prop · GR0350 · 2004-01-22 00:00:00 — och återsändande av tredjelandsmedborgaren i fråga. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att de påföljder som skall tillämpas på transportörer enligt bestämmelserna i artikel 26.2 och 26.3 i är avskräckande, effektiva och proportionerliga och att a)antingen maximibeloppet för de tillämpliga ekonomiska påföljderna inte understiger eller motsvarande belopp i nationell valuta till den växelkurs som offentliggörs i för varje person som har befordrats, eller b)minimibeloppet för dessa påföljder inte understiger eller motsvarande belopp i nationell valuta till den växelkurs som offentliggörs i för varje person som har befordrats, eller c)påföljdens maximibelopp, när schablonbelopp tillämpas, för varje överträdelse inte understiger eller motsvarande belopp i nationell valuta till den växelkurs som offentliggörs i , oberoende av det antal personer som har befordrats. Punkt 1 skall inte påverka varje medlemsstats skyldigheter i de fall när en tredjelandsmedborgare ansöker om internationellt skydd. Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna från att, gentemot de transportörer som inte iakttar de skyldigheter som följer av bestämmelserna i artikel 26 i , och av artikel 2 i detta direktiv, anta eller bibehålla andra åtgärder såsom andra former av påföljder, till exempel körförbud, beslagtagande och konfiskering av transportmedel eller tillfälligt upphävande eller återkallande av tillståndet att bedriva trafik. Medlemsstaterna skall se till att det i deras nationella bestämmelser i lagar och andra författningar föreskrivs rätt till effektiva rättsmedel för de transportörer mot vilka rättsliga åtgärder vidtagits i syfte att ålägga dem påföljder. 1.Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast underrätta kommissionen om detta. 2.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Sammanfattning av förslagen i departements- promemorian Transportörsansvaret i utlänningslagen (Ds 2001:74) I departementspromemorian föreslås ändringar i utlänningslagen (1989:529). Vidare föreslås vissa ändringar i utlänningsförordningen (1989:547). I utlänningslagen föreslås följande: -Transportörer skall vara skyldiga att kontrollera att utlänningar innehar pass och de tillstånd som krävs för att resa in i landet. -Transportörer som inte uppfyller sin kontrollskyldighet skall, om utlänningar avvisas för att de saknar erforderliga handlingar, betala en särskild avgift. -Avgiften skall för varje utlänning uppgå till ett belopp i svenska kronor som motsvarar högst . -Frågan om avgift skall vara kopplad till att en avvisning verkställs. -Avgift skall dock kunna påföras även i de fall ett lagakraftvunnet beslut om avvisning föreligger men detta inte har kunnat verkställas. -Avgift skall inte påföras i de fall en utlänning på någon grund får uppehållstillstånd i . -Transportörer skall kunna befrias från avgift, om de visar att att de har haft skälig anledning att anta att en utlänning hade rätt att resa in i , eller om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. -Kostnadsansvar för återförande av utlänning då avvisning sker på grund av att en utlänning saknar medel för sin hemresa skall tas bort. I departementspromemorian föreslås även att skyldigheten att informera transportören om att frågan om kostnadsansvar för återförande av utlänningen eller avgift har kommit upp regleras i utlänningsförordningen. En enhetlig visering, som har utfärdats av en behörig myndighet i någon av Schengenstaterna, gäller i . Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningslagen (1989:529)1, dels att 2 kap. 7 a §, 4 kap. 1 §, 8 kap. 6 §, 9 kap. 2 § och 10 kap. 3 a § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 1 kap. 1 a §, 7 kap. 10 § och 10 kap. 9 och 10 §§, samt närmast före 7 kap. 10 § en ny rubrik av följande lydelse. Med avses i denna lag konventionen om tillämpning av av , och med Schengenstat avses en stat som har tillträtt eller anslutit sig till eller som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen med konventionsstaterna. 