promemoria: I promemorian föreslås att orealiserade värdeförändringar i fonden för verkligt värde skall beaktas i vinstutdelningsreglerna för livförsäkringsbolag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte haft något att invända mot att fonden för orealiserade vinster avskaffas i försäkrings- riksbank har dock avstyrkt förslaget i så måtto att de anser att orealiserade vinster även i fortsättningen bör redovisas som bundet eget kapital. Om ändå förslaget genomförs anser att särskilda upplysningar om de överväganden som gjorts med hänsyn till ekonomiska stabilitetsregler skall lämnas i anslutning till styrelsens för- slag till vinstdisposition. Remissinstanserna har i huvudsak godtagit promemorians förslag att fonden för verkligt värde skall beaktas i vinstutdelningsreglerna för har dock ifrågasatt lämpligheten i att förslaget medför att komplicerade överskottsregler införs i vinstutdelande livförsäkringsbolags bolagsordning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt 4 kap. 6 § första stycket lagen om årsredovisning för försäkringsföretag (ÅRFL) skall orealiserade vinster och förluster vid en värdering av ett försäk- ringsföretags placeringstillgångar till verkligt värde redovisas i resultat- räkningen. I samband med att försäkringsredovisningsdirektivet genom- fördes i svensk rätt fastställdes emellertid att orealiserade vinster skulle sättas av till en bunden fond under eget kapital som inte skulle kunna bli föremål för utdelning. Således skall enligt 4 kap. 6 § andra stycket ÅRFL vinst som uppkommer till följd av att det bokförda värdet på placerings- tillgångar överstiger anskaffningsvärdet vid en värdering till verkligt värde sättas av till en bunden fond (Fond för orealiserade vinster) genom en omföring inom eget kapital. Någon motsvarande fond för orealiserade vinster under bundet eget kapital har inte införts i andra EU-länder. Avsättningar till fonden för orealiserade vinster är dock svåra att förena med moderniseringsdirektivets regler om avsättningar till den nya fonden för verkligt värde. Enligt vårt förslag till nya IAS/IFRS-baserade regler om bl.a. redovisning och värdering av finansiella instrument i försäkringsföretag (se avsnitt 6.3.4) skall orealiserade vinster och förluster som uppkommer vid en värdering till verkligt värde på samma sätt som gäller för övriga finansiella och icke-finansiella företag som huvudregel redovisas i resultaträkningen. Vissa slag av värdeföränd- ringar, nämligen s.k. kassaflödessäkringar och säkringar avseende netto- investeringar i en utländsk enhet, skall dock i stället redovisas direkt mot eget kapital i en fond för verkligt värde. Vidare får värdeförändringar på finansiella instrument som inte innehas för handelsändamål och som inte är ett derivatinstrument redovisas antingen i resultaträkningen eller direkt mot fonden för verkligt värde. De nya redovisningsreglerna för finansiella instrument i ÅRFL talar således för att fonden för orealiserade vinster tas bort ur ÅRFL. Ett sådant borttagande stämmer vidare överens med den allmänna utgångspunkten att samma regler bör gälla för de finansiella företagen som för de icke-finansiella företagen. Detta motiverade exempelvis att fonden för orealiserade vinster i kreditinstitut och värdepappersbolag utmönstrades vid införande av de nya reglerna om värdering av finan- siella instrument till verkligt värde i dessa företag (se prop. 2002/03:121 s. 57 f). Genom att fonden för orealiserade vinster tas bort ökar som tidigare konstaterats möjligheterna till utdelning av orealiserade vinster. Detta kan ifrågasättas utifrån ett allmänt försiktighetsperspektiv. Som har anfört kan ett företag med orealiserade vinster i fritt eget kapital anses vara mer riskfyllt än om allt annat lika de orealiserade vinsterna inte är utdelningsbara. Av vad som tidigare anförts i samma fråga för icke-finansiella företag, se avsnitt 7.3, finns dock skäl som talar emot utdelningsbegränsningar avseende orealiserade