prop · GR03156 · 2004-06-09 00:00:00 — De företag som har omfattats av penningtvättsla- gen och som är ålagda rapporteringsskyldighet står under tillsyn av Fi- nansinspektionen, vilket medför att det finns goda förutsättningar att övervaka att olika författningar för bekämpande av penningtvätt också följs. Ett företag som står under tillsyn skall lämna upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omstän- digheter som inspektionen begär. När inspektionen anser det nödvändigt, får undersökning genomföras hos dessa företag. har också stora möjligheter att ingripa mot banker och andra finansiella in- stitut som inte följer de författningar som reglerar företagens verksamhet eller föreskrifter som meddelats med stöd av en sådan författning. I sista hand kan tillståndet att driva verksamhet återkallas. Företag som driver valutaväxlingsrörelse skall anmäla sin verksamhet för registrering. Även denna anmälningsskyldighet förutsätter emellertid att tillsynsmyndighe- ten, dvs. , agerar som kontrollerande organ. För vissa av de nya kategorier av näringsidkare som föreslås bli omfattade av penningtvättslagen gäller inte något krav på auktorisation eller registrering och ingen av dem, utom de som driver fondverksamhet, står under tillsyn av . Om det skulle finnas en tillsyn av motsvarande omfattning av alla som föreslås omfattas av penning- tvättslagen skulle det säkert kunna bidra till att underlätta bekämpandet av penningtvätt. Till att börja med kan det emellertid konstateras att det inte skulle vara lämpligt att låta utöva tillsyn eller annan kontroll över oberoende jurister och andra kategorier, t.ex. fastighetsmäklare och de som driver handel med vissa slags lös egendom, som föreslås bli omfattade av penningtvättslagen. Dessutom torde av resursskäl en sådan ordning inte vara möjlig med tanke på hur oenhetlig den grupp av yrkesutövare och näringsidkare som det handlar om är. När det gäller frågan om tillsyn och uppföljning av regelverket mot penningtvätt kan det dock konstateras att det för flera av de nya katego- rier som föreslås omfattas av penningtvättslagen redan finns ett tillsyns- system. Detta gäller t.ex. för advokater, revisorer och fastighetsmäklare. Kasinospel enligt kasinolagen står under statlig kontroll. För dessa kate- gorier får förutsättas att respektive tillsynsorgan kommer att bevaka att de skyldigheter som penningtvättslagen uppställer efterlevs. Inte någon av remissinstanserna har ställt sig kritisk till en sådan ordning. anser att bemyndigandet i 13 § andra stycket pen- ningtvättslagen bör ändras så att regeringen i sin tur kan delegera till be- rörda myndigheter, dvs. och Fastighetsmäklarnämn- den, att meddela föreskrifter mot penningtvätt och att inspektionen när föreskrifterna utformas bör kunna fungera som samrådsorgan. Nuvarande normgivningsbemyndiganden i fråga om rutiner, information och utbild- ning bör utformas så att de möjliggör ett tillgodoseende av Finansin- spektionens synpunkter. Av den nya artikel 3.11 direktiv följer att de rutiner för in- ternkontroll som skall fastställas av alla de kategorier av näringsidkare som omfattas av direktivet skall ta särskild hänsyn till sådana särskilda och lämpliga åtgärder som skall vidtas vid distanstransaktioner (se vidare i avsnitt 8 om identitetskontroll vid sådana transaktioner). Närmare före- skrifter om vilka rutiner som skall följas av de fysiska och juridiska per- soner som omfattas av direktivet bör således lämpligen beakta direktivets krav i den delen. För dem som yrkesmässigt driver handel med eller auktionsförsäljning av antikviteter, konst, ädelstenar, metaller, skrot eller transportmedel saknas någon form av tillsynsorgan. Frågan om att tillskapa ett särskilt tillsynsorgan för att bevaka att penningtvättslagens regler efterlevs av icke-finansiella företag har berörts kortfattat i ett tidigare lagstiftningsärende (prop. 1998/99:19 s. 41). Det ifrågasattes då om faran för penningtvätt var tillräcklig för att låta också vissa