prop · GR03124 · 2004-04-02 00:00:00 — Internationellt har därför ursprungsbefolkningars rättigheter varit en fråga som diskuterats med ökande intensitet inte minst ur ett folkrättsligt perspektiv. menade att ursprungsbefolkningars rätt till land och resurser måste respekteras och dessa grupper måste få en avgörande röst i besluten om resursutnyttjandet inom de områden där de lever. Vid uppmanades världens regeringar att ge ursprungsbefolkningarna bemyndigande vad avser utnyttjandet av förny- bara resurser och ekosystem för deras kulturella, ekonomiska och fysiska välbefinnande. Vid beslutet om moratoriet för kommersiell valjakt 1982 bestämdes att detta inte skulle omfatta ursprungsbefolkningar. Speciella jaktkvoter har tilldelats samhällen på , i och i nordöstra . Dessutom har en liten kvot tilldelats befolkningen på ön i . Dessa kvoter måste vara uthålliga och medge fortsatt beståndstillväxt enligt IWC:s vetenskapliga kommittés bedömningar, men beviljas utifrån mindre rigorösa regler än vad som kan bli fallet vid kommersiell valjakt. har stött ursprungsbefolkningarnas rätt till husbehovsjakt grundad på särskilda kvoter och har för avsikt att fortsätta denna politik. Regeringen anser dock att metoderna för jakt i möjligaste mån bör anpassas efter moderna etiska och säkerhetsmässiga krav. Det är rimligt att de som bedriver denna jakt får möjlighet att på lämpligt sätt kompen- sera sig för de kostnader som dessa krav medför. Vid fastställdes i att också lokala samhällen med traditionell livsstil vid sidan av ursprungsbefolkningar bör ges särskilda möjligheter att nyttja levande resurser. Såväl som har vid upprepade tillfällen begärt att mindre, lokala samhällen, som traditionellt bedrivit valjakt, skulle få möjlighet att göra detta också under moratoriet. Denna fråga har diskuterats inom IWC. Regeringen anser att lