prop · GR031d5 · 2004-01-01 00:00:00 — Det brottsförebyggande arbetet är allas ansvar. Det skall vara en integrerad del av övriga politikområden. Det krävs samverkan och närvaro på alla nivåer. Arbetet skall bygga på kunskap och ha ett långsiktigt perspektiv. I ett öppet demokratiskt samhälle är det viktigt att människor känner sig trygga. Många brott drabbar människor i deras närmiljö och påverkar i hög grad deras livskvalitet och trygghet. Polisen är en nyckelaktör i det brottsförebyggande ar- betet genom sin specialkompetens i fråga om praktiska brottsförebyggande åtgärder. Genom sin samverkan med en rad aktörer har polisen en central position i samhällets förebyggande arbete. Polisen kan dock inte ensam få bukt med brottsligheten. Ett framgångsrikt arbete för att minska brottsligheten och öka tryggheten kräver ett brett engagemang från medborgarna. Ju fler som är engagerade desto bättre. Då ökar också den informella sociala kontrollen som är en viktig brottsförebyggande faktor och tryggheten förstärks. Arbetet för att minska brottsligheten och öka tryggheten är allas vårt ansvar. En integrerad del av övriga politikområden Brottsligheten är ett allvarligt samhällsproblem. Det är många faktorer som påverkar brottsligheten. Därför måste insatserna mot brottsligheten innefatta åtgärder inom många politikområden. Detta är särskilt viktigt på det brottsförebyggande området. För att minska brottsligheten och öka tryggheten krävs t.ex. samlade insatser mot missbruk av alkohol och narkotika, åtgärder inom skola och socialtjänst, kontroll av penningflöden samt insatser inom bostads- och arbetsmarknadspolitikens område. Det är också viktigt att genom konsekvensanalyser se över åtgärder som vidtas inom alla politikområden så att inte nya tillfällen till brott skapas. En stor del av brotten begås i storstäderna. Koncentrationen av människor, näringsliv och nöjen gör att brottsligheten ökar och tryggheten minskar. En viktig del av regeringens storstadsarbete med det övergripande målet att bryta segregationen och öka tillväxten i utsatta områden är den brottsförebyggande verksamheten. Staten har tecknat lokala utvecklingsavtal med sju storstadskommuner om insatser i de mest utsatta områdena. Inom ramen för det lokala utvecklingsarbetet genomförs bland annat brottsförebyggande åtgärder för att minska brottsligheten och öka tryggheten i de berörda stadsdelarna. På regeringens uppdrag har BRÅ analyserat det brottsförebyggande arbete som bedrivs inom ramen för det lokala utvecklingsarbetet. I studien poängteras vikten av att det brottsförebyggande arbetet fortsätter att prioriteras i storstadsarbetet. frågan om hur man kan gå vidare för att stärka de brottsförebyggande frågorna i storstadsarbetet. Samverkan och närvaro på alla nivåer Det brottsförebyggande perspektivet måste genomsyra tänkandet och agerandet på alla nivåer; internationellt, nationellt, regionalt och lokalt. Det krävs ökad samverkan mellan aktörer som verkar på samma nivå och mellan olika nivåer. Det lokala brottsförebyggande arbetet Ett av de viktigaste och effektivaste sätten att bedriva brottsförebyggande arbete är på lokal nivå, av dem som bäst känner till problemen och därmed har goda förutsättningar att hitta lösningar. Detta är också en av utgångspunkterna i regeringens program Allas vårt ansvar. Det brottsförebyggande arbetet måste anpassas efter de lokala förutsättningarna i lokalsamhället. Vi har lyckats bra och kommit långt med detta arbete i . har i princip alla kommuner och stadsdelar ett lokalt brottsförebyggande råd eller liknande verksamhet. Olika aktörer som polis, skola, socialtjänst och näringsliv samarbetar för att förebygga brott och öka tryggheten. Regeringen fortsätter att satsa på det lokala brottsförebyggande arbetet. fördelar BRÅ de av regeringen särskilt avsatta medlen för detta ändamål. BRÅ har fått en nyckelroll när det gäller att stödja de lokala brottsförebyggande råden och deras verksamhet. Det fortsatta arbetet bör nu främst inriktas på att utveckla och