prop · GR03170 · 2004-06-18 00:00:00 — Ett energiledningssystem är ett standardiserat system för att styra ett företags verksamhet och organisation, vilket syftar till en effektiv energi- användning. En svensk standard för energiledningssystem är , , standard för energiledning, SS 62 77 50. Den danska motsvarigheten är DS 2403. De krav som ställs på det energi- ledningssystem som företagen skall införa och tillämpa under hela programmet framgår av 6 § och motsvarar såväl den svenska som den danska standarden. En eleffektiviserande åtgärd är en åtgärd i ett företag, som innebär en minskad användning av elektrisk kraft i den industriella verksamhetens tillverkningsprocess och som inte redan omfattas av rätt till avdrag enligt de angivna bestämmelserna i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Det är således kraft som annars skulle ha beskattats med per kWh, men som under programmets löptid skattebefrias. I likhet med vad som gäller enligt den lagen avses med elektrisk kraft i industriell tillverkningsprocess inte bara den el som i mer begränsad bemärkelse används i själva tillverkningsprocessen, utan även den el som används i de hjälpsystem som hör till denna process, som exempelvis kan utgöras av belysning och motordrivna system, såsom fläktar, pumpar och annan sådan utrustning som hör till den anläggning där tillverkningsprocessen pågår. På så sätt undantas sådan elektrisk kraft som används i kontor, omklädningsrum, matsalar, försäljningslokaler och liknande utrymmen. Eftersom lagens syfte är en effektiv användning av energi, skall de effektiviserande åtgärderna relateras till företagets hela verksamhet. En förutsättning för att delta i ett program för energieffektivisering är enligt 3 § första stycket 1 och 2 att företaget bedriver industriell verk- samhet och använder elektrisk kraft i tillverkningsprocessen. De eleffektiviserande åtgärder som företagen skall genomföra för att befrias från energiskatten är som nämnts sådana som effektiviserar användningen av den del av elen i tillverkningsprocessen som är kvar att beskatta, sedan andra bestämmelser om skattefrihet tillämpats (t.ex. användning i elektrolytiska processer enligt 11 kap. 9 § 2 lagen om skatt på energi). En elkrävande utrustning är en utrustning som beräknas använda el . Utrustning är ett samlingsbegrepp för motorer, drivutrustningar och belysning. I enlighet med Lagrådets förslag har definitionen av företag om- formulerats. Ansökan om godkännande för att delta i ett program för energieffektivise- ring Genom paragrafen uppställs ett krav om att ett företag skall vara godkänt av tillsynsmyndigheten, för att få delta i ett program för energieffektivi- sering. Ett godkännande skall lämnas efter ansökan från företaget, om det uppfyller förutsättningarna i punkterna 14. Förutsättningarna för ett godkännande enligt punkterna 1 och 2 är att företaget bedriver industriell verksamhet och använder elektrisk kraft i tillverkningsprocessen. Detta är en koppling till den el, som enligt 11 kap. 3 § första stycket 1 lagen (1994:1776) om skatt på energi beskattas med per kWh fr.o.m. . Detta lagrum omfattar även yrkesmässig växthusodling, men sådan verksamhet undantas från lagens tillämpningsområde genom de krav på företagen som ställs i dessa punkter. Begreppet industriell verksamhet har samma betydelse som i lagen om skatt på energi. Om den närmare innebörden av detta begrepp, se RSV SP 1999:1, 4.2.1. I enlighet med vad som anges i kommentaren till 2 § omfattar tillverk- ningsprocessen inte bara den tillverkande processen i inskränkt be- märkelse, utan även de hjälpsystem som hör till denna process, som exempelvis kan utgöras av belysning och motordrivna system, såsom fläktar, pumpar och annan sådan utrustning som hör till den maskinella utrustning, som har direkt eller indirekt betydelse för att produktions- processen fungerar. Begreppet tillverkningsprocessen har samma betydelse som i lagen om skatt på energi. Om den närmare innebörden av detta begrepp, se RSV SP 