7 a §2 En enhetlig visering, som har utfärdats av en behörig myndighet i någon av de stater som har tillträtt eller anslutit sig till konventionen om tillämpning av av eller som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen med konventionsstaterna, gäller i . En utlänning får avvisas 1.om han saknar pass när pass krävs för inresa eller vistelse i , 2.om han saknar visering, uppehållstillstånd eller annat tillstånd som krävs för inresa, vistelse eller arbete i , 3.om det vid hans ankomst till framkommer att han tänker besöka något annat nordiskt land men saknar erforderligt tillstånd att resa in dit, 4.om han vid inresan antingen undviker att lämna polismyndigheten begärda uppgifter eller till polismyndigheten medvetet lämnar oriktiga 1Lagen omtryckt 1994:515. 2Senaste lydelse 2000:351. Om det är nödvändigt att bevaknings- personal följer med skall även den ges plats på fartyget eller luftfartyget. uppgifter som är av betydelse för rätten att resa in i eller medvetet förtiger någon sådan omständighet, eller 5. om utlänningen inte uppfyller 5. om utlänningen inte uppfyller de krav för inresa som föreskrivs i de krav för inresa som föreskrivs i artikel 5 i konventionen om artikel 5 i . tillämpning av av . Avvisning enligt första stycket får inte ske av den som vid ankomsten till hade eller som därefter, , har haft ett uppehållstillstånd som har upphört att gälla. Beslut om särskild avgift Beslut av en polismyndighet eller av om särskild avgift enligt 10 kap. 9 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg direkt från annan stat än Schengenstat avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet, får han föras tillbaka till fartyget eller luftfartyget eller sättas ombord på annat sådant med samma ägare eller brukare (transportören). Om det är nödvändigt att bevaknings- personal följer med skall även den ges plats på fartyget eller luftfartyget. Vägrar befälhavaren på fartyget eller luftfartyget att ta emot utlänningen eller bevakningspersonalen, får polismyndigheten förelägga honom vite. Första stycket gäller inte om fartyget eller luftfartyget skall avgå till ett land dit utlänningen inte får sändas enligt 14 §§. 3 10 § upphävd genom 1995:773. Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för sin hemresa, är transportören skyldig att ersätta staten för kostnaden för utlänningens resa från samt för resekostnaden från och tillbaka för den bevakningspersonal som behöver följa med. Denna skyldighet kan transportören helt eller delvis befrias ifrån, om 1.han visar att han har haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2.det med hänsyn till kostnadens storlek eller av andra skäl framstår som uppenbart oskäligt att kräva ut kostnaden. En transportör är skyldig att kontrollera att en utlänning, som han transporterar till direkt från annan stat än Schengenstat, innehar pass och de tillstånd som krävs för att resa in i landet. Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg direkt från annan stat än Schengenstat avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet, är transportören skyldig att ersätta staten för kostnaden för utlänningens resa från samt för resekostnaden från och tillbaka för den bevakningspersonal som behöver följa med. Denna betalningsskyldighet kan transportören helt eller delvis befrias ifrån, om 1.han visar att han har haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2.det med hänsyn till kostnadens storlek eller av andra skäl framstår som uppenbart oskäligt att kräva ut kostnaden. Vad som sägs i 2 a §, om gärningen har skett i vinstsyfte, eller i 3 §, äger motsvarande tillämpning om gärningen riktat sig mot någon av Schengen- staterna. betala en särskild avgift, om utlänningen avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet. Avgiftsskyldigheten gäller även då verkställighet inte har kunnat ske. Avgiften skall för varje utlänning bestämmas till ett belopp i svenska kronor som på beslutsdagen motsvarar högst Denna avgift kan transportören befrias ifrån, om 1. han visar att han har haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2. det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. Frågan om påförande av avgift enligt 9 § prövas av den myndighet som skall verkställa avvisningen. Avgiften skall betalas till och tillfaller staten. Bestämmelser om indrivning av sådan avgift finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser (promemorian Transportörsansvaret i utlänningslagen, Ds 2001:74) Följande remissinstanser har avgivit yttrande över Ds 2001:74 Transportörsansvaret i utlänningslagen. ombudsmän, i , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i län, Justitiekanslern, , Riksåklagaren, , Statskontoret, , , , , , , , , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, , , Svenska Röda Korset, , Amnesty Inter- national, Svenska sektionen, , Rådgivningsbyrån för asyl- sökande och flyktingar, Kristna Råd, (). , Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar, och utveckling har kommit in med ett gemensamt yttrande. vid , Flyktinggruppernas och asylkommittéernas Riksråd (FARR), , Svenska Avdelningen av , för Mänskliga Rättigheter, har beretts tillfälle att yttra sig men har inte hörts av. har avstått att yttra sig. Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs1 i fråga om utlänningslagen (1989:529)2 dels att 4 kap. 12 § , 8 kap. 5 och 6 §§ och 9 kap. 2 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas nya bestämmelser, 4 kap. 12 a §, 5 kap. 2 a §, 7 kap. 10 § och 10 kap. 911 §§ samt närmast före 4 kap. 12 a §, 5 kap. 2 a § och 7 kap. 10 § nya rubriker av följande lydelse. När en fråga om avvisning eller utvisning prövas skall hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 8 kap. 14 §§ inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att avgörandet verkställs. I beslut som meddelas av regeringen, eller skall ges de anvisningar i fråga om verkställigheten som denna prövning kan föranleda. När en fråga om avvisning eller utvisning prövas skall hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 8 kap. 1, 2 eller 4 § inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att avgörandet verkställs. i beslut om avvisning eller utvisning I beslut om avvisning eller utvisning som meddelas av regeringen, eller skall anges det land till vilket utlänningen skall avvisas eller utvisas. Om det finns särskilda skäl får mer än ett land anges i beslutet. Beslutet skall innehålla de anvisningar om verkställigheten som omständigheterna i det 1Jfr rådets direktiv /51/EG av om komplettering av bestämmelserna i artikel 26 i konventionen om tillämpning av av (EGT L187, 10.7.2001, s. 45, Celex 301L0051). 2Lagen omtryckt 1994:515. 3 Senaste lydelse 2000:292. enskilda fallet kan ge anledning till. En transportör skall kontrollera att en utlänning, som han transporterar till direkt från en annan stat än en stat som omfattas av konventionen om tillämpning av av (Schengen- konventionen), innehar pass och de tillstånd som krävs för att resa in i landet. Transportören skall även kontrollera att utlänningen har medel för sin hemresa. Beslut om kostnadsansvar och om särskild avgift Beslut av en polismyndighet eller av om betalningsskyldighet enligt 9 kap. 2 § och om särskild avgift enligt 10 kap. 9 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om det inte finns hinder mot verkställigheten enligt 14 §§, skall en utlänning som avvisas eller utvisas sändas till sitt hemland eller, om möjligt, till det land från vilket han kom till . Kan verkställigheten inte genomföras på det sätt som anges i första stycket eller finns det andra särskilda skäl, får Om det inte finns hinder mot verkställigheten enligt 1, 2 eller 4 §, skall 1. ett beslut om avvisning eller utvisning som meddelas av regeringen, , eller verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder angetts, något av de länder som anges i beslutet, 4 10 § upphävd genom 1995:773. utlänningen i stället sändas till något annat land.Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för sin hemresa, får han föras tillbaka till detta eller sättas ombord på ett annat fartyg eller luftfartyg med samma ägare eller brukare (transportören). Om det är nödvändigt att bevakningspersonal följer med skall även den ges plats på fartyget eller luftfartyget. 2. ett beslut om avvisning som meddelas av en polismyndighet samt domstols dom eller beslut om utvisning verkställas genom att utlänningen sänds till sitt hemland eller, om möjligt, till det land från vilket utlänningen kom till . Om det inte finns hinder mot verkställigheten enligt 1, 2 eller 4 § får, om verkställighet inte kan genomföras enligt första stycket 2, en utlänning sändas till ett land som utlänningen har anknytning till. En utlänning som skall avvisas eller utvisas får alltid sändas till ett land som utlänningen visar att mottagande kan ske i. En utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg direkt från en annan stat än en stat som omfattas av konventionen om tillämpning av av () och som avvisats därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för sin hemresa, får föras tillbaka till fartyget eller luftfartyget eller sättas ombord på annat sådant med samma ägare eller brukare (transportören). Om det är nödvändigt att bevakningspersonal följer med skall även den ges plats på fartyget eller luftfartyget. Vägrar befälhavaren på fartyget eller luftfartyget att ta emot utlänningen eller bevakningspersonalen, får polismyndigheten förelägga Första stycket gäller inte om Första stycket gäller inte om fartyget eller luftfartyget skall fartyget eller luftfartyget skall avgå till ett land dit utlänningen avgå till ett land dit utlänningen inte får sändas enligt 14 §§. inte får sändas enligt 1, 2 eller 4 §. Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för sin hemresa, är transportören skyldig att ersätta staten för kostnaden för utlänningens resa från samt för resekostnaden från och tillbaka för den bevakningspersonal som behöver följa med. Denna skyldighet kan transportören helt eller delvis befrias ifrån, om Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller ett luftfartyg direkt från en annan stat än en stat som omfattas av konventionen om tillämpning av av () avvisas därför att han saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för sin hemresa, är transportören skyldig att ersätta staten för 1.kostnaden för utlänningens resa från , 2.resekostnaden från och tillbaka för den bevaknings- personal som behöver följa med, och 3.kostnaden för utlänningens uppehälle innan avvisningen kan verkställas, om dröjsmålet av verkställigheten beror på transportören. Transportören skall helt eller delvis befrias ifrån denna betalningsskyldighet, om 1.han visar att han har haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2.det med hänsyn till kostnadens storlek eller av andra skäl framstår som uppenbart oskäligt att kräva ut kostnaden. En transportör som bryter mot 5 kap. 2 a § första stycket skall betala en särskild avgift. Avgiften skall tas ut sedan ett beslut om avvisning på grund av att utlänningen saknar pass eller de tillstånd som krävs för inresa vunnit laga kraft eller verkställts utan hinder av att beslutet inte vunnit laga kraft. Transportören skall dock inte betala någon särskild avgift, om 1. han visar att han har haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2. det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. Den särskilda avgiften skall för avgift enligt 9 § prövas av den myndighet som skall Bestämmelser om indrivning av sådan avgift finns i lagen (1993:891) om Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 10, 16 och 17 §§ samt rubriken närmast före 10 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. skall ha följande lydelse. För den som fyllt och som Dagersättning enligt 17 § får utan giltigt skäl vägrar att delta i sättas ned för en utlänning som fyllt verksamhet som avses i 4 § eller om han eller hon som genom att hålla sig undan 1. utan giltigt skäl vägrar att delta försvårar utredningen i ärendet om i verksamhet som avses i 4 §, 2. försvårar utredningen i enligt 17 § sättas ned, dock inte till den del den är avsedd att täcka genom att inte medverka till att utgifter för egen mathållning. klarlägga sin identitet, eller nedsättning kan även göras för 3. försvårar utredningen i ärendet ensamstående person som fyllt 16 hålla sig undan. Om utlänning som avses i 1 § första stycket 1 eller 2 även efter får dock inte avse den del av det nedsättning skett enligt första ersättningen som är avsedd att täcka stycket utan giltigt skäl vägrar att delta i verksamhet som avses i 4 § eller genom att hålla sig undan Bostadsersättning enligt 16 § och försvårar utredningen i ärendet om dagersättning enligt 17 § får sättas ned helt för utlänningar som avses i bostadsersättning enligt 16 § sättas 1 § första stycket 1 eller 2 om ned helt, om utlänningen erbjuds utlänningen även efter det att plats på en förläggning, och nedsättning har gjorts enligt första dagersättning enligt 17 § sättas ned helt, om fri kost ingår i den 1. utan giltigt skäl vägrar att delta i verksamhet som avses i 4 §, genom att inte medverka till att klarlägga sin identitet, eller 3. försvårar utredningen i ärendet hålla sig undan, om utlänningen erbjuds plats på en förläggning och fri kost ingår i den erbjudna inkvarteringen. 5 Senaste lydelse 1994:971. Bestämmelserna om nedsättning av bostadsersättning och dagersättning tillämpas också i de fall en utlänning utan giltigt skäl vägrar att medverka till åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning skall kunna verkställas. Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som på egen hand ordnar bostad har rätt till bidrag till bostadskostnad (bostadsersättning). Sådant bidrag får sättas ned helt eller delvis för den som har inkomst av förvärvsarbete eller annan inkomst eller egna tillgångar. Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som på egen hand ordnar bostad har rätt till bidrag till bostadskostnad (bostadsersättning). Sådant bidrag får sättas ned helt eller delvis för den som har inkomst av förvärvsarbete eller annan inkomst eller egna tillgångar. I 10 § anges i vilka övriga fall bostadsersättning får sättas ned helt. En utlänning som omfattas av denna lag och som saknar egna medel har rätt till bistånd för sin dagliga livsföring (dagersättning). I 10 § anges i vilka fall dagersättning får sättas ned. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna i 10 § första stycket 2 och tredje stycket 2 skall tillämpas endast i fråga om sådan bristande medverkan att klarlägga sin identitet som ägt rum sedan lagen trätt i kraft. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i utlänningslagen (1989:529), och 2.lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asyl- sökande m.fl. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet och kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen Lagrådet har yttrat sig över ett annat förslag till lag om ändring i utlänningslagen (Prövning av verkställighetshinder i utlänningsärenden). Det nu föreliggande förslaget har vissa beröringspunkter med det tidigare granskade. I båda förslagen ändras nämligen hänvisningar till de hinder mot verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut som regleras i 8 kap. 1 4 §§ utlänningslagen. I det nu granskade förslaget ändras hänvisningarna till 1 4 §§ genomgående till 1, 2 eller 4 § med motiveringen att 3 § är upphävd och att ändringen därför är redaktionell. I den tidigare granskade remissen föreslås emellertid bl.a. att en ny paragraf, 8 kap. 3 §, skall införas i lagen. Och där föreslås att hänvisningarna ibland skall göras till 1, 2, 3 eller 4 § och ibland till 1, 2 eller 4 §. Lagändringarna föreslås träda i kraft : det nu aktuella förslaget och det tidigare granskade . Det innebär att de i förevarande förslag endast redaktionella ändringarna kommer att ge ett annat materiellt resultat än som varit fallet om den tidigare lydelsen fått stå kvar. Detta förhållande uppmärksammas inte i lagrådsremissens motivtext. I båda remisserna föreslås ändringar av 4 kap. 12 §. För paragrafens första stycke innebär de att hänvisningen till 8 kap. 1 4 §§ från skall ändras till 8 kap. 1, 2 eller 4 § och från till 8 kap. 1, 2, 3 eller 4 §. Beträffande andra stycket innebär de att det upphör att gälla men åter träder i kraft . Lagförslagen i de båda remisserna fordrar som framgår av det nu anförda en viss samordning. Lagrådet förutsätter att en sådan kommer till stånd under ärendenas fortsatta beredning. 5 kap. 2 a § Genom bestämmelsen i den nya paragrafens första stycke föreskrivs om skyldighet för en transportör att beträffande utlänning som transporteras till direkt från en annan stat än en sådan som omfattas av utföra kontroll av innehav av pass och de tillstånd som krävs för att resa in i . I andra stycket föreslås en bestämmelse om att transportören även skall kontrollera att utlänningen har medel för sin hemresa. Andra stycket innebär enligt lagrådsremissen (avsnitt 11.2) att en kontrollskyldighet som indirekt framgår av kostnadsansvaret för transportör enligt gällande lydelse av 9 kap. 2 § blir uttryckligen reglerad. Utgångspunkten är därvid att ändring inte görs i nämnda ansvar i vad det omfattar kostnaden för resa från när utlänningen avvisas på grund av avsaknad av medel för hemresan. Bestämmelsen om kontroll beträffande medel för hemresa har formu- lerats som ett helt generellt åliggande för transportören. Något undantag görs således inte för fall då hemresa inte ter sig aktuell vid resan till , t.ex. när utlänningen redan har beviljats permanent uppehållstillstånd här. Enligt Lagrådets mening bör även sådana situationer beaktas när bestämmelsen utformas. Förslagsvis skulle bestämmelsen kunna ges följande lydelse. Transportören skall även, om det inte är obehövligt på grund av resultatet av kontroll som utförs enligt första stycket, kontrollera att utlänningen har medel för sin hemresa.