prop · GS0347 · 2004-12-17 00:00:00 — Dessa strukturer kommer t.ex. att kunna bistå medlemsstaterna med information om samt ge stöd vid särskilda påfrestningar på asylsystemen och mottagningskapaciteten som beror på en medlemsstats geografiska läge. Inom invandringsområdet uppmanas kommissionen att lägga fram en strategisk plan som inbegriper resultatet av den grönbok om arbetskraftsinvandring som skall presenteras före utgången av . Den externa dimensionen av asyl och migration får genom Haagprogrammet en framskjuten position. Av programmet framgår att EU:s politik bör inriktas på att i en anda av delat ansvar bistå tredjeländer i att förbättra sin kapacitet att hantera migration och skydd av flyktingar genom långsiktiga lösningar. Kommissionen uppmanas att utarbeta regionala EU-skyddsprogram i partnerskap med tredjeländer och i nära samråd med UNHCR. Programmen skall i första hand inriktas på kapacitetsbyggande och även innehålla ett EU-gemensamt program för vidarebosättning för de medlemsstater som vill delta. Slutligen framhålls beträffande viseringspolitiken att de gemensamma riktlinjerna ytterligare bör utvecklas. Viseringsinformationssystemet VIS bör genomföras och de gemensamma konsulära anvisningarna ses över. Vidare uppmanas kommissionen att lägga fram förslag om att inrätta gemensamma ansökningskontor i syfte att uppnå synergieffekter. presenterade kommissionen ett förslag till direktiv för att underlätta tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i medlemsstaterna i forskningssyfte (KOM(2004)178 slutlig). Initiativet grundar sig bl.a. på konstaterandet att Europeiska unionen kommer att behöva 700 000 nya forskare fram för att kunna uppfylla det mål som fastställdes Skr. 2004/05:47 av i , nämligen att lägga av medlemsstaternas BNP på forskning och teknisk utveckling före nästa Förslaget till direktiv anger villkoren för inresa och vistelse i medlemsstaterna för forskare från tredje länder som avser att genomföra ett forskningsprojekt inom ramen för ett mottagningsavtal med ett forskningsorgan. Direktivet omfattar även bestämmelser om förfarandet för godkännande av forskningsorgan samt bestämmelser om det mottagningsavtal som skall ingås mellan ett forskningsorgan och forskaren. Vidare innehåller direktivet bestämmelser gällande inresa och uppehållstillstånd samt regler beträffande forskarens rättigheter i den medlemsstat där han eller hon bedriver forskning. En politisk överenskommelse om direktivet träffades i rådet . I vissa av EU:s medlemsstater handläggs ansökningar om skydd i separata förfaranden, och även av olika myndigheter, beroende på om de åberopade skälen är hänförliga till Genèvekonvention eller till andra skyddsgrunder. av EU:s stater, inklusive , har man istället ett system där en och samma myndighet tar ställning till samtliga skyddsgrunder i ett sammanhållet förfarande. Vid rådets möte presenterade kommissionen ett meddelande om ett sammanhållet asylförfarande - ett steg mot mer effektiva och enhetliga asylprocesser. Arbetet skall delas upp i en förberedelsefas och en genomförandefas. I den första fasen skall man bl.a. analysera hur man hanterar rätten till överklagande i ett sammanhållet förfarande, och om andra grunder för uppehållstillstånd än skyddsbehov skall ingå i förfarandet. I den andra fasen skall kommissionen föreslå nödvändig lagstiftning. Ett första steg bör vara att utsträcka den befintliga gemenskapslagstiftningen på asylområdet till att omfatta alla typer av ansökningar om internationellt skydd, och inte bara ansökningar om konventionsstatus. Regeringen har välkomnat meddelandet. , som redan har ett sammanhållet asylförfarande, anser att det leder till en tydligare, säkrare och mer effektiv handläggning. Regeringen stöder också aktivt strävandena att utsträcka gemenskapslagstiftningen på asylområdet så att den blir tillämplig vid alla typer av ansökningar om internationellt skydd. Regeringen anser att gemensamma förändringar skall bygga