andra företag än finansiella företag omfattas av krav på tillstånd och därmed sammanhängande tillsyn eller anmälningsskyldighet. Det pekades även på att skapandet av ett särskilt tillsynsorgan skulle vara resurskrävande. Ett ställningstagande till frågan sköts . Inte heller nu be- döms det emellertid finnas tillräckliga skäl att inrätta ett särskilt tillsyns- organ för dem som yrkesmässigt driver handel med eller auktionsförsäljning av vissa slags värdefull lös egendom enbart för att motverka penningtvätt. Visserligen kan ett sådant ställningstagande medföra att möjligheterna att effektivt bekämpa penningtvätt reduceras något, men detta uppväger ändå inte de kostnader som ett nytt tillsynsorgan kan förmodas ge upphov till. ter det sig inte helt okomplicerat för nu berörda näringsid- kare att leva upp till de krav som penningtvättslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av den kan ställa i fråga om interna rutiner för att förhindra att de utnyttjas för penningtvätt och på information till och utbildning för anställda i detta avseende. Även om t.ex. föreskrifter och allmänna råd inte blir direkt tillämpliga för dessa näringsidkare bör de ändå kunna hämta viss vägledning i dessa regler för sin hantering av penningtvättsfrågor i verksamheten. Om det skulle visa sig att det finns behov av att meddela föreskrifter som direkt riktar sig till dem som yrkesmässigt driver handel med värdefull lös egendom har regeringen möjlighet att göra det med stöd av de normgivningsbemyndiganden som föreslagits. En komplikation är dock att det finns stora variationer i omfattning och innehåll i verksamheterna inom denna grupp, vilket kan göra det svårt att utforma adekvata föreskrifter som passar varje form av verksamhet. Det framstår som ofrånkomligt att kraven på nu avsedda näringsidkare inte kan ställas fullt lika högt som på företag som står under tillsyn eller kontroll av myndighet eller annat tillsynsorgan. Det ter sig vidare natur- ligt att dessa näringsidkare kan behöva samråda med och få stöd av Fi- nanspolisen när det gäller frågor om kontroll och rapportering av miss- tänkt penningtvätt. Av artikel 1.2 i penningtvättsdirektivet följer att medlemsstaterna skall se till att de institut och personer som omfattas av penningtvättslagen har tillgång till aktuell information om tillvägagångssättet vid penningtvätt och om uppgifter som gör det möjligt att upptäcka misstänkta transak- tioner. Denna skyldighet får anses innebära att de myndigheter som han- terar frågor om penningtvätt kontinuerligt bör informera de fysiska och juridiska personer som omfattas av penningtvättslagen om aktuella me- toder som används för att tvätta pengar. Lämpligen kan detta ske genom att efter samråd med Finanspolisen tillhandahåller aktuell information om detta t.ex. genom att lägga ut den på sin hemsida på Internet. Som flera remissinstanser framhåller bör det också kunna övervägas att lämna information på annat sätt än på , t.ex. genom branschföreningar och deras informationskanaler. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att den tidi- gaste realistiska tidpunkten som bör komma i fråga för ikraftträdande är , då utvidgningen av reglerna om penningtvätt kräver betydande utbildningsinsatser samt framtagning av rutiner och metoder för att upptäcka och agera vid misstänkt penningtvätt. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 3 direktiv skall medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet . Då arbetet med att genomföra direktivet i svensk rätt redan är försenat är det ange- läget att lagändringarna, oaktat vad Revisorsamfundet anfört, kan träda i kraft . Det bedöms emellertid inte vara möjligt att åstadkomma detta tidigare än . Vi återkommer i författningskom- mentaren till frågan om övergångsbestämmelser. Det förhållandet att penningtvättslagens tillämpningsområde utvidgas väsentligt förväntas innebära en ökad belastning för den del av Rikspo- lisstyrelsen, benämnd Finanspolisen, som ansvarar för