vinster. Till skydd för försäkringstagarna finns det dessutom särskilda verksamhetsan- passade solvensregler för försäkringsföretag. Dessa är utformade så att konsekvenserna av en mindre försiktig värdering i redovisningen kan beaktas på ett tillfredsställande sätt. Ovan angivna skäl motiverar således inte en annan lösning för försäkringsföretag än vad som redan gäller för övriga finansiella företag. I fråga om livförsäkringsföretag kan dock avvikelser motiveras med hänsyn till försäkringstagarnas och andra ersättningsberättigades in- tressen, vilket vi återkommer till nedan. Vi ansluter oss dock till utred- ningens förslag att fonden för orealiserade vinster (4 kap. 6 § ÅRFL) utmönstras och ersätts av de nya IAS/IFRS-baserade reglerna om redo- visning till verkligt värde. Vidare bör reglerna i 5 kap. 4 § ÅRFL och bilaga 1 till lagen samt 7 kap. 22 och 24 §§ FRL (se vidare avsnitt 8.3) justeras med hänsyn till att fonden inte längre skall redovisas. Upplysningar om orealiserade vinster har framhållit att om fonden för orealiserade vinster av- skaffas bör en liknande upplysningsbestämmelse som finns i ÅRKL införas i ÅRFL. Bestämmelsen innebär att styrelsen i sitt förslag till vinstdisposition skall lämna upplysning om de överväganden som gjorts med hänsyn till tillämpliga stabilitetsregler. En liknande bestämmelse finns dock redan i 5 kap. 4 § 8 ÅRFL. Bestämmelsen innebär att upplysningar skall lämnas i not om det belopp av fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till både den stabilitetsregel som gäller för försäkringsrörelse och den associationsrättsliga försiktig- hetsregeln (se prop. 1998/99:87 s. 283 f.) Denna upplysningsskyldighet åvilar försäkringsföretag där vinstutdelning kan äga rum och syftar till att motverka oförsiktiga utdelningar av ännu inte realiserade vinster. Som framgår tar bestämmelsen inte sikte enbart på de ekonomiska stabili- tetsreglerna för försäkringsrörelse utan avser även den associations- rättsliga försiktighetsregeln i 12 kap. 2 § tredje stycket FRL. I avvaktan på ställningstaganden från den utredning som har tillsatts för att göra en genomgripande översyn av den associationsrättsliga regle- ringen av försäkringsverksamhet (, dir. 2003:125) anser vi att det inte finns tillräckliga skäl för att göra några ändringar i upplysningskraven i detta sammanhang. Frågan om hur dessa bestämmelser bör utformas bör i stället hanteras av Försäkrings- företagsutredningen. Vi lägger därför således inte fram något förslag om nya upplys- ningskrav i förvaltningsberättelsen avseende orealiserade vinster för försäkringsföretag som kan dela ut vinst. Fonden för verkligt värde och fördelning av överskott i livförsäkrings- företag Enligt vår bedömning (se ovan och avsnitt 7.2) bör det inte införas några generella utdelningsbegränsningar avseende oreali- serade vinster i försäkringsföretag. En viktig princip som slagits fast tidigare är dock att reglerna för försäkringsföretag inte bör medge bolagsrättsliga dispositioner som står i konflikt med försäkringstagarnas och andra ersättningsberättigades rätt till överskott (se prop. I livförsäkringsbolag gäller som huvudregel ett förbud mot vinst- Vinstutdelning får ske endast i den mån det följer av be- stämmelser i bolagsordningen. I det fall ett livförsäkringsbolag är vinstutdelande måste det i bolagsordningen klargöras hur vinstutdelning skall få ske, hur stor del av årsvinsten som får delas ut och hur ut- delningsbelopp närmare skall bestämmas. I bolagsordningen bör på motsvarande sätt klargöras vad som får användas för förlusttäckning, dvs. vad som skall utgöra rörelsens riskkapital (se 12 kap. 2 § FRL och prop. 1998/99:87 s. 197). Utdelning i livförsäkringsbolag får vidare inte ske i strid med de generella bestämmelserna i om vinstutdelning. Utöver nämnda vinstutdelningsregler i livförsäkringsbolag finns i 12 kap. 5 § FRL en bestämmelse om förlusttäckning och fördelning av överskott. Den innebär att sådan del av årsvinsten som