på att den hittillsvarande gemenskapslagstiftningen genomförs och utvärderas. Rådet har tillstyrkt förslaget om en förberedelsefas och har uppdragit åt kommissionen att utarbeta en plan för hur denna första fas skall läggas upp. presenterade kommissionen ett reviderat förslag till asylprocedurdirektiv (KOM(2002)326 slutlig; EGT C 291 E, 26.11.2002). Syftet med förslaget är att fastställa miniminormer för förfarandet när det gäller att bevilja eller återkalla flyktingstatus, från det att en asylansökan lämnats in till det att beslut fattats. Direktivet lägger fast rättigheter och garantier i samband med handläggningen av asylansökningar. Bland annat regleras rätten till rättshjälp, och rätten till en personlig intervju. Förslaget innehåller bestämmelser om att tolkning och översättning skall ske som huvudregel. Bestämmelserna om beslutets utformning innebär bland annat att varje vuxen asylsökande skall få ett personligt beslut, och att avslag skall motiveras. En särskild bestämmelse behandlar handläggningen av ansökningar från ensamkommande barn. I direktivet finns dessutom bestämmelser om rätten till överklagande, och handläggning av ansökningar för personer som kommer från ett säkert tredje land respektive från s.k. säkra ursprungsländer. En politisk överenskommelse om direktivet nåddes vid rådets möte . Förslaget till direktiv måste underställas för yttrande innan rådet kan anta direktivet. Vid rådsmötet fastställdes den slutliga versionen av direktivförslaget, inför överlämnandet till parlamentet. Vid Europeiska rådets möte i uppmanades kommissionen dels att klarlägga hur man kan säkerställa en mer reglerad och styrd inresa till EU för personer i behov av internationellt skydd, dels att undersöka olika alternativ för att öka ursprungsregioners skyddskapacitet. Som ett svar på denna uppmaning presenterade kommissionen meddelandet om förbättrad tillgång till långsiktiga lösningar (KOM(2004)410 slutlig). Kommissionen föreslår där regionala EU-program som skydd för att komma till rätta med utdragna flyktingsituationer. Programmen skall vara flexibla och situationsanpassade och utformas i nära samarbete med länderna i den aktuella regionen. Som en del i skyddsprogrammen föreslår kommissionen ett vidarebosättningsprogram på EU-nivå. Vidarebosättningsprogrammet skall vara flexibelt och medlemsstater skall kunna välja om de vill delta eller inte. Kommissionen föreslog även åtgärder för att ursprungsregionerna skall kunna erbjuda effektivt skydd. En grundförutsättning för att skydd skall kunna erbjudas är att respekten för internationella och nationella rättsinstrument och principer upprätthålls. Enligt kommissionens förslag skall en handlingsplan med detta innehåll läggas fram . Ett regionalt skyddsprogram föreslås stå färdigt senast . välkomnade kommissionens meddelande om långsiktiga lösningar i rådslutsatserna från . Regeringen är positiv till ökade ansträngningar på EU-nivå när det gäller att förstärka skyddskapacitet och långsiktiga lösningar genom ökat samarbete med berörda länder. har tillsammans med många Skr. 2004/05:47 andra länder ett omfattande humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd till dessa länder genom UNHCR. dock understrukit att syftet med de föreliggande förslagen måste vara att hjälpa dessa länder och inte på något sätt stjälpa över ett större ansvar på dem. Även förslaget om ett vidarebosättningsprogram på gemenskapsnivå som utvecklas i nära samarbete med UNHCR har välkomnats av regeringen. För att undvika att endast och de medlemsstater som har vidarebosättning skall bidra till detta program har regeringen framfört att principen om ansvarsfördelning bör vara vägledande för alla delar i skyddsprogrammen. Regeringen har även framfört önskemål om skyndsam redovisning av hur de regionala skydds- programmen skall finansieras. antogs rådets beslut /191/EG om fastställande av kriterier och närmare föreskrifter för ersättning för finansiella obalanser som uppstår till