prop · GS0321 · 2004-10-18 00:00:00 — dock måste utvärderas. ställer sig frågande till om den föreslagna nivån är tillräcklig. Kammarkollegiet föreslår en alternativ utformning av medfinansie- ringen där arbetsgivaren får svara för av sjukskrivningskost- naden och därefter för fram till ett Därefter föreslår Kammarkollegiet att arbetsgivaren betalar hela kostnaden. Medfinansieringen bör dock enbart omfatta anser att avgiften bör beräknas för varje arbetsgivare för sig med hänsyn till den lön den sjukskrivne skulle ha haft från den arbetsgivaren. Detta på grund av att man anser att försla- get inte tillräckligt beaktar arbetstagarens och andra arbetsgivares behov av sekretess när det gäller utlämnade av uppgifter till annan arbetsgivare. anser att det kan komma att bli svårt för arbetsgivaren att kontrollera ifall beslut om särskild sjukförsäk- ringsavgift är riktigt. Skälen för regeringens förslag: Sjukpenning utbetalas av Försäk- ringskassan av den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst (SGI) multiplicerad med faktorn 0,97. Enligt 3 kap. 2 § första stycket lagen (1962:381) lagen om allmän försäkring (AFL) är SGI den årliga inkomst i pengar som en försäkrad antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare (inkomst av an- ställning) eller på annan grund, t.ex. att den försäkrade är egen företagare (inkomst av annat förvärvsarbete). Vid beräkning av SGI bortses från så- dan inkomst som överstiger årets prisbasbelopp, det s.k. taket som 2004 är (3 kap. 2 §, andra stycket AFL). När en försäkrad gör ett förvärvsavbrott, t.ex. är arbetslös eller studerar, kan han eller hon under vissa villkor få behålla sin SGI eller kan den förklaras vilande, s.k. SGI-skyddad tid. En fastställd SGI får, om villkoren för SGI-skydd är uppfyllda, bl.a. anpassas till löneutvecklingen inom den försäkrades yrkesområde (3 § första stycket Riksförsäkrings- verkets författningssamling [RFFS 1998:12]). Underlaget för den särskilda sjukförsäkringsavgiften bör utgöras av summan av hel sjukpenning som utbetalats till arbetstagare hos arbets- givaren under en kalendermånad. Av olika skäl kan komma att utge ersättning med felaktigt belopp. Det kan t.ex. ske genom att den sjukpenninggrundande inkomsten som fastställts för den försäkrade har blivit felaktigt genom brister i underlaget. När uppmärksammar att så sker torde kassan i allmänhet ändra den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst och justera det utgivna beloppet. För att undanröja eventuella oklarheter om vad som skall gälla om sjukpenning har utgetts med för högt belopp så föreslås en bestämmelse om att underlaget i så fall skall sänkas till det belopp som borde ha medräknats i arbetsgivarens under- lag. Bestämmelsens utformning är sådan att skall om- pröva beslutet om underlagets storlek även om arbetsgivaren inte har be- gärt det. Om motsatsen gäller, dvs. att den försäkrade fått sjukpenning med för lågt belopp, kommer arbetsgivaren att påföras ytterligare avgift när den försäkrade fått mellanskillnaden utbetald till sig. I de flesta fall har en försäkrad endast en arbetsgivare och hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst baseras på inkomster från den arbetsgivaren. Reglerna om särskild sjukförsäkringsavgift måste emel- lertid även kunna tillämpas när den försäkrade har inkomster från flera arbetsgivare och även då SGI:n till viss del är skyddad eller, förutom lönen från arbetsgivaren, exempelvis består av inkomster från uppdrags- verksamhet. Kritik har riktats mot promemorians förslag om kvotering. Kritiken har huvudsakligen gällt att det i praktiken skulle bli mycket svårt för arbets- givare att bedöma om de påförts rätt avgift och att arbetstagarens integ- ritet inte skyddas tillräckligt när uppgifter om dennes inkomster hos en arbetsgivare lämnas ut till annan arbetsgivare. En annan återkommande synpunkt är att systemet blir administrativt tungt. Dessutom innebär promemorians förslag att arbetsgivare får betala lägre avgift än om arbetstagaren har en bisyssla, vilket påverkar drivkraf- terna negativt och kan upplevas som orättvist. Regeringen anser att remissinstansernas kritik mot den i promemorian Prop. 2004/05:21 föreslagna kvoteringsregeln är befogad. Regeringen föreslår därför i stället den begränsningen att det i arbetsgivarens underlag endast skall ingå så stor del av varje arbetstagares sjukpenning som svarar mot den inkomst av anställning som arbetstagaren har från arbetsgivaren. Innebörden av förslaget är att avgiftsunderlaget fastställs för varje arbetsgivare oberoende av arbetstagarens övriga arbetsgivare eller andra inkomster som ger rätt till sjukpenning, Arbetsgivaren kan därigenom utifrån de uppgifter som finns tillgängliga hos arbetsgivaren själv be- döma om beslut är riktigt. Regeringen är medveten om att en konsekvens av förslaget är att i de fall en arbetstagare har mer än en arbetsgivare och den totala inkomsten från dem överstiger högsta SGI den totala medfinansieringen som an- del av en försäkrads sjukpenning kommer att överstiga . Ingen arbetsgivare kommer dock att få betala en högre avgift än om arbetstaga- rens inkomst hos honom eller henne hade utgjort arbetstagarens hela sjukpenninggrundande inkomst, vilket innebär att alla arbetsgivare kom- mer att behandlas lika. Av förslaget följer också att till den del sjukpenningen grundas på in- komst av annat förvärvsarbete, på s.k. skyddad SGI eller på någon annan inkomst som ingår i SGI, finansieras den delen av sjukpenningen enbart via sjukförsäkringsavgiften enligt socialavgiftslagen (2000:980). Arbetsgivarens avgiftsunderlag beräknas med två decimaler och av- rundas till närmast lägre krontal. Avgiften avrundas också till närmast lägre krontal. I avsnitt 5.4 finns särskilda regler till skydd för utsatta grupper på arbetsmarknaden. Dessa regler innebär att sjukpenning som utbetalas till dem inte skall ingå i arbetsgivarens avgiftsunderlag. Regeringen föreslår således i enlighet med den avsiktsförklaring som Socialdemokraterna, utfärdade att den särskilda sjukförsäkringsavgiften skall vara av hel sjukpenning. Om inte tillräckliga effekter uppnås är regeringen beredd att återkomma med förslag om en högre grundnivå för medfinansieringen. I avsnitt 6.3 finns regler som syftar till att skydda i första hand mindre arbetsgivare mot höga medfinansieringskostnader. Dessa regler medför vissa begränsningar av huvudregeln att medfinansieringen är av vad som utgetts som hel sjukpenning till arbetsgivarens arbetstagare. 5.4Högriskskydd för vissa arbetstagare Regeringens förslag: Arbetsgivarens medfinansiering av sjukpenning skall inte gälla för en arbetstagare som har en sjukdom som medför risk för en eller flera längre sjukperioder eller den som är givare av biologiskt material enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. och som har fått ett beslut om särskilt hög- riskskydd enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flera remissinstanser är positiva till förslaget om högriskskydd, däribland , Försäkringskassornas För- bund och . () till- styrker förslaget. RFV bedömer att gruppen som omfattas av högrisk- skydd kommer att öka i och med den nya lagstiftningen. Verket anser dock att förslaget inte är tillräckligt för att motverka diskriminering vid nyanställning av personal. RFV föreslår ett högriskskydd mot sjuklöne- kostnader för arbetsgivare som anställer en person med längre tids sjuk- skrivning. Personer som uppburit sjukpenning, rehabiliteringspenning, sjuk- eller aktivitetsersättning bör enligt RFV kunna omfattas av ett så- dant högriskskydd. Även den som varit arbetslös och uppburit ersättning från arbetslöshetsförsäkringen eller varit föremål för åtgärder vid arbets- förmedlingen efter bör omfattas av högriskskyddet på så sätt att det löper från det att en ny anställning påbörjas. Det särskilda högriskskyddet bör enligt RFV omfatta alla sjukfall av , alltså inte bara sjukperioder som är relaterade till den tidigare längre sjukskrivningen. Arbetsgivaren behöver inte betala sjuk- lön och förslagsvis inte omfattas av medfinansieringen. Enligt ett antal remissinstanser kan arbetsgruppens förslag komma att leda till så kallad selektion på arbetsmarknaden. och menar att förslaget kan leda till att arbetsgivare blir mer tveksamma till att anställa personer om det finns risk att arbetstaga- ren kommer att ha en hög sjukfrånvaro . Enligt LO kan en arbetsgivare vid nyanställning komma att i första hand anställa personer som tillhör en grupp med lägre sjukfrånvaro. Enligt LO finns det dock drivkrafter som leder till selektering på arbetsmarknaden. LO framhåller att det också är viktigt med tydliga definitioner för vilka sjuk- domsgrupper som kan komma ifråga för skyddet. anser inte att förslaget är tillräckligt. Man menar att det finns flera sjukdomsgrupper som inte uppfyller förutsättningarna för att om- fattas av ett högriskskydd men som ändå medför betydande sjukfrånvaro. Riksbank anser att det kan medföra gränsdragningsproblem i de fall individer med väldokumenterad sjukdom skall undantas från Försäk- ringskassans beräkningar av företagens särskilda avgifter för sjukförsäk- ringen. Man menar också att det kan medföra högre administrationskost- nader för . och i län ställer sig tvek- samma till om högriskskyddet verkligen kommer att ha någon inverkan på arbetsgivares ifrågasättande av att anställa personer med hög sjuk- frånvaro. Handikappförbundens samarbetsorganisation (HSO) anser att det sak- nas en analys kring högriskskyddet. HSO anser att högriskskyddet borde utvecklas och därmed göra det mer lockande för arbetsgivare att anställa personer med funktionshinder eller kronisk sjukdom. Handikappom- budsmannen föreslår att skyddet mot diskriminering på grund av funk- tionshinder stärks genom ett tillägg i lagen om förbud mot diskrimine- ring. anser att frågan bör utredas ytterligare. Högriskskyddet skall vara både en garant och användas restriktivt vilket man anser vara motsägelsefullt. kommun anser att informationen till arbetsgivarna om det utökade högriskskyddet är viktig. arbetsgruppens förslag och påpekar också att det behövs omfattande in- formationsinsatser för att öka kunskapen om skyddet. Bakgrund: I samband med införandet av sjuklönesystemet infördes särregler för arbetstagare med särskilt omfattande sjukfrånvaro (s.k. sär- skilt högriskskydd). I regeringens proposition om sjuklön anfördes att situationen på arbetsmarknaden för den som lider av hög sjuklighet eller arbetshandikapp kan vara besvärlig och att införandet av en sjuklönepe- riod inte får leda till att situationen förvärras för dessa personer (prop. 1990/91:181 s.51, bet. 1990/91:SfU18, rskr. 1990/91:372). Därför in- fördes reglerna om en särskild ersättning som innebär att dessa arbetstagare i väsentligt mindre grad än annars belastar den enskilde arbetsgivaren kost- nadsmässigt. Sjuklöneperioden förlängdes fr.o.m. från 14 . Vid behandlingen i framhöll socialförsäkringsut- skottet att det är viktigt att en förlängd sjuklöneperiod inte medför att människor med omfattande sjukfrånvaro får svårigheter att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Eftersom det särskilda högriskskyddet var förbehållet personer med många korta sjukfall ansåg utskottet att ett mot- svarande skydd borde införas för personer med återkommande längre sjukperioder. Högriskskyddet utökades därför 1998 så att även personer med risk för en eller flera längre sjukperioder kan ansöka om ett sådant skydd (s.k. utökat högriskskydd). Mot bakgrund av att sjuklöneperioden hade förlängts avsågs enligt förarbetena att sjukdomen skulle medföra en risk för fler än 28 dagars sjukfrånvaro i en följd . I övrigt måste enligt förarbetena Försäkringskas- sans bedömning av om sökanden har en sjukdom som riskerar att med- föra nu nämnda sjukfrånvaro grunda sig på sannolika effekter av den sjukdom den sökande lider eller har lidit av. Man bör vidare enligt för- arbetena vara restriktiv vid tillämpningen och avgränsa den grupp som kan beviljas högriskskyddet så att endast personer med medicinskt väl dokumenterade sjukdomstillstånd kommer i fråga (prop. 1996/97:63 s.67, bet. 1996/97: SfU12, rskr. 1996/97:273). Som exempel nämns reumatism eller cancer där sjukfrånvaron inte är frekvent, men som enligt medicinsk vetenskap medför en uppenbar risk för en eller flera längre sjukperioder alternativt återfall. Dagens regler gäller således personer som lider av sjukdom som antingen kan antas medföra ett större antal sjuk- perioder eller medför risk för en eller flera längre sjukperioder (1316 §§ lagen [1991:1047] om sjuklön; SjLL). För en arbetstagare som omfattas av nämnda bestämmelser har arbetsgivaren rätt att från sjukförsäkringen er- hålla ersättning för utgiven sjuklön. får även fatta beslut om särskilt högriskskydd när en försäkrad har rätt till sjuklön till följd av ingrepp i samband med do- nation eller förberedelse för donation av egna organ eller vävnader. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att det bör införas undantag från medfinansiering för vissa grupper. Många remissinstanser har tagit upp frågan om risken för ökad selekte- ring i samband med nyanställning som en följd av införande av starkare ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare. Det kan, enligt regeringens upp- fattning, inte uteslutas att arbetsgivare blir mer försiktiga med att anställa personer med förhöjd risk för kommande sjukfrånvaro. att få nytt arbete efter en sjukskrivning beror på en rad faktorer såsom or- Prop. 2004/05:21 saken till sjukskrivningen, sjukskrivningens längd samt tidsperioden som förflutit sedan sjukskrivningen. Detta gäller såväl personer som är arbetslösa som personer som har anställning, men som söker nytt arbete. Arbetsgivare kan komma att befara ökade kostnader för sådana personer. Det är rimligt att anta att de grupper som framför allt omfattas av risk för s.k. selektion består av personer som har kända sjukdomar som kan leda till längre sjukperioder. Regeringen anser att det är angeläget att den eko- nomiska situationen för arbetsgivare som tar ett stort ansvar för dessa kategorier av individer inte försämras. Regeringen föreslår därför att arbetsgivarens medfinansieringsansvar inte skall gälla för en arbetstagare som av fått ett be- slut om särskilt högriskskydd till följd av risk för en eller flera längre sjukperioder. Även , som avses i 13 § andra stycket SjLL, som har beslut om särskilt högriskskydd bör ingå i den grupp som undantas från medfinansiering. Det bör påpekas att det även i fortsättningen endast bör vara den enskilde försäkrade som kan ansöka om det utökade hög- riskskyddet och att nu gällande kriterier för att bevilja särskilt högrisk- skydd även fortsättningsvis skall gälla. Enligt regeringens mening bör det inte införas någon begränsning till att ansökan måste ske före en sjukperiod. Det finns troligtvis ett antal försäkrade som kan ha rätt till detta högriskskydd men som inte känner till bestämmelserna. En enskild försäkrad bör således kunna ansöka om utökat högriskskydd även . Det kan konstateras att det är relativt få personer som har med- getts det utökade högriskskyddet. En förklaring kan vara, såsom nämnts här ovan, att försäkrade och även arbetsgivare inte känner till bestämmel- serna om utökat högriskskydd. Det är därför angeläget att informations- insatser genomförs, både till försäkrade och till arbetsgivare, om att ett undantag från medfinansieringsansvaret införs för denna grupp. Regeringen bedömer att risken för de eventuella negativa konsekven- serna av medfinansieringen kan minskas genom den föreslagna utbygg- naden av högriskskyddet. Med förslaget om undantag minskar behovet för arbetsgivaren att i en rekryteringssituation låta valet av vem som skall anställas göras beroende av risken att få betala sjuklön och medfinansiera sjukpenning. Regeringen avser att följa tillämpningen av den föreslagna regeln och utvecklingen för olika riskgrupper på arbetsmarknaden. I detta samman- hang är regeringen beredd att vidta ytterligare åtgärder om det visar sig finnas