inte får användas för vinstutdelning eller förlusttäckning direkt skall gottskrivas för- säkringstagarna och andra ersättningsberättigade som återbäring. Bestämmelsen avser att främja en årlig fördelning av den uppkomna årsvinsten mellan riskkapital som tillförs eget kapital och försäkrings- tagarmedel för vilka försäkringstekniska avsättningar görs. Vad som gottskrivs försäkringstagarna som återbäring garanterad eller villkorad kan därmed inte användas för allmän förlusttäckning. Vidare innehåller 12 kap. 5 § FRL en motsvarande regel för belopp som omförts från bundet eget kapital till fritt eget kapital. Bestämmelsen beaktar således att vissa överskott kan ha förts direkt mot eget kapital utan att ingå i resultatet. Belopp som förts direkt mot fritt eget kapital kommer dock inte i något avseende att träffas av den befintliga bestämmelsen. I föreliggande lagstiftningsärende föreslås ett ökat inslag av IAS/IFRS i årsredovisningslagarna. När det gäller de nya reglerna om värdering till verkligt värde kommer vissa värdeförändringar att redovisas över resultaträkningen, medan andra kommer att redovisas direkt mot eget kapital i en fond för verkligt värde. Värdeförändringarna i fonden kan vara både positiva och negativa. I samband med genomförandet av det direktiv som öppnade möjlighet till värdering till verkligt värde av finansiella instrument inrättades en fond för verkligt värde under fritt eget kapital i ÅRL och ÅRKL (se prop. 2002/03:121). Eftersom fonden för verkligt värde enligt ÅRL och ÅRKL inte utgör bundet eget kapital, finns det inget hinder mot att använda det (positiva) belopp som redo- visas i fonden för utdelning. Vid eventuell utdelning får dock inte fondens redovisade belopp justeras. Justeringen måste i stället göras i övrigt fritt eget kapital (som således kan komma att tas upp till ett negativt belopp). På liknande sätt får ett belopp som motsvaras av vad som redovisas i fonden för verkligt värde användas för fondemission. Om fonden för verkligt värde skulle utgöra fritt eget kapital i vinst- utdelande livförsäkringsbolag skulle således det formella utrymmet för vinstutdelning respektive fondemission öka. Det kan därmed inte ute- slutas att försäkringstagarnas rätt till överskott i enskilda fall kan komma att försämras om ett sådant förslag genomförs för livförsäkringsbolag som får dela ut vinst. Livförsäkringsbolag får inte skriva upp värdet på materiella och finansiella anläggningstillgångar (4 kap. 2 § 5 ÅRFL). Detta förbud har motiverats just mot bakgrund av de problem som kan uppstå vid fördel- ningen av värdet på uppskrivna tillgångar vid beräkningen av försäkringstagarnas rätt till andel i överskott. Som tidigare anförts torde det dock knappast vara lämpligt att, på liknande sätt som gjorts i fråga om uppskrivningar, förbjuda att orealiserade värden redovisas direkt mot Prop. 2004/05:24 eget kapital i livförsäkringsbolag. Ett annat sätt att parera för effekterna av att införa en fond för verkligt värde under fritt eget kapital i livförsäkringsbolag är att såsom föreslås i promemoria i vinstutdelningsreglerna neutra- lisera förhållandet att vissa värdeförändringar redovisas i resultat- räkningen medan andra redovisas direkt mot fritt eget kapital. Detaljerna kring den löpande överskottsfördelningen får då bestämmas dels i försäkringsvillkoren, dels i bestämmelserna om vinstutdelning och fördelning av överskott som skall ingå i ett livförsäkringsbolags bolags- ordning. Som påpekat torde dock ett sådant förslag medföra att komplicerade överskottsregler i vinstutdelande livför- säkringsbolags behöver tas in i bolagsordningen, åtminstone om åter- bäringsvillkor enligt bolagsordningen skulle vara kopplade till årets resultat. Vidare är frågeställningar rörande fördelningen av överskott i liv- försäkringsbolag beroende av (dir 2003:125) arbete. Det gäller främst utredningens arbete med att anpassa de associationsrättsliga reglerna för försäkringsföretag till regler som gäller för