följd av tillämpningen av direktiv /40/EG om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredje land (EUT L 60, 27.2.2004 s. 55). Rådet antog även slutsatser om vissa förberedande insatser för ett finansiellt instrument för hanteringen av återvändande på migrationsområdet. Insatserna syftar främst till att underlätta det praktiska samarbetet mellan medlemsstaterna samt till att främja integrerade återvändandeplaner som skall leda till ett effektivt och varaktigt återvändande. Fram till nästa finansiella perspektiv anslås från olika befintliga källor för detta ändamål. Efter en tvåårsperiod skall arbetet utvärderas för att eventuellt leda till ett förslag till rättslig grund för fortsatt finansiering. antogs rådets beslut /573/EG om organisation av gemensamma flygningar för återvändande från två eller flera medlemsstaters territorium av tredjelandsmedborgare vilka omfattas av enskilda beslut om återsändande (EUT L 261, s. 28). Syftet med beslutet är att rationalisera återvändande genom gemensamma flygningar. Vid rådets möte antogs slutsatser om bästa praxis för återvändande till specifika länder av medborgare i tredjeländer som vistas olagligt på medlemsstaternas territorium. Syftet med slutsatserna är att underlätta identifiering av återvändandeåtgärder som kan genomföras i samarbete med andra medlemsstater samt ursprungs- och transitländer. förväntas rådet påbörja förhandlingar om en rättsakt som skall fastställa gemensamma standarder för återvändandet. Återtagandeavtal mellan EU och tredje land Med stöd av artikel 63 (3)(b) i EG-fördraget har rådet givit kommissionen mandat att ingå återtagandeavtal med tredje land för att effektivisera återvändandearbetet (se kapitel 1.3 Återvändande och återtagandeavtal, Bilaterala återtagandeavtal för en definition av termen återtagandeavtal). De s.k. Gemenskapsavtalen om återtagande förhandlas av Kommissionen på uppdrag av medlemsländerna. Rådet är beslutande i dessa frågor. Tanken har varit att genom att förhandla gemensamt kan medlemsländernas synpunkter och intressen tillvaratas bättre jämfört med om man förhandlar var och en för sig. Medan själva förhandlingen ombesörjs av Kommissionen i löpande samråd med medlemsländerna är det givetvis medlemsländerna själva som sedan tillämpar avtalen för att underlätta återvändandet. Tanken är att dessa återtagandeavtal skall bidra till förbättrad hantering av migrationsströmmar till EU genom utökat samarbete med ursprungsländer och transitländer. Dessutom skall avtalen bidra till att bekämpa människosmuggling. Rådet har givit kommissionen mandat att förhandla om återtagandeavtal med , , , (), och (), (), samt , , och (). Förhandlingarna har avslutats med , , och . EU:s två första återtagandeavtal trädde ikraft med , respektive med . I enlighet med EG-rätten har bestämmelser i avtalen företräde framför eventuella bilaterala avtal som medlemsstaterna ingått gällande åter- tagande av personer. arbetar för att kommissionens pågående förhandlingar om återtagandeavtal skall slutföras, innan kommissionen ges ytterligare mandat. antog rådet slutsatser om prioriteringar för en framgångsrik gemensam återtagandepolitik. Rådslutsatserna innehåller bl.a. en redogörelse för vilka kriterier som bör avgöra med vilka länder gemenskapen främst bör ingå återtagandeavtal, att en direkt länk bör etableras mellan förhandlingar om återtagandeavtal och förhandlingar om associations- och samarbetsavtal samt att kommissionens förhandlings- arbete bör bli föremål för en återkommande utvärdering. Gemenskapskodex om gränspassage för personer Vid Europeiska rådets möte i uppmanades kommissionen att lägga fram ett förslag till en omarbetning av den gemensamma handboken för personers passage av de yttre gränserna. Eftersom innehållet inte utgjorde någon typisk gemenskaps- lagstiftning, såsom exempelvis direktiv eller förordningar, ledde det till tveksamhet kring dess rättsliga status. ansågs utgöra en rättskälla som skapar både