frågor om pen- ningtvätt. Antalet anmälningar bedöms öka i och med att nya kategorier av näringsidkare kommer att omfattas av lagen. Vidare bedöms antalet kontakter med anmälningsskyldiga i form av förfrågningar och utbild- ningsinsatser också medföra en ökad belastning. Några remissinstanser påpekar att Finanspolisen bör tillföras ytterligare resurser. Finanspolisen uppskattar att förslagen medför ett behov av ytterligare resurser till myn- digheten med sammanlagt motsvarande fyra årsar- betskrafter. Den merkostnad som förslagen innebär för Finanspolisen skall finansi- eras inom ramen för utgiftsområde 4 Rättsväsendet. Även för kommer de nya förslagen att ställa större krav. Visserligen utökas inte tillsynsverksamhet nämnvärt men däremot kan det antas att kommer att behöva meddela nya föreskrifter. Detta är dock mer eller mindre ett nor- malt inslag i inspektionens verksamhet. Vidare kan det förutses att Fi- nansinspektionen kommer att behöva lägga något mer resurser på ut- bildningsverksamhet framöver. Det något ökade resursbehovet skall rymmas inom ramen för nuvarande anslag. omfattas endast finansiella företag av penningtvättslagens De förslag som lämnas i propositionen innebär, som framgår av avsnitt 7, att lagen utvidgas till att omfatta även ett stort antal andra juridiska och fysiska personer med verksamhet utanför den Denna utvidgning innebär att många små och medel- stora företag i olika utsträckning beroende på vilket slags verksamhet det handlar om kommer att åläggs de administrativa krav som lagen Som behandlats närmare ovan hänför sig de kraven till iden- titetskontroll, rapporteringsskyldighet, skyldighet att bevara handlingar och införa interna rutiner samt uppfylla krav på information och utbild- ning som säkerställer att anställda får den information och den utbildning i penningtvättsfrågor som är behövlig. Även med beaktande av de begränsningar i fråga om tillämpningen som föreslås bl.a. beträffande näringsidkare som driver yrkesmässig han- del eller auktionsförsäljning med vissa slags värdefull lös egendom innebär förslagen en utvidgad administrativ börda och ökade kostnader Det har inte varit möjligt att uppskatta vilken tidsåtgång och vilka kostnader de föreslagna reglerna kan föra med sig för Detta beror på att det är svårt att överblicka hur förslagen närmare kommer att påverka de enskilda företagen med tanke på att det handlar om en stor och oenhetlig krets av företag med olika förutsättningar att uppfylla de krav som följer av penningtvättslagen. förefaller i synnerhet vanskligt att bedöma antalet identitetskontroller Prop. 2003/04:156 som kommer att behöva utföras samt hur många granskade och rapporterade fall av misstänkt penningtvätt det kommer att bli fråga om. Då utvidgningen av penningtvättslagen följer av ett EG-direktiv är det inte heller möjligt att ställa mindre långtgående krav på små och medelstora företag eller på andra verksamheter. För de företag som saknar en tillsynsmyndighet eller tillsynsorgan finns det en risk att uppfyllandet av penningtvättsdirektivets krav kan bli särskilt resurs- krävande. Emellertid bör det framhållas att de krav som direktivet ställer i viss mån får anpassas efter respektive företags storlek och resurser i linje med vad som sagts i avsnitt 12. 15.1Förslaget till lag om ändring av lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt I paragrafens första stycke har tillagts ytterligare kategorier av näringsid- kare som skall omfattas av lagen. Genom en hänvisning i första stycket punkten 7 till fondverksamhet enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder framgår att fondbolag om- fattas av lagen. I punkten 8 görs en hänvisning till fastighetsmäklarlagen (1995:400). Med fastighetsmäklare avses enligt fastighetsmäklarlagen fysiska perso- ner som yrkesmässigt förmedlar fastigheter, delar av fastigheter, byggna- der på annans mark, tomträtter, bostadsrätter, andelsrätter avseende lä- genhet, arrenderätter eller hyresrätter. Vidare