1991:1, 4.2.1.1. Företaget skall vidare enligt punkten 3 uppfylla något av de kriterier för energiintensitet som anges i 4 §. Enligt punkten 4 skall företaget förväntas kunna genomföra de krav som ställs i 514 §§. När en ansökan om godkännande görs, skall till- synsmyndigheten göra en översiktlig bedömning av om företaget kan anses ha förutsättningar att effektivisera sin elanvändning i den utsträck- ning som krävs för att en skattebefrielse skall kunna komma i fråga. Om så inte är fallet, får ansökningen avslås. Enligt andra stycket skall enligt huvudregeln ett godkännande gälla från det månadsskifte som följer efter det datum då en ansökan kommit in till myndigheten. Genom denna anpassning under- lättas skatteadministrationen, som bygger på redovisning. I särskilda fall får tillsynsmyndigheten bestämma ett senare månadsskifte då godkännandet skall börja gälla. Denna möjlighet kan t.ex. tillämpas då handläggningstiden dragit ut på grund av omständigheter som är att tillskriva företaget, såsom att ansökan inte varit fullständig från början och kompletteringarna av ansökan dröjt. En femårig programperiod börja löpa från den dag då ett godkännande enligt detta stycke har börjat att gälla. om hur en ansökan enligt första stycket skall vara utformad och vilka uppgifter den skall innehålla avses med- delas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. I enlighet med vad som förordats av Lagrådet, har en omflyttning av punkterna 13 gjorts och punkten 4 har tillagts. Paragrafens andra stycke har även byggts ut. I paragrafen uppställs de kriterier som ett företag skall uppfylla för att anses som energiintensivt enligt denna lag. Med ett energiintensivt före- tag avses ett företag där antingen energiprodukternas och elens inköps- kostnad uppgår till av företagets produktionsvärde, eller de betalade energi-, koldioxid- och svavelskatterna uppgår till av företagets förädlingsvärde. Med energiprodukternas och elens inköpskostnad avses den faktiska kostnaden för inköpt energi eller energi som framställs inom företaget. Som framgår av definitionen i 2 § kan med företag avses såväl ett företag i sin helhet som, under vissa förutsättningar, en del av ett företag. Används begreppet del av ett företag skall motsvarande uppdelning också göras av inköpskostnader, förbrukning och andra faktorer som enligt paragrafen bestämmer om kravet på energiintensitet är uppfyllt. Dessa värden bör, om annan beräkningsgrund saknas, kunna beräknas proportionellt. Vid beräkningen av inköpskostnaderna skall el, värme och energi- produkter som används för uppvärmningsändamål och i stationära motorer beaktas samt de energi-, koldioxid- och svavelskatter som tagits ut på sådana produkter. Energi som används för annat ändamål än motordrift och uppvärmning samt el enligt regeringens proposition 2003/04:144 om skattebefrielse för el i vissa industriella processer får inte räknas med. I konsekvens härmed bör företag som använder sig av sådan skattefri energi endast behöva ange produktionsvärde och andra uppgifter för den delen av sina anläggningar som försörjs med skattebelagd energi. På samma sätt som angetts för beräkning vid del av företag, bör dessa värden kunna beräknas proportionellt. Däremot finns ingen inskränkning i definitionen till att avse endast sådan elektrisk kraft som används i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet, utan all elektrisk kraft som blir kvar att beskatta efter tillämpning av de nämnda bestämmelserna om skattefrihet skall räknas med. Energi-, koldioxid- och svavelskatterna skall beräknas på de energimängder som förbrukats av företaget under basåret, men efter de materiella skattebestämmelser i övrigt som gäller då ansökan görs. Sådana bestämmelser torde främst avse olika fall av helt eller delvis skattebefriade användningsområden. Med produktionsvärde avses omsättning, inklusive subventioner som är direkt kopplade till produktpriset, med tillägg eller avdrag för för- ändringar i lager av färdiga produkter, varor under