rättigheter och skyldigheter, men en praktisk handledning för gränskontroll- och gränsbevakningspersonal. Uppmaningen till omarbetning syftade därför huvudsakligen till att förtydliga handbokens normativa status och avhjälpa de brister som konstaterats ute på fältet. presenterade således kommissionen ett förslag om en gemenskapskodex om gränspassage för personer. Kommissionens förslag om en gemenskapskodex går dock längre än enbart en omarbetning av den gemensamma handboken, främst genom att kodexen omfattar all gränspassage för personer, över såväl yttre som inre gräns. Även om kodexen i övrigt till största delen upprepar texten i den gemensamma handboken har vissa ändringar gjorts för att ta bort överflödiga bestämmelser (exempelvis de som förekommer i andra delar av EG- regelverket). instämmer i kritiken mot den gemensamma handboken, dels p.g.a. tveksamheten kring dess rättsliga status och dels p.g.a. dess opraktiska utformning. välkomnar därför generellt ett förslag om ett rättsligt bindande instrument, vars bestämmelser bidrar till en hög och enhetlig nivå på medlemsstaternas gränskontroll, ett effektivare samarbete och en högre rättssäkerhet för de personer som passerar gränserna. presenterade kommissionen ett förslag till rådets förordning om inrättande av en ordning för lokal gränstrafik vid medlemsstaternas yttre gränser samt inrättande av en ordning för lokal gränstrafik vid tillfälliga yttre landgränser mellan medlemsstaterna (KOM(2003)502 slutlig). Genom förslaget bemyndigas medlemsstaterna, om så är lämpligt, att förhandla bilateralt med sina grannstater om särskilda arrangemang som är tillämpliga på lokal gränstrafik vid deras gemensamma landgräns. Förslaget syftar till att göra det lättare för gränsboende att passera de yttre landgränserna. För gränsboende som är undantagna från viseringstvång räcker det att gränsen kan passeras med ett identitetskort eller ett särskilt tillstånd för gränspassage. Personer som är undantagna från viseringstvång får vistas i gränsområdet i . Den totala varaktigheten av flera på varandra följande vistelser får inte överstiga . För gränsboende som omfattas av viseringstvång införs en särskild visering vars vistelsetid begränsas och får inte överstiga . Förslaget påverkar inte rätten till fri rörlighet för unionsmedborgare och unionsmedborgares familje- medlemmar som är tredjelandsmedborgare. Förslaget behandlas i rådet. stödjer kommissionens förslag i stort. Även om inte direkt berörs är det önskvärt att en särskild ordning för lokal gränstrafik inrättas. Stämpel i tredjelandsmedborgares resehandlingar presenterade kommissionen ett förslag till rådets förordning om skyldighet för medlemsstaternas behöriga myndigheter att systematiskt förse tredjelandsmedborgares resehandlingar med stämpel då medlemsstaternas yttre gränser passeras och om ändring i detta syfte Skr. 2004/05:47 av konventionen om tillämpning av och den gemensamma handboken (KOM(2003)664 slutlig). Rådet förväntas anta förordningen . Medlemsstaternas systematiska stämpling av tredjelandsmedborgares resehandlingar vid passage av den yttre gränsen är en förutsättning för att kunna kontrollera dessas rätt att vistas och röra sig fritt inom Schengenområdet. Den tveksamhet som rått kring skyldigheten till stämpling vid utresa undanröjs genom det föreliggande förslaget och medlemsstaternas agerande blir tydligare och mer enhetligt. ställer sig därför positivt till förslaget i stort. antogs rådets förordning om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (KOM(2003)687 slutlig). Byrån skall fungera som ett stöd för medlemsstaterna vid genomförandet av gemensamma bestämmelser kring yttre gränskontroll. beslutade ministerrådet att förlänga den s.k. Europeiska flyktingfonden för en ny period åren 20052010. Fonden upprättades i syfte att utveckla och harmonisera medlemsstaternas insatser för mottagande av asylsökande, asylprövning, integration och frivilligt återvändande. skall fonden särskilt främja genomförandet av bestämmelserna i befintlig och framtida gemenskapslagstiftning på asylområdet, exempelvis direktiven om mottagande av asylsökande, asylförfaranden och skyddsgrunder. Projekt som bedrivs i samverkan mellan två eller flera medlemsstater kommer att ges större utrymme . Gemenskapens bidrag till de insatser som stöds av fonden får normalt uppgå av totalkostnaden, återstoden skall medfinansieras från offentliga eller privata källor i medlemsstaterna. uppgår den totala summan projektmedel för svensk del till . 