kommer lagen att gälla för kasinoverksamhet genom hänvis- ningen som görs i punkten 9 till kasinolagen (1999:355). Samtliga de kasinon som med statligt tillstånd drivs i kommer fortsättnings- vis att vara skyldiga att tillämpa bestämmelserna i den förevarande lagen, med undantag av bestämmelserna om identitetskontroll i 4 §. I punkten 10 har tillagts att lagen skall gälla för godkända och auktori- serade revisorer. Bestämmelser om sådana revisorer finns i revisorslagen (2001:883). Av punkten 11 framgår att även skatterådgivare omfattas av penning- tvättslagen. Med skatterådgivning avses yrkesmässig verksamhet som består i att lämna råd i avsikt att direkt eller indirekt påverka storleken på en skatt eller avgift. I syfte att klargöra att även filialer till finansiella institut med huvud- kontor i eller utanför EU skall fullgöra de skyldigheter som framgår av direktivet till myndigheterna i värdlandet och att myndigheterna där skall se till att dessa skyldigheter iakttas, har ett förtydligande med denna innebörd tagits in i artikel 1 B i penningtvättsdirektivet (jfr stycke 3 i ingressen till direktivet). Förtydligandet är utformat på så sätt att definitionen av finansiella institut omfattar nämnda slag av filialer. Eftersom varje medlemsstat skall se till att penningtvättsreglerna tilläm- pas på finansiella institut kommer således även filialer till sådana institut belägna i medlemsstaten att omfattas. I andra stycket har därför lagts till en andra mening för att på ett mer tydligt sätt anknyta till den nämnda regeln penningtvättsdirektiv. S.k. gränsöverskridande verk- samhet omfattas dock inte av regleringen. I tredje stycket har en hänvisning justerats eftersom gällande 9 a § har ersatts av 9 c §. Flertalet av de verksamheter som reglerades i 9 a § har förts till punkten 8 i första stycket och 2 b §. Bestämmelserna behandlas utförligt i avsnitt 7. Av paragrafen, som är ny, framgår att advokat och biträdande jurist på advokatbyrå skall omfattas av penningtvättslagen när de deltar i utföran- det av vissa finansiella transaktioner och företagstransaktioner. situationer som avses framgår av punkterna 1 och 2. i punkterna 1 a och 1 d avser såväl bolag som enskild firma. I den svenska språkversionen av penningtvättsdirektivet används omväxlande begreppen fastigheter och fast egendom i artikel 1.5. Enligt svensk lag är begreppet fast egendom ett något vidare begrepp än begreppet fastig- heter (jfr 1 kap. 1 § jordabalken). Det är svårt att tro att någon saklig skillnad åsyftats genom användandet av två olika begrepp. I detta sam- manhang torde fastigheter vara ett tillräckligt täckande begrepp. Efter- som dessutom normalt fastighetsbegreppet används i samband med köp och försäljningar har detta begrepp genomgående använts i lagtexten. Punkten 1 b avser förvaltning av alla slags tillgångar för en klients räkning. framhåller att oberoende juristers deltagande vid öppnande eller förvaltning av bank-, spar- eller värdepapperskonton på lämpligt sätt bör tydliggöras med tanke på att även andra kategorier av företag än sådana som bedriver bank- och finansieringsrörelse kommer att kunna tillhandahålla inlåning enligt den av antagna lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet (se prop. 2002/03:139 Reformerade regler för bank- och finansieringsrörelse). Uttrycken bank-, spar- eller värdepapperskonton i punkten 1 c syftar på såväl konton som öppnas i företag som regleras av den likaledes antagna lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse som konton som öppnas i företag som regleras i lagen om inlåningsverksamhet. I de fall då en advokat eller en biträdande jurist på advokatbyrå kommer att medverka vid öppnande av kundmedelskonto hos företag som kommer att driva inlåningsverksamhet får det ses som deltagande vid öppnande eller förvaltning av sparkonto. Något ytterligare förtydligande i den delen är inte påkallat. Ett värdepapperskonto omfattar fondpapper som är förvarade eller re- gistrerade av en central