tillverkning och varor och tjänster som inköpts för återförsäljning, med avdrag för inköp av varor och tjänster för återförsäljning, d.v.s. nettoomsättningen. Med för- ädlingsvärde avses den sammanlagda momspliktiga omsättningen inklusive export med avdrag för de sammanlagda momspliktiga inköpen inklusive import. Avgränsningen är hämtad från rådets direktiv (2003/96/EG), energi- skattedirektivet, som även finns omnämnt i kommentaren till 1 §. I definitionen omfattas omsättning enligt mervärdesskattelagstiftningen. Omsättning av varor till andra EU-länder får därmed anses ingå. Från beloppet av sammanlagda omsättningen skall inköp av varor och tjänster som omfattas av mervärdesskattelagstiftningen räknas bort. Dessutom får avdrag göras för import och inköp från andra länder. Basåret är det år som föregår en ansökan om godkännande enligt 3 §. Skulle ett sådant år, på grund av olika omständigheter, inte vara representativt för företagets industriella verksamhet, får tillsynsmyndig- heten välja ett annat kalenderår, som väl avspeglar företagets industriella verksamhet. En sådan omständighet kan exempelvis vara att företaget under basåret gjort omfattande investeringar på vilka det betalat mer- värdesskatt, som skall dras av när förädlingsvärdet beräknas. Genom paragrafen uppställs ett krav om att ett företag, som deltar i ett program för energieffektivisering, skall införa ett standardiserat energi- ledningssystem från ett godkännande enligt 3 §. Begreppet energiledningssystem finns definierat i 2 § och är ett standardiserat system för att styra ett företags verksamhet och organisation, vilket syftar till en effektiv energianvändning. Ett energiledningssystem är således ett verktyg för företagets ledning och övriga anställda att arbeta med energi- frågor på ett konsekvent och systematiskt sätt och innebär ett löpande arbete under hela programperioden med att finna åtgärder som förbättrar effektiviteten i företagets energianvändning. Att energiledningssystemet är standardiserat innebär att det, i likhet med miljöledningssystem och kvalitetssäkringssystem, är utformat av ett standardiseringsorgan och att de krav som enligt standarden ställs på företagen är likformiga för alla som tillämpar det. Ett standardiserat, svenskt energiledningssystem är () standard SS 62 77 50. Ett annat system som uppfyller samma krav är den danska standarden DS 2403. Av paragrafen följer också att företaget skall låta ett ackrediterat certi- fieringsorgan certifiera det införda systemet. Att certifieringsorganet är ackrediterat innebär att det uppfyller de krav som Styrelsen för ackredite- ring och teknisk kontroll, SWEDAC, uppställer eller motsvarande organ, såvitt avser utländska standarder En ackrediterad certifierare som före- taget anlitar kan liknas vid en oberoende revisor och har till uppgift att kontrollera att företaget tillämpar det standardiserade energilednings- systemet på ett korrekt sätt och, om så är fallet, utfärda ett certifierings- intyg. De krav som ett energiledningssystem skall uppfylla enligt denna lag följer av 6 §. Energiledningssystemet skall tillämpas under hela programperioden, och redovisas första gången för tillsynsmyndigheten när en delredovisning enligt 11 § görs. Utöver att införa och certifiera ett standardiserat energiledningssystem, skall företaget även fullgöra vissa särskilda skyldigheter, som framgår av 710 §§ och som går utöver energiledningssystemets krav. Genom paragrafen uppställs ett antal krav på det standardiserade energi- ledningssystem som ett företag skall tillämpa då det deltar i ett program för energieffektivisering. Att systemet är dokumenterat innebär att före- taget upprättar och underhåller skriftlig information, i pappersform eller elektroniskt, för att beskriva energiledningssystemets huvuddelar och hur dessa samverkar och för att ge hänvisningar till relaterad dokumentation. Dokumentationen kan även ha betydelse för den redovisning, som före- tagen skall göra till tillsynsmyndigheten enligt 11 §. Enligt