behov av detta. Regeringens förslag: fastställer avgiftsunderlaget och beslutar om avgiftens storlek samt om betalningsskyldigheten för den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Beslut om särskild sjukförsäk- ringsavgift skall anses som beskattningsbeslut enligt skattebetal- ningslagen (1997:483). Beslutet skall omfatta en kalendermånad och fattas månaden efter det att sjukpenningen har utgetts till den försäk- Om särskilda skäl föreligger får beslut dock fattas . slutet skall anges att avgiften skall betalas in till skattekontot senast den förfallodag som infaller efter beslut eller i förekommande fall allmän förvaltningsdomstols beslut. ringskassans beslut om särskild sjukförsäkringsavgift skall gälla skall underrätta om beslutet om sär- skall helt eller delvis kunna bevilja anstånd med betalningen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften om arbetsgivaren begärt omprövning av eller överklagat beslutet om avgift och det är tveksamt om beslutet är riktigt. Anstånd får beviljas att gälla längst till efter den dag beslut har fattats med anledning av ompröv- ningen eller överklagandet. Om beslutat om anstånd och arbetsgivaren se- nare blir betalningsskyldig för det belopp anståndet avser uttas inte ränta för förfluten tid. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med det undantaget att det i promemorian föreslogs att skulle fatta beskattningsbeslutet. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget om att beräknar och beslutar om den särskilda sjukförsäk- även skall innefatta att avgiften skall betalas och att därför inte skall fatta något särskilt beslut utan endast registrera Försäkringskas- Skälen för regeringens förslag: Det är som betalar ut sjukpenning till den försäkrade. Det är därför, enligt regeringens mening, naturligt att det också är som beräknar och beslutar om den särskilda sjukförsäkringsavgiftens storlek. kassan fattar även beslut om betalningsskyldighet. beslut skall anses som ett beskattningsbeslut enligt skattebetalningslagen (1997:483). I de flesta fall är det inga större svårigheter för att omgående efter en kalendermånads slut summera samtliga utbetalningar av sjukpenning som skall hänföras till en viss arbetsgivares avgifts- Arbetsgivaren bör därför som regel kunna få beslut om avgif- tens storlek i början av månaden efter det att sjukpenningen har utgetts. en del fall kan det ta för att fastställa underlaget och avgiften. Detta kan t.ex. bli fallet när en arbetstagare har mer än en arbetsgivare. Om inte hinner medräkna ut- given sjukpenning för alla arbetstagare i en arbetsgivares avgiftsunderlag får fatta beslut på det underlag som finns tillgängligt under den kalendermånad beslut om särskild sjukförsäkringsavgift skall fattas. får sedan ompröva beslutet när en mer fullstän- dig beräkning av avgiftsunderlaget kan göras. Om särskilda skäl före- ligger får vänta med beslutet till en senare kalender- månad. Särskilda skäl tar sikte på den situationen att under kalendermånaden inte kan fastställa något avgiftsunderlag över huvud taget eftersom inte hunnit avsluta utredningen beträffande någon arbetstagare hos arbetsgivaren. En sådan situation kan t.ex. uppkomma om en arbetsgivare har endast en arbetstagare som fått sjukpenning under en kalendermånad och beräkningen av hur stor del av denne arbetstagares sjukpenning som skall hänföras till arbetsgivarens avgiftsunderlag är särskilt tidskrävande. skall fatta beslut om avgiften även om betalnings- skyldighet inte föreligger med hänsyn till regler om avgiftsbegränsning som finns i avsnitt 6.3. Regeringen har med hänsyn till den förenkling det rimligen bör inne- bära för arbetsgivarna strävat efter att reglerna om förfallotid, besvärs- tider, omprövning av beslut, anstånd m.m. i så stor utsträckning som möjligt skall vara desamma för den särskilda sjukförsäkringsavgiften som för skatter och övriga avgifter som ingår i skattekontosystemet. När det gäller beslutet om särskild sjukförsäkringsavgift föreslås därför att