företag i allmänhet. I utredningsuppdraget ligger bl.a. att ana- lysera frågor om inflytande och fördelning av överskott mellan olika grupper som bidrar med riskkapital i de olika associationsformerna. Av betydelse för det arbetet får självfallet också förslaget till ny aktiebolags- lag (se ovan avsnitt 7.3). De eventuella regeländringar om överskotts- fördelningen som föreslås här kommer därför att behöva justeras och kompletteras för att samordnas med nya associationsrättsliga regler på försäkringsområdet. Mot ovan angivna skäl är det därför mindre lämpligt att nu införa ändringar om överskottshanteringen i 12 kap. 5 § FRL. Ett bättre alternativ för att tillfredställande reducera risken för att vinstutdelande livförsäkringsbolag genomför vinstutdelning och fond- emission som påverkar försäkringstagarnas rätt till överskott negativt, är att föreskriva att fonden för verkligt värde tills vidare skall utgöra bundet eget kapital i alla livförsäkringsbolag. Frågan om klassificering som bundet eller fritt eget kapital är i grunden en associationsrättslig fråga. Det kan därför inte anses strida mot direktivet eller IAS-förordningen att föreskriva en sådan klassificering. På detta sätt undviks att liv- försäkringsbolagens bolagsordningar blir onödigt komplicerade och krä- ver resurser hos berörda bolag och myndigheter. Vidare kan nuvarande bestämmelser om överskottshanteringen i FRL behållas oförändrade fram till dess arbete slutförts. Sammanfattningsvis innebär således vårt förslag att orealiserade värde- förändringar som redovisas i fonden för verkligt värde skall tas upp som bundet eget kapital i livförsäkringsföretag. I fråga om skadeförsäkrings- företag bör det däremot inte införas några utdelningsbegränsningar avseende orealiserade vinster. Nämnda förhållanden bör klargöras i 5 kap. 4 § ÅRFL. Vidare bör bilaga 1 i lagen justeras så att fonden för verkligt värde framgår av balansräkningsschemat. Kapitaltäcknings- och solvensfrågor i För finansiella företag finns det ett nära samband mellan redovisnings- reglerna och rörelsereglerna. Sambandet är särskilt tydligt mellan å ena sidan värderingsregler i redovisningen och å andra sidan rörelseregler om kapitaltäckning och solvens. Reglerna om kapitaltäckning och solvens ställer upp särskilda krav på buffertkapital dels i det enskilda företaget, dels på koncern eller företags- gruppsnivå. Kravet på buffertkapital syftar till att bidra till stabiliteten i det finansiella systemet samt att skydda försäkringstagare och konto- havare från en situation där företagen är förhindrade att fullgöra sina åtaganden. Reglerna ställer krav på att företag och grupper skall ha en kapitalbas av viss storlek. I kapitalbasen får inräknas eget kapital efter vissa justeringar samt vissa skulder. De tillämpade principerna för redovisning och värdering av tillgångar och skulder påverkar således reglerna om kapitaltäckning och solvens genom att kapitalbasens storlek, enkelt uttryckt, framkommer sedan företagets avsättningar och övriga skulder avräknats mot bolagets tillgångar. Vid sidan av de tillämpade värderingsprinciperna för tillgångar och skulder är även principerna för hur olika transaktioner och avtal skall definieras samt en viss tillgång eller skuld skall redovisas också av betydelse för beräkningen av kapitalbas och kapital- krav. Exempelvis påverkar regler om när en tillgång skall redovisas i eller tas bort från balansräkningen beräkningen av både kapitalbas och riskviktade tillgångar. Vidare påverkar bl.a. den definition av försäk- ringsavtal som används i redovisningen hur själva avtalet skall värderas vilket påverkar kapitalbasens storlek och hur betalningsströmmarna skall redovisas, vilket kan påverka beräkningen av solvenskraven. Se mer om kapitaltäckningsreglerna för kreditinstitut och värde- pappersbolag respektive solvensreglerna för försäkringsbolag i avsnitt 7.2. 