punkten 1 skall ett energiledningssystem innehålla ett krav om att företaget fastställer en energipolicy. Energipolicyn skall vara relevant i förhållande till verksamhetens art. Genom kravet på sådan relevans anpassas energipolicyn till den verksamhet företaget vid var tid bedriver och den energianvändning som företaget karaktäriseras av. Policyn speglar därför den energianvändning som följer av företagets aktiviteter, verksamheter, produkter och tjänster. Eftersom dessa kan ändras, kan även policyn ändras i takt med att verksamheten ändras. Energipolicyn skall även vara relevant i förhållande till verksamhetens omfattning. Genom kravet på sådan relevans skall energipolicyn vara anpassad till hur stor företagets energianvändning är, vilket också kan ändras över tiden. En energipolicy skall ange de övergripande riktlinjerna för före- tagets energianvändning och arbete med energiledningssystemet. Dessa riktlinjer kan formuleras på olika sätt i olika företag beroende på vilken energianvändning som det enskilda förtaget karaktäriseras av och hur energiledningssystemet utformas i detalj. Energipolicyn skall slutligen innehålla ett åtagande om en fortlöpande effektivisering av företagets energianvändning. Ett sådant uttalande är en viktig del av policyn, efter- som det anger energiledningssystemets syfte; en fortlöpande effektivise- ring av företagets energianvändning. Policyn har ett nära samband med företagets energimål, som finns beskrivna i punkten 3, eftersom policyn utgör en grund för att fastställa sådana mål och att följa upp dessa. Enligt punkten 2 skall ett energiledningssystem även innehålla en fortlöpande kartläggning och analys av företagets energianvändning. Eftersom kartläggningen och analysen utgör basen för företagets arbete med energieffektiviseringen, skall den göras fortlöpande, vilket innebär att den skall uppdateras regelbundet. En sådan fortlöpande kartläggning och analys ger företaget tillgång till aktuella uppgifter om företagets energianvändning. Kartläggningen och analysen resulterar i att energi- effektiviserande åtgärder identifieras och de åtgärder som skall vidtas skall också anges inom ramen för energiledningssystemet. Dessa åtgärder får betydelse när företaget upprättar sin handlingsplan enligt punkten 4. Exempel på sådana åtgärder är att företaget förändrar sin energi- försörjning, byter utrustning, inför effektivare styr- och reglersystem, inför förbättrade rutiner för projektering, drift och underhåll av företagets anläggningar och för inköp av utrustning till sådana anläggningar, så att detta görs med en högre energieffektivitet som följd, inför energi- effektivare produktionsprocesser, genomför processintegration så att energianvändningen effektiviseras, utökar sitt energiutbyte med omgivande samhälle eller byter energibärare, dvs. ämnen eller tillstånd som kan användas för att lagra, förflytta eller överföra energi. Enligt punkten 3 skall ett energiledningssystem även innehålla krav om att företaget skall fastställa energimål, som är förenliga med företagets energipolicy samt mätbara och tidsbestämda. När ett företag har slagit fast sin energipolicy enligt punkten 1 och gjort en energikartläggning och analys enligt punkten 2 har det en grund för att uppställa ett eller flera energimål för företagets energianvändning. Eftersom energipolicyn slår fast de övergripande riktlinjerna för företagets energianvändning och dess arbete med energiledningssystemet och den syftar till en fortlöpande effektivisering av företagets energianvändning, är det naturligt att energimålen skall vara förenliga med policyn. Att energimålen skall vara mätbara, innebär att företaget kan definiera målen uttryckta i exempelvis kilowattimmar, kronor eller kilowattimmar per producerad enhet eller mängd. Att målen skall vara tidsbestämda innebär att det skall fastställas tidpunkter då dessa skall vara uppfyllda. Enligt punkten 4 skall ett energiledningssystem även innehålla krav om att företaget upprättar en handlingsplan, som