2.6 Högnivågruppen för asyl och migration (HLWG) Högnivågruppen för asyl och migration (HLWG) har som uppgift att utifrån ett pelaröverskridande perspektiv skapa och utveckla en enhetlig och integrerad politik inom unionen för de viktigaste ursprungs- och Målet är att utveckla samarbetet med ursprungsländer för att söka ta bort grundorsakerna till ofrivillig migration och samarbeta med transitländer i syfte att omvandla dessa till säkra första asylländer. Samarbetet sker genom kunskaps- och kapacitetsuppbyggnad. ändamålet har för åren 20042008, inom ramen för programmet (EUT L 80, , s. 15), anslagits för program ämnade att bl.a. utveckla migrationspolitik i tredjeländer, främja Skr. 2004/05:47 lagliga migrationskanaler, stärka internationellt skydd, bekämpa olaglig invandring, inklusive människohandel, samt bidra till återtagandeavtal och hållbar reintegration i ursprungsländer. Arbetet med att öka harmoniseringen av viseringspolitiken fortsätter inom EU och mellan Schengenstaterna. har två viktiga rättsakter trätt i kraft. Den ena rör representation, dvs. att en Schengenstat kan utfärda viseringar för en annan Schengenstat på samma ort eller i samma land där den andra medlemsstatens egna utlandsmyndighet är belägen (Rådets beslut /15/EG; EUT L5, , s. 76). Beslutet har möjliggjort en etablering av ett administrativt samarbete mellan och avseende viseringsärenden i . Ett liknande samarbete med planeras i på . Den andra rättsakten innehåller ett krav på medicinsk reseförsäkring för viseringssökande tredjelandsmedborgare (, , s. 79). Rådet beslutade (EUT L213, , s. 5) om inrättandet av ett gemensamt europeiskt system för utbyte av viseringsinformation (VIS) och dess finansiering. Systemet kommer att möjliggöra utbyte av uppgifter om viseringar mellan medlemsstaterna, genom att nationella myndigheter kommer att kunna föra in och uppdatera viseringsuppgifter (även ansiktsbilder och fingeravtryck) och ha tillgång till dessa uppgifter på elektronisk väg. VIS kommer bl.a. att bidra till en förbättrad förvaltning av den gemensamma viseringspolitiken samt till den inre säkerheten och kampen mot terrorism. Vidare innebär systemet att tillämpningen av den s.k. Dublinförordningen - kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland ger in i någon medlemsstat underlättas. Tack vare den information som föreslås finnas tillgänglig i VIS, blir det också enklare att identifiera de som reser in utan resehandlingar. Systemet beräknas införas . om ett nytt konstitutionellt fördrag inleddes i . Konferensens uppgift var att ta ställning till det förslag till nytt konstitutionellt fördrag som framlagts av konventet om EU:s framtid (framtidskonventet) samt ändringsförslag från medlemsstaterna. Regeringen redogjorde i en skrivelse till för sina utgångspunkter inför regeringskonferensen (skr. 2003/04:13). avslutades i , då stats- och regeringscheferna vid enades om utformningen av det nya fördraget. Förslaget till nytt konstitutionellt innebär bland annat en övergång till beslut med kvalificerad majoritet och medbeslutande för inom asyl- och migrationsområdet, förutom vad avser Skr. 2004/05:47 laglig migration. Innehållet i artiklarna som reglerar asyl och migration överensstämmer i huvudsak med motsvarande avsnitt i nuvarande fördrag. Artiklarna föreskriver att unionen skall fastställa en gemensam politik avseende asyl, alternativt skydd och tillfälligt skydd i enlighet med internationell flyktingrätt, och en gemensam invandringspolitik som innebär en effektiv förvaltning av migrationsströmmar och en rättvis behandling av tredjelandsmedborgare som är lagligen bosatta i medlemsstaterna. Det konstitutionella fördraget undertecknades i och träder ikraft , förutsatt att samtliga medlemsstater då ratificerat fördraget. För del planerar regeringen att besluta om en proposition . 