fördjupa rådens verksamhet. Det är viktigt att de lokala brottsförebyggande råden kan få stöd och hjälp med kunskaps- och metodutveckling i sitt fortsatta arbete. Polisen har en viktig roll i det arbetet genom att polismyndigheterna deltar i nästan samtliga lokala brottsförebyggande råd. En stor utmaning ligger i att integrera förebyggandet av återfall i det lokala brottsförebyggande arbetet. Det kan ske genom att samarbete etableras eller fördjupas mellan råden och lokala kriminalvårdsmyndigheter. Vidare finns det anledning att i ökad utsträckning uppmärksamma brottsofferperspektivet i det brottsförebyggande arbetet. Det finns också anledning att verka för att det brottsförebyggande arbetet inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen i storstadsarbe- 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 tet, införlivas med kommunens lokala brottsförebyggande arbete. Regeringen satsar också på brottsförebyggande samarbete med näringslivet. genomfördes projektet , som var ett samarbete mellan regeringen, berörda myndigheter, centrala näringslivsorganisationer och andra aktörer. Syftet var att från central nivå ge stöd till lokalt brottsförebyggande samarbete som involverar näringslivet. genomfördes bl.a. en serie regionala konferenser för att stimulera ökat lokalt samarbete. För att resurserna skall utnyttjas effektivt är det också angeläget med samordning inom myndigheterna. bedriver med det syftet ett omfattande arbete under benämningen En nationell polis. Arbetet beskrivs närmare i avsnittet 3.4.3 Verksamhetsområde 2 Utredning och lagföring. som gått sedan arbetet med närpolisreformen påbörjades har samhället genomgått stora förändringar och vår kunskap om brottsbekämpning har förbättrats. Detta påverkar bl.a. polisen som genom sina dagliga kontakter med dem som på olika sätt berörs av brottsligheten får en ansenlig och ständigt växande kunskap om drivkrafterna bakom kriminalitet. Insikterna ökar också om vilka förebyggande åtgärder som ger bäst resultat. Det är viktigt att polisen tar tillvara den kunskapen och sprider erfarenheter och goda exempel till alla berörda delar av polisorganisationen. De förändringar som beskrivs ovan medför att det inte är rimligt att tänka sig att närpolisreformen skall fungera exakt som det var tänkt . Men de bärande principerna gäller fortfarande. De innebär för det första att det bästa sättet att bekämpa brott är att förebygga dem. Därför har polismyndigheterna haft i uppdrag att utarbeta och dokumentera en brottsförebyggande strategi. Strategin skall vara utgångspunkt för den enskilda polismyndighetens handlingsplaner och användas i planeringen av den dagliga verksamheten. Den andra principen för närpolisreformen är att allt polisarbete skall bygga på kunskap på kartläggning, uppföljning och analys. Ett strategiskt arbetssätt som bygger på kunskap innebär att tydliga mål för verksamheten ställs upp och dokumenteras, att arbetet följs upp och utvärde- 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 ras och att verksamhetsresultatet jämförs med målen. Den tredje principen är att närpolisen skall samverka med andra aktörer som berörs av eller kan påverka brottsligheten i lokalsamhället. Den lokala polisen, närpolisen, är basen i all polisverksamhet. På de flesta håll bör därför närpolisen kunna omfatta all polisverksamhet som inte kräver speciell kompetens eller av andra skäl bör bedrivas centralt. Det är naturligt eftersom all polisverksamhet genererar viktig kunskap om brott och brottslingar som kan användas för att förhindra brott. Ingripandeverksamheten skall planeras så att den ingår som en resurs i det långsiktiga arbete som har formats utifrån de lokala behoven. Det finns annars en risk att den bedrivs isolerat från andra delar av polisarbetet, vilket leder till minskade samordningsvinster och därmed till en försämrad brottsbekämpning. Det är naturligtvis en central och strategisk fråga hur olika polisiära verksamheter organiseras och samordnas. Men eftersom verksamheten skall utgå från lokala förhållanden och behov, måste också organisation och resurser variera från en ort till en annan och mellan olika tider. En erfarenhet som har blivit tydlig är t. ex. att närpolisområdena måste vara tillräckligt stora för att kunna bedriva en slagkraftig och flexibel polisverksamhet med hög kompetens. Den omställningen pågår på flera håll inom polisorganisationen. skall kravet på lokal förankring upprätthållas. En möjlighet som säkert kan vidareutvecklas är att polisverksamheten i flera närpolisområden samordnas. Nytt system för radiokommunikation Inom ramen för det brottsförebyggande arbetet ryms också polisens förmåga att säkerställa den allmänna ordningen. Ett viktigt verktyg i det arbetet är en väl fungerade radiokommunikation. Kommittén Radiokommunikation för effektiv ledning () redovisade sitt betänkande Trygga medborgare säker kommunikation (SOU 2003:10) med förslag till gemensamt radiokommunikationssystem för skydds- och säkerhetsmyndigheterna. Regeringen har beslutat om att ge i uppdrag att inleda en upphandling av systemet. För ytterligare information se utgiftsområde 22 Kommunikationer, avsnitt 11.8. Brottsligheten har blivit allt mer gränsöverskridande. Arbete pågår inom FN, och EU. är även involverat i det utvecklingssamarbete som pågår för att anpassa rättssystemen i de länder som skall ansluta sig till EU. () har t.ex. medverkat i flera utvecklingsarbeten som avser det rättsliga området i EU:s kandidatländer. Under ordförandeskap i EU inrättades ett europeiskt nätverk för förebyggande av brottslighet (EUCPN). Nätverket fungerar som ett viktigt verktyg för att sprida kunskap och utbyta erfarenheter på det brottsförebyggande området inom EU. deltar aktivt i detta arbete. är BRÅ nationell representant i nätverket. I modernt brottsförebyggande arbete bör internationell samverkan vara väl utbyggd på alla plan. Det är viktigt att rättsväsendets myndigheter tar aktiv del i det internationella arbetet. Även på regional och lokal nivå bör man beakta det internationella perspektivet i sitt arbete. Samordning inom myndigheten är förstås viktig. För detta ändamål finns inom vissa myndigheter nationella kontaktpunkter. Brottsligheten förändras i takt med samhällets utveckling. Kunskapen om brottsligheten och om vilka brottsförebyggande åtgärder som fungerar behöver därför ständigt förnyas. Det krävs kunskap om brottsligheten och dess orsaker och det behövs kunskap om hur brott kan förebyggas både på lång sikt och på kort sikt. Därför är det viktigt med regelbunden uppföljning och utvärdering av de insatser och åtgärder som vidtas. () har en central roll på detta område. BRÅ fungerar som ett expertorgan och är ett centrum för forskning och utveckling inom rättsväsendet. BRÅ har också ett ansvar för att sprida kunskap till regering, riksdag, rättsväsendets myndigheter, till samarbetspartners i EU och inte minst till dem som arbetar med frågorna på lokal nivå. BRÅ ansvarar även för den offentliga kriminalstatistiken, som är en viktig källa till kunskap och grund för de analyser som görs av hur brottsligheten utvecklas och förändras. BRÅ fungerar också som ett stabsorgan till regeringen. Myndighetens verksamhet skall bedrivas så att det finns beredskap att med kort varsel utföra uppdrag och annat som regeringen har behov av. har blivit allt fler, allt mer olikartade och ibland svåra att förena. Regeringen har därför tillsatt en särskild utredare för att se över BRÅ och komma med förslag till hur myndighetens verksamhet och roll kan renodlas och effektiviseras (dir. 2003:26). Som ett led i kvalitetssäkringen av polisens brottsförebyggande arbete har regeringen också givit BRÅ i uppdrag att, i samråd med , göra en sammanställning av vilka polisiära åtgärder mot olika typer av brott som forskning eller beprövad erfarenhet har visat fungerar väl i . Uppdraget skall slutredovisas , med en delrapportering . Sammanställningen kommer att bli ett viktigt instrument för regeringens uppföljning av polisens verksamhet. (En beskrivning av utvecklingsarbetet för uppföljningens övriga delar finns i avsnittet 3.4.3 Verksamhetsområde 2 Utredning och lagföring.) BRÅ har också fått i uppdrag att utvärdera effekterna av polisens arbete för att bekämpa narkotikabrottsligheten. Detta uppdrag skall redovisas . Genom projektet samarbetade med bl.a. näringslivsorganisationer för att ge stöd till lokalt arbete för att förebygga s.k. mängdbrottslighet i centrumområden. Erfarenheterna från projektet visar att det finns en vilja och beredskap inom näringslivet att medverka till att förebygga brott. Att minska riskerna för att brott begås är ett gemensamt ansvar som delas av samhällets aktörer. Inom ramen för Plattformen har regeringen också tagit initiativ till ett projekt som riktar sig mot den s.k. bilbrottsligheten. BRÅ har fått i uppdrag att, i samverkan med , genomföra en nationell strategi för att minska antalet brott som riktas mot bilar. Strategin innebär att det skall genomföras konkreta åtgärder som gör att bilbrottsligheten blir lägre än den annars skulle ha blivit. Kriminalunderrättelsetjänsten har en central funktion att fylla för att stödja polisens dagliga operativa verksamhet. Kompetensen att samla in, strukturera, analysera och åskådliggöra ett stort material är användbar i såväl omfattande brotts- 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 utredningar som inför och vid större händelser som kräver polisiära insatser. Verksamheten kan emellertid inte begränsas till ett direkt operativt stöd. Informationen som finns hos kriminalunderrättelsetjänsten bör tas till vara tidigt som en del i planeringen av polisverksamheten. En av kriminalunderrättelsetjänstens uppgifter är därför att tillhandahålla underlag för polismyndigheternas beslut på olika nivåer om inriktning av verksamheten. Det kan gälla såväl vid planeringen inför nästkommande år som när en fråga har kommit upp om att starta ett projekt mot någon viss typ av brottslighet. Underlaget för sådana beslut är sällan bara rent polisiär information. Analysen bör därvid utgå från de teorier och metoder som finns inom relevant forskning. Det är således viktigt att polisen fortsätter arbetet med att utveckla och sprida modellen med problemorienterad underrättelseledd polisverksamhet. Den bör användas både mot mängdbrottsligheten och mot den grova och organiserade brottsligheten. Ett effektivt nyttjande av den kunskap som finns förutsätter också en väl fungerande samordning, både inom landet och internationellt. För den nationella samordningen av bl.a. kriminalunderrättelsetjänsten driver ett angeläget utvecklingsarbete under benämningen En nationell polis (se avsnitt 3.4.3 Verksamhetsområde 2 Utredning och lagföring). I det internationella sammanhanget är utbytet av information med Europol och inom t.ex. Östersjösamarbetet av stor betydelse. Det finns flera internationella instrument med relevans för brottsbekämpning. Regeringen anser att det är viktigt att polismyndigheterna har god förmåga att använda dem. En av huvuduppgifterna för kriminalpolitiken är att förhindra att barn och unga hamnar i kriminalitet. Brottsförebyggande arbete är särskilt betydelsefullt när det gäller unga som begår brott. Åtgärder måste vidtas på ett tidigt stadium. Utsatta familjer måste få det stöd de behöver. Detta är viktigt inte minst för barn som växer upp i familjer med missbruk. Mödra- och barnhälsovård, barnomsorg och skola är betydelsefulla inslag i detta arbete. Regeringen har beslutat om direktiv till en parlamentarisk utred- 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 ning (dir. 2003:76) med uppdrag att ta fram underlag till en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården (se vidare under utgiftsområde 9). I uppdraget ingår att se över bl.a. arbete med unga lagöverträdare i samråd med den särskilde utredare som har i uppdrag att göra en översyn av det allmännas ingripande vid ungdomsbrott (dir. 2002:95). Det är också mycket angeläget och viktigt att samarbetet mellan alla inblandade aktörer fungerar smidigt. Skolan