slår fast vilka åtgärder som krävs för att uppnå företagets energimål, vilka resurser som krävs för sådana åtgärder och när dessa åtgärder skall inledas och vara genom- förda. Handlingsplanen är ett centralt dokument i företagets energi- ledningssystem. Åtgärderna i handlingsplanen kan ha framkommit vid kartläggningen och analysen enligt punkten 2, men kan också ha ett annat ursprung och omfatta exempelvis informationskampanjer och utbildningar av företagets anställda. En energihandlingsplan skall även innehålla information om vilka resurser som krävs för åtgärdernas genomförande, alltså vem eller vilka som skall ansvara för detta och vilka övriga resurser som krävs därför. Handlingsplanen skall slutligen slå fast när åtgärderna skall inledas och vara slutförda. Enligt punkten 5 skall ett energiledningssystem även innehålla krav om att företaget fastställer rutiner av olika slag. Enligt punkten 5 a skall rutiner fastställas, som säkerställer att den energianvändning som följer av projekteringar, ändringar och renove- ringar av företagets anläggningar värderas. Med anläggningar avses maskinella anläggningar, fabrikslokaler och byggnader. Företaget skall också ha rutiner som värderar energianvändningen vid drift och underhåll av företagets anläggningar samt vid inköp av energikrävande utrustning och råvaror till dessa anläggningar. Syftet med dessa rutiner är att före- tag, i sin löpande verksamhet, skall ha etablerade rutiner som innebär att man alltid i förväg bedömer och värderar kostnaden för den energi- användning som blir en följd av de nämnda åtgärderna för att på så sätt flytta fokus från investeringskostnaden till den långsiktiga energi- kostnaden och i högre grad prioritera energieffektiva lösningar, som är syftet med energiledningssystemet. Enligt punkten 5 b skall rutiner fastställas som säkerställer en regel- bunden övervakning och mätning av den energianvändning, som har betydelse för företagets energimål. Enligt punkten 5 c skall rutiner fastställas som säkerställer att avvikelser från energiledningssystemet förebyggs och korrigeras. En av- vikelse kan exempelvis ske när en rutin i energiledningssystemet inte har följts. Detta måste således uppmärksammas, företaget skall finna orsaken till avvikelsen och om möjligt förhindra att den uppkommer igen. Enligt punkten 5 d skall slutligen rutiner fastställas som säkerställer att företaget informerar och utbildar de anställda i den utsträckning som behövs för att energiledningssystemet skall fungera på ett tillförlitligt sätt. Energiledningssystemets funktioner är beroende av att det får genomslag i företagets hela verksamhet. Det är även viktigt att företagets anställda hålls underrättade om och utbildas i systemet och vilka roller de skall ha i detta. Detta är särskilt viktigt för de befattningar som kan antas påverka företagets energianvändning. Företaget skall i detta syfte även utarbeta rutiner för den utbildning av anställda, som krävs för att energi- ledningssystemet skall få avsedd effekt. Enligt punkten 6 skall ett energiledningssystem slutligen innehålla krav om att företaget skapar en organisationsstruktur och tillhandahåller de resurser som krävs för att energiledningssystemet skall fungera på ett tillförlitligt sätt. Det innebär att företaget har en organisationsstruktur som operativt kan införa, genomföra och fortlöpande administrera systemet. I praktiken innebär detta att ett företag exempelvis kan få inrätta nya administrativa funktioner och anställa personer på befatt- ningar som har betydelse för systemets funktioner. Kravet innebär även att företaget skall tillhandahålla de resurser som behövs för att säkerställa ett effektivt fungerande energiledningssystem. Med resurser avses i detta fall såväl personella som ekonomiska resurser. I enlighet med vad som förordats av Lagrådet har beträffande punkten 2 ett förtydligande gjorts och punkten 5 d har givits en ny lydelse. Särskilda skyldigheter utöver energiledningssystemet De grundläggande kraven på