värdepappersförvarare (t.ex. VPC) på ett konto eller i en depå hos ett värdepappersinstitut. I punkten 1 e har direktivets lydelse truster, bolag eller liknande strukturer anpassats till svenska förhållanden i det att en advokat eller biträdande jurist som deltar i bildande av bolag, föreningar och stiftel- ser omfattas av penningtvättslagen. Anpassningen är dock inte avsedd att utesluta liknande utländska rättsfigurer. Således är avsikten att även liknande utländska bolag, föreningar och stiftelser skall omfattas. Paragrafen är ny och har utformats enligt Lagrådets förslag. Bestämmelsen innebär att sådan yrkesmässig verksamhet som för när- varande omfattas enbart av upplysningsskyldighet enligt nuvarande 9 a § i fortsättningen fullt ut skall omfattas av skyldigheterna enligt lagen. De former av verksamhet som avses är yrkesmässig handel med eller auk- tionsförsäljning av antikviteter, konst, ädelstenar, metaller, skrot och transportmedel. Med uttrycket handel avses såväl köp som försäljning av sådan lös egendom som anges i bestämmelsen. Med begreppet metaller åsyftas såväl ädelmetaller, t.ex. guld och platina, som andra, halvädla och oädla metaller, t.ex. järn och zink. Gransknings- och anmälningsskyldighet föreligger för dessa slags verksamheter bara i de fall då transaktioner i form av kontantbetalningar motsvarande eller mer förekommer i verksamheten. av fastigheter och bostadsrätter, som också omfattats av den begränsade uppgiftsskyldigheten enligt nuvarande 9 a §, omfattas i full utsträckning av penningtvättslagen genom hänvisningen i 2 § första stycket punkten 8 till fastighetsmäklarlagen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5. I paragrafens andra stycke har den ändringen gjorts att begreppet före- tag har ersatts med fysiska och juridiska personer. Hänvisningen till 2 § har, i syfte att omfatta samtliga kategorier som åläggs skyldigheterna i lagen, justerats till att avse även 2 a och 2 b §§. I paragrafens första stycke har begreppet företaget ersatts med den fysiska eller juridiska personen. I andra stycket uttrycks de nya, förhöjda beloppsgränserna som följer av direktiv i euro i stället för i kronor, vilket innebär att de helt överensstämmer med vad som anges penningtvättsdirektiv. Tredje stycket är nytt. Det innehåller en bestämmelse som anger sär- skilda krav på identitetskontrollen vid distanstransaktioner. I sådana situ- ationer skall de fysiska och juridiska personer som omfattas av skyldig- heterna i lagen vidta de särskilda åtgärder som är nödvändiga för att minska den ökade risk för penningtvätt som finns när en kund inte är fysiskt närvarande för identifikation. Sådana åtgärder skall säkerställa att kundens identitet fastställs i dessa situationer, t.ex. genom krav på ytter- ligare skriftliga bevis än som gäller vid identitetskontroll. Bestäm- melsen bygger på ett tillägg som gjorts i artikel 3.11 i penningtvätts- direktivet. I direktivet ges flera exempel på olika åtgärder som kan säker- ställa att kundens identitet fastställs. Genom ett bemyndigande i 13 a § 1 får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddela före- skrifter om identitetskontroll enligt 4 §, inklusive de särskilda åtgärder i det avseendet som krävs vid distanstransaktioner. För det ändamålet kan givetvis viktig ledning hämtas i de exempel på åtgärder som tas upp i direktivet. Fjärde stycket är nytt. Där har förts in en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser i kasinolagen (1999:355) om identitetskontroll som gäller i stället för de bestämmelser som anges i penningtvättslagen. Kasinolagens bestämmelser innebär bl.a. att varje besökare på ett kasino skall fotograferas och identifieras. Paragrafen är ny. Till den har i första stycket första punkten och andra stycket förts det nuvarande tredje stycket i 4 § angående undantag från kravet på identitetskontroll beträffande dels juridiska eller fysiska perso- ner som driver sådan finansiell verksamhet som omfattas av särskild EG- rättslig