är förstås en viktig arena för det brottsförebyggande arbetet. () har utarbetat en lärarhandledning för årskurs 69, Du och jag, rätt och fel, om frågor som har att göra med brott och straff, rätt och fel, etik och moral. I detta sammanhang är det lokala arbetet särskilt betydelsefullt. Unga begår ofta brott där de bor och tillsammans med andra som bor i närheten eller går i samma skola. Det är på lokal nivå man har möjlighet att tidigt se problem, att snabbt ingripa och därmed har de bästa chanserna att förebygga att unga inte begår brott eller återfaller i brott. Regeringen vidtar åtgärder dels genom lagstiftning, dels genom uppdrag till rättsväsendets myndigheter. En angelägen lagstiftningsreform på detta område har skett när det gäller medling med anledning av brott, som innebär att det nu finns en ramlag för medling som sker i eller statlig regi. Medling innebär ett frivilligt möte mellan gärningsman och brottsoffer inför en opartisk medlare för att tala om brottet (se vidare under avsnitt 3.4.6 Verksamhetsområde 5 Reparativ verksamhet). Skadegörelse är en typ av brottslighet som ökat och som till stor del, i vart fall när det gäller klotterbrott, begås av unga. Regeringen har överlämnat en proposition till om Åt- gärder mot klotter och annan skadegörelse (prop. 2002/03:138). I propositionen föreslås bl.a. att polisen skall ges möjlighet till kroppsvisitering i brottsförebyggande syfte. Vidare har regeringen givit BRÅ i uppdrag att inventera de klotterförebyggande åtgärder som vidtagits i och analysera de uppföljningar som gjorts av deras effekter. Uppdraget skall återrapporteras . Kampen mot brottsligheten syftar till att ge långsiktiga effekter. På de områden där brottsligheten är hög krävs åtgärder som har omedelbar effekt. Det handlar ofta om repressiva insatser, t.ex. att identifiera och lagföra aktiva brottslingar. Men för att effekten skall bli bestående är det viktigt att brottsförebyggande insatser planeras och genomförs med den repressiva insatsen. Den ekonomiska brottsligheten måste förebyggas Ett exempel på detta är arbetet med att förebygga den ekonomiska brottsligheten. En framgångsrik ekobrottsbekämpning förutsätter bl. a. ett väl utvecklat förebyggande arbete. Det är angeläget att det brottsförebyggande arbetet inom ekobrottsområdet får genomslag redan i lagstiftningsprocessen. Det är också viktigt att det brottsförebyggande arbetet inriktas på fungerande och resurseffektiva insatser. En viktig del i arbete består i att vidareutveckla det brottsförebyggande arbetet. För att ytterligare öka satsningen på brottförebyggande åtgärder har myndigheten tillsatt en arbetsgrupp med uppdrag att bl.a. föreslå riktlinjer för en effektivisering av myndighetens brottsförebyggande arbete inom ekobrottsområdet. Gruppen redovisade sitt arbete . redovisade BRÅ i en rapport ett regeringsuppdrag att i nära samverkan med , och analysera behovet av ekobrottsförebyggande arbete. Rapporten, Förebygga ekobrott behov och metoder, skall ses som en grund för att utveckla det förebyggande arbetet på ekobrottsområdet (BRÅ Rapport 2003:1). 3.4.3Verksamhetsområde 2 Utredning och lagföring Från kriminalpolitiska utgångspunkter är det av grundläggande betydelse att brott upp. Målet för verksamhetsområdet och lagföring är att verksamheten skall bedrivas med högt ställda krav på rättssäkerhet och kvalitet och att fler brott skall leda till lagföring. Polisen och åklagarväsendet ansvarar gemensamt för huvuddelen av verksamheten inom detta verksamhetsområde. Polisens grundläggande uppgifter på området är att bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal. Huvuduppgifterna för åklagare är att vara förundersökningsledare, att besluta i åtalsfrågor samt att företräda det allmänna i brottmålsprocessen. utför inom verksamhetsområdet kvalificerade undersökningar i rättspsykiatri, rättsmedicin, rättskemi och rättsgenetik. Kriminalvården verkar också genom sin häktesverksamhet inom verksamhetsområdet. Polisen och åklagarväsendet skall ha god förmåga