kartläggningar och analyser enligt ett standardiserat energiledningssystem följer av 6 § 2. I denna paragraf ställs ytterligare krav, som inte följer av ett sådant energiledningssystem. Kartläggningen och analysen skall enligt punkten 1 beskriva energi- användningen i företagets produktionsprocesser och hjälpsystem, dvs. i den del av företagets verksamhet som enligt kommentarerna till 2 och 3 §§ motsvarar tillverkningsprocessen, och hur dessa kan samverka i ett energieffektiviserande syfte. Med hjälpsystem avses exempelvis belys- ning och motordrivna system, såsom fläktar, pumpar och annan sådan utrustning som hör till den maskinella utrustning och som har direkt eller indirekt betydelse för produktionsprocessen. Företaget skall således anlägga ett systemperspektiv på en sådan beskrivning och analysera hur olika delar i en anläggning kan samverka. Ett sådant systemtänkande innebär att företaget kan identifiera eleffektiviserande lösningar, som består i att olika processer integreras med varandra. Enligt punkten 2 skall kartläggningen och analysen innehålla en bedömning av hur företagets energianvändning kan förändras till följd av planerade eller förväntade ändrade produktions- förhållanden. Med förväntade ändrade produktionsförhållanden avses sådana som inte är planerade, men som ändå kan förväntas inträffa . Till skillnad från kartläggningen och analysen enligt 6 § 2, som skall ske fortlöpande och återspegla företagets energianvändning över tiden, skall företaget enligt denna bestämmelse bedöma sin framtida energianvändning. Denna bedömning kan utgöra ett av beslutsunderlagen vid beslut om förändringar i företagens energisystem och möjliggör därför ett långsiktigt tänkande. Med kort sikt avses energianvändningen under programperiodens längd och med lång sikt avses energianvändningen under . Bestämmelsen innebär att företaget får ett mera långsiktigt perspektiv på sitt energisystem och hur detta kan förändras . Enligt punkten 3 skall kartläggningen och analysen göras så att före- taget kan ange de eleffektiviserande åtgärder i företagets tillverk- ningsprocess som skall vidtas. Eleffektiviserande åtgärder finns definie- rade i 2 §. Till skillnad från kartläggningen och analysen i 6 § 2, som syftar till att energieffektiviserande åtgärder avseende företagets totala energianvändning identifieras, fokuseras kartläggningen och analysen enligt denna bestämmelse på möjliga åtgärder som innebär en effektivare användning av elektrisk kraft i den industriella verksamhetens tillverkningsprocess, enligt den definition av tillverkningsprocess som beskrivs ovan i punkten 1 och i kommentarerna till 2 och 3 §§. Sådana åtgärder är exempelvis minskade behov av elpannor, fläktar och pumpar. De eleffektiviserande åtgärderna skall gälla den del av tillverkningsprocessen som inte innefattar sådan verksamhet som anges i 11 kap. 9 § 2, 3 eller 5 lagen om skatt på energi. Enligt de nämnda bestämmelserna gäller skattefrihet t.ex. för el som används i elektrolytiska processer. Genom att de eleffektiviserande åtgärderna skall utföras i den del av tillverkningsprocessen, vars elförbrukning annars skulle ha beskattats med per kWh, uppnås en överensstämmelse mellan åtgärderna och den erhållna skattefriheten. Som framgår av 11 och 14 §§, är det ett krav att just eleffektiviserande åtgärder skall redovisas för tillsynsmyndigheten. Genom paragrafen uppställs enligt första stycket ett krav om att eleffek- tiviserande åtgärder som företaget identifierat i sin kartläggning och analys enligt 6 § 2 eller 7 § skall fastställas i en särskild åtgärds- förteckning och ingå i en sådan handlingsplan som företaget upprättat i enlighet med 6 § 4. Eftersom åtgärderna skall ingå i handlingsplanen följer det av 6 § 4 att det även beträffande dessa åtgärder skall anges när åtgärderna skall inledas och vara genomförda. En begränsning uppställs dock genom att bara sådana åtgärder som var och en innebär en återbetalningstid om högst , skall fastställas i en sådan åtgärdsförteckning.