reglering, dels transaktioner som görs till ett konto som tillhör någon vars identitet redan kontrollerats enligt lagens bestämmelser. I paragrafen har i första stycket andra punkten förts in en ny bestämmelse som i fråga om möjligheten att avstå från identitetskontroll jämställer fysiska eller juridiska personer från tredje land med motsva- rande aktörer från EES-området. En förutsättning är dock att landet har bestämmelser om åtgärder om penningtvätt som är likvärdiga med dem som finns i penningtvättsdirektivet . Vilka dessa länder är överlåts genom ett bemyndigande i 13 a § 2 på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att ange i föreskrifter. I paragrafen har beloppsgränserna uttryckts i euro i stället för i kronor, vilket innebär att de helt överensstämmer med dem som anges penningtvättsdirektiv. Den sista meningen i paragrafen har ändrats. Me- ningen innebär att livförsäkringsföretag och försäkringsmäklare inte be- höver göra identitetskontroll beträffande betalningar som sker från kon- ton hos identitetskontroll, med stöd av 4 a §, inte behöver utföras. Med begreppet kreditinstitut avses detsamma som i de- finitionen av detta begrepp i 5 § lagen (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse. I paragrafens första stycke har begreppet företaget ersatts med den fysiska eller juridiska personen. I andra stycket har hänvisningen till en annan paragraf i lagen juste- rats. I paragrafen har lagts till en ny mening om den tidpunkt från vilken skyl- digheten att bevara handlingar eller uppgifter om identitetskontroll skall räknas. I de fall då identitetskontroll utförs utan att en affärsförbindelse ingås kommer skyldigheten att bevara uppgifter eller handlingar att räk- nas från den tidpunkt då identitetskontroll utförs. Om en affärsförbin- delse har ingåtts skall emellertid bevarandeskyldigheten alltid räknas från det att affärsförbindelsen upphörde eftersom en sådan tidpunkt regelmäs- sigt infaller senare än den tidpunkt då en identitetskontroll utförs. Detta har förtydligats i paragrafen. Bemyndigandet för regeringen eller den myndighet regeringen be- stämmer att meddela närmare föreskrifter om i vilken utsträckning hand- lingar eller uppgifter som använts vid identitetskontroll skall bevaras har flyttats till 13 a § 3. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 8. I paragrafen har den ändringen gjorts att begreppet företaget ersatts med den fysiska eller juridiska personen. I tredje stycket har en hänvisning till 2 a och 2 b §§ införts för att bestämmelsen även skall gälla för oberoende jurister och företag som handlar med vissa slags värdefull egendom. Paragrafen, som är ny, anger att advokater, biträdande jurister på advo- katbyrå och andra oberoende jurister samt revisorer och skatterådgivare inte är rapporteringsskyldiga rörande viss information som lämnats i samband med ett rättsligt förfarande. Information som anförtrotts vid försvarande eller företrädande av en klient i eller i fråga om ett rättsligt förfarande undantas. Härvid avses företrädande som rättegångsombud samt uppdrag som offentlig eller pri- vat försvarare. Även uppdrag som biträde omfattas. Regleringen medför att även information som erhållits vid rådgivning beträffande inledande eller undvikande av ett rättsligt förfarande undan- tas. Det krävs således inte att rådgivningen resulterade i ett rättsligt förfa- rande. Den aktuella rådgivningen kan också ha medfört en förlikning eller att klienten beslutade sig för att inte gå vidare med ett rättsligt förfa- rande. Det har inte någon betydelse om informationen lämnades före, under eller efter det rättsliga förfarandet. Datainspektionen anser att det bör framgå om undantagen i 9 a och 9 b §§ även gäller för granskningsskyldigheten i 9 §. Undantagen gäller för skyldigheten att rapportera misstänkt penningtvätt, men givetvis får fullgörandet av granskningsskyldigheten anpassas efter hur säker den granskningsskyldige är på att en undantagssituation är för handen.