att utreda alla typer av brott. Det förutsätter en flexibel ansvarsfördelning samt ett väl fungerande samarbete mellan myndigheterna. För att åstadkomma en bättre och mera hållbar brottsutredningsverksamhet är det angeläget att myndigheterna tillsammans strategiskt samordnar sina insatser på området. På så sätt kan också de samlade resurserna användas på ett så effektivt sätt som möjligt. Eftersom brottsutredningsverksamheten är en för polisen och åklagarväsendet gemensam uppgift är myndigheterna i mycket stor utsträckning beroende av varandra för att verksamheten skall kunna utvecklas och förbättras på bästa sätt. Regeringen beslutade att åklagarväsendet och polisen i ökad utsträckning skall samordna sina insatser så att de samlade resurserna kan användas på ett så effektivt sätt som möjligt. Myndigheterna skall enligt beslutet fördjupa sin samverkan när det gäller verksamhetsplanering, prioriteringar i fråga om brottsutredning, polisverksamhet i närpolisområden samt utbildning. Utvecklingssamarbetet mellan polisen och åklagarväsendet är huvudsakligen inriktat på att utveckla arbetsformer och arbetsmetoder som kan medföra högre lagföring och kortare genomströmningstider. Dessutom har myndigheterna vidareutvecklat samarbetet när det gäller IT-stöd, kompetensutveckling, verksamhetsplanering och uppföljning samt tillsyn. Det är av stor vikt att utvecklingssamarbetet mellan polis och åklagare breddas och fördjupas ytterligare. 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Polisen och åklagarväsendet skall tillsammans förbättra brottsutredningsverksamheten Medborgarna har ett grundläggande intresse av att polisen och åklagarväsendet klarar upp de brott som begås. Därför ställs det höga krav på dessa myndigheter när det gäller kvalitet och effektivitet i brottsutredningsverksamheten. Andelen brott som upp har minskat . klarades av de anmälda brotten upp. var den siffran . Det skall dock framhållas att det skett en förbättring av uppklaringsandelen . var andelen uppklarade anmälda brott . En minskad andel uppklarade anmälda brott innebär dock inte alltid att antalet uppklarade brott också minskat. T.ex. har antalet uppklarade anmälda misshandelsbrott ökat kraftigt , medan andelen uppklarade misshandelsbrott minskat något. För anmälda sexualbrott respektive rån märks ingen väsentlig skillnad för andelen uppklarade brott , medan antalet uppklarade brott ökat till ungefär det dubbla. Ett motsatt förhållande råder för anmälda bedrägerier och bostadsinbrott, där antalet uppklarade brott minskat kraftigt , medan andelen uppklarade brott är ungefär densamma. genomfördes närpolisreformen som i korthet innebär att verksamheten skall vara organiserad inom ett geografiskt avgränsat område och bedrivas problemorienterat i nära samverkan med dem som bor och verkar där. Polisverksamheten i närpolisområdena förknippades inledningsvis tydligt med polisens brottsförebyggande arbete men har också en viktig funktion för den utredande verksamheten. har också kriminalunderrättelseverksamheten, som är ett konkret uttryck för det problemorienterade arbetssättet, fått en allt mer framskjuten position i polisverksamheten. Utvecklingen av kriminalunderrättelseverksamheten har gett polisen bättre möjligheter att förebygga och klara upp brott. Regeringen överlämnade en proposition (prop. 2002/03:144) till med förslag till förändringar i lagstiftningen för att polismän vid skall kunna bedriva kriminalunderrättelseverksamhet 2003/04:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 på samma sätt som inom polisorganisationen (se avsnitt 3.5.2). För att fortlöpande kunna utveckla den polisiära kompetensen att t.ex. utreda brott är det viktigt att polisen kan koncentrera sig på sina kärnuppgifter. Regeringen tillsatte därför en utredning med uppgift att göra en översyn av polisens arbetsuppgifter. har i tre betänkanden lämnat flera förslag på hur polisverksamheten skulle kunna renodlas (SOU 2001:87, SOU 2002:17, SOU 2002:70). Förslagen har remitterats och bereds i .