särskilt skall ange den förfallodag då inbetalning senast skall ske till skattekontot. Den förfallodag som skall anges är den som infaller efter beslut. För att hanteringen skall överensstämma med vad som gäller för övriga skatter och avgifter som ingår i skattekontosystemet bör dock inte andra förfallodagar gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften än de som gäller för dessa skatter och avgifter. Myndigheterna måste således komma överens om när och på vilket sätt skall få den information som behövs för att kunna inregistrera beslut om särskild sjukför- säkringsavgift. Ett sådant beslut om särskild sjukförsäkringsavgift bör gälla . bör dock helt eller delvis kunna bevilja anstånd med betalningen av den särskilda sjukförsäkringsavgiften om arbetsgivaren begärt omprövning av eller överklagat beslutet och det är tveksamt om beslutet är riktigt. Anstånd får beviljas längst efter den dag beslut har fattats med anledning av omprövningen eller överklagan- det. Om en arbetsgivare har betalat in avgiften och det uppstått ett tillgodo- havande på skattekontot genom att beviljat anstånd eller att omprövat och sänkt avgiften bör arbetsgiva- ren få ränta. Detta kommer att ske automatiskt genom att Försäkringskas- san underrättar om att en betalningsskyldighet inte längre föreligger. I fråga om skatter och andra avgifter gäller att arbetsgivaren debiteras ränta om anstånd beviljats och arbetsgivaren senare blir skyldig att er- lägga avgiften. Det har dock visat sig att det inte är tekniskt möjligt att till åstadkomma ett sådant informationsutbyte mellan För- säkringskassan och att ränta kan beräknas. Regeringen före- slår därför att arbetsgivaren i dessa situationer inte skall vara skyldig att betala ränta för anståndstiden. Detta åstadkommes genom att regeln om Prop. 2004/05:21 att den förfallodag som skall anges i beslut är den närmaste förfallodagen som inträffar efter beslut. Regeringens förslag: En arbetsgivare som skall betala särskild sjuk- försäkringsavgift skall inte ha rätt att begära omprövning av eller överklaga beslut om en arbetstagares rätt till hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. En bestämmelse härom införs i den lagen. skall ompröva ett beslut om särskild sjukförsäk- ringsavgift om arbetsgivaren begär det eller om det finns andra skäl att göra det. får avstå från att på eget initiativ ompröva ett be- slut om det rör sig om ett mindre belopp. Om en fråga har avgjorts av en allmän förvaltningsdomstol får För- säkringskassan inte ompröva ett beslut såvitt avser den frågan. Dock får en fråga som har avgjorts av en länsrätt eller en kammarrätt om- prövas, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett regerings- rättsavgörande som har meddelats efter beslutet. En arbetsgivare som vill begära omprövning skall göra detta skrift- ligt senast sjätte året efter avgiftsåret. Om arbetsgivaren gör sannolikt att han eller hon har fått kännedom om beslutet först när än återstår av det sjätte året efter avgiftsåret skall arbetsgiva- rens begäran ha inkommit från den dag arbetsgiva- ren fick kännedom om beslutet. Om begäran om omprövning avser ett beslut om anstånd skall en begäran ha kommit in till Försäkrings- kassan räknat från den dag arbetsgivaren fick del av beslutet. En begäran om omprövning skall vara egenhändigt under- tecknad av arbetsgivaren eller dennes ombud. Är den inte det, får För- säkringskassan utfärda ett föreläggande om att begäran skall under- tecknas. Föreläggandet skall innehålla en upplysning om att ompröv- ning inte görs om begäran inte undertecknas. Om självmant omprövar ett beslut, får ompröv- ningsbeslut som är till arbetsgivarens fördel meddelas senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. Ett sådant omprövningsbeslut får meddelas även , om det av annat beslut av Försäkrings- kassan eller förvaltningsdomstol framgår att ett beslut är felaktigt. Ett omprövningsbeslut som är till nackdel för arbetsgivaren får inte meddelas senare än efter utgången av avgiftsåret.