8.2Bör det införas en särskild kapitaltäcknings- eller solvensredovisning? Regeringens bedömning: Det bör inte införas några regler om särskild kapitaltäcknings- eller solvensredovisning. Liksom bör den externa redovisning som finansiella företag upprättar, oavsett om den är upprättad enligt de IAS/IFRS som kommissionen antagit eller årsredovisningslagarna för finansiella företag, ligga till grund för reglerna om kapitaltäckning och solvens. Förslaget i promemoria överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller inte haft något att invända mot det. har framhållit att det vare sig är kostnadseffektivt eller lämpligt med två parallella redovisningssystem, å ena sidan en externredovisning för marknadsända- mål och å andra sidan en tillsynsredovisning för stabilitetstillsyns- och statistikändamål. Skälen för regeringens bedömning: Den externa redovisningen i finansiella företag är av stor betydelse för vid utövandet av tillsynen över företagen på finansmarknaden. Extern- redovisningen används inte bara som underlag för kapitaltäcknings- och solvensberäkningarna, utan tillsynsmyndigheten använder också före- tagens års- och koncernredovisning i sin analyserande och övervakande roll och för statistikändamål. Härtill kommer att rörelsereglerna på ett par områden direkt får sitt innehåll via redovisningsreglerna. Motsvarande kopplingar finns ibland, men inte alltid, i gemenskapsrätten. De redovisningsstandarder som getts ut av IASB är främst framtagna med hänsyn till investerares behov av finansiell information. I vissa avseenden skiljer sig standarderna från det traditionella redovisnings- synsättet i EU genom att principen om försiktighet tenderar att frångås till förmån för principen om rättvisande bild. Detta tar sig uttryck i att värderingen av i första hand tillgångar oftare än vad som gäller enligt redovisningsdirektiven sker till verkliga värden än till historiska anskaffningskostnader. behov av redovisnings- information kan i många fall skilja sig från t.ex. investerares behov av finansiell information. Medan tillsynsmyndigheten behöver säkerställa att kreditinstitut, värdepappersbolag och försäkringsföretag kan fullgöra sina åtaganden, så är investeraren mer intresserad av att kunna mäta företagets resultat och ställning utifrån antagandet att företagets verksamhet skall fortgå (going concern). Det anlagda perspektivet styr i sin tur principerna för värdering av tillgångar och skulder. Det är förstås fullt möjligt att konstruera helt separata regler för värdering av tillgångar och skulder i kapitaltäcknings- och solvens- sammanhang. Det skulle ha den fördelen att tillsynsmyndighetens behov sätts i fokus. Kostnaderna för att utveckla och uppdatera ett självständigt regelverk för detta torde dock vara betydande. Att i stället använda externredovisningen också som grund för tillsynen är praktiskt och torde vara ett mindre kostsamt alternativ. Års- och koncernredovisningen kan, med vissa korrigeringsposter, då fungera även för tillsynsändamål. Den administrativa bördan och därmed kostnaderna för företagen kan på detta sätt begränsas. En annan fördel med att utnyttja externredovisningen också för tillsynsändamål är att kvaliteten på den insamlade informa- tionen stärks, eftersom materialet granskats i den normala revisions- processen vid upprättande av års- och koncernredovisning. En särskild fråga är om en koncernredovisning upprättad i enlighet med IAS-förordningen skall kunna utgöra underlag för kapitaltäcknings- och solvensredovisningen avseende en finansiell företagsgrupp eller försäkringsgrupp. Generellt sett har års- och koncernredovisningar upp- rättade i enlighet med redovisningsdirektiven ansetts reflektera tillsyns- myndighetens behov. Bland annat hänvisar bestämmelserna om kapitalbas i artikel 34 i kreditinstitutsdirektivet direkt till artiklar i bank- En uppfattning skulle därmed kunna vara att den Prop. 2004/05:24 redovisningsinformation som behövs för tillsynen skall upprättas enligt redovisningsdirektiven oavsett om företaget omfattas av IAS-förord- ningen eller inte.