3 Prövning av uppehållstillstånd i m.m. Vid slutet av hade det totala antalet flyktingar världen över, enligt uppskattningar av UNHCR, minskat med jämfört med samma års början. Det är andra året i följd som den globala flyktingpopulationen blir mindre till antal personer. 2003 uppskattar UNHCR att det totala antalet flyktingar minskade . Antalet asylsökande till ökade dramatiskt under de inledande åren . uppgick antalet asylsökande till 16 303 personer. Motsvarande antal för var 23 515 och sökte 33 016 personer asyl i . Trendbrottet kom då sammanlagt 31 355 personer sökte asyl. januarioktober 2004 har 19 935 personer sökt asyl vilket är en minskning jämfört med . januarioktober 2004 avgjorde 27 618 ärenden, vilket kan jämföras med 25 378 avgjorda ärenden . avgjorde 13 548 ärenden under nämnda period , och 11 429 . Vid utgången av oktober månad 2004 var 39 573 personer registrerade i mottagningssystem. var motsvarande siffra 41 173 personer. Per var den genomsnittliga handläggningstiden i asylärenden vid , vilket kan jämföras . Motsvarande genomsnittliga handläggningstider för var vid utgången av och vid utgången av . I tabellen nedan redovisas de tio största grupperna av asylsökande i och antalet beviljade uppehållstillstånd januari 2001oktober 2004. Motsvarande statistik avseende perioden januari 2000oktober 2003 återfinns i Migration och asylpolitik (Regeringens skrivelse 2003/04:37). Asylsökande som reser in får i många fall inte sina ansökningar prövade därpå. De beslut som fattas under ett visst år kan därför inte direkt jämföras med antalet asylsökande . Asylsökande och beviljade uppehållstillstånd efter medborgarskap perioden 2001oktober 2004. Beslut angående konventionsflyktingar, skyddsbehövande i övrigt samt humanitära skäl. 2003 inom parentes) 3 440 (4 406) 1 367 (1 393) 1 107 (2 391) 1 030 (1 100) 891 (817) 818 (2 522) 789 (651) 658 (1 209) 529 (634) 420 (758) 8 442 (10 332) Trots att antalet asylsökande från och 2004 jämfört med , utgör de alltjämt den största enskilda gruppen av asylsökande i . även antalet asylsökande från att minska. minskade antalet asylsökande från asylsökande från att minska, varifrån antalet sökande nära har halverats . sökande från och har minskat respektive ökat något, men det är inte frågan om några drastiska förändringar jämfört Däremot kan ett trendbrott konstateras avseende antalet Mellan och skedde en fördubbling av antalet asylsökande och ökade antalet asylsökande till trefaldigt jämfört . perioden januarioktober 2004 har emellertid antalet asylsökande från minskat jämfört med år Av de tio största grupperna av asylsökande kan en väsentlig ökning påvisas endast för antalet perioden januarioktober ökade antalet asylsökande från jämfört med . Asylansökningar till EU:s medlemsstater samt och , perioden 2001juli 2004 '02'03 (%) per 1 000 inv. -10,0 -22,8 -6,4 19 795(1) -45,8 -32,0 2 900(2) -15,1 -28,2 -56,3 -4,2 -5,0 -28,9 -12,7 137 709(3) -20,1 -25,0 -83,3 568(4) 386(4) 1,47(5) -62,6 -17,4 -19,8 -10,7 Källor: och svenska utlandsmyndigheter (1)januarijuni 2004 (2)januarijuni 2004 enligt uppskattningar från italienska inrikesministeriet (3)EU15 (inkl. 2004) (4)Antal personer vilkas asylärenden prövats (5)Antal prövade asylärenden per 1 000 invånare De flesta EU15-stater såg en minskning av antalet asylsökande jämfört med . Det totala antalet asylsökande som sökte sig till EU:s medlemsstater minskade med . Antalet asylsökande som sökte sig till minskade vilket var en marginell minskning i jämförelse med nedgången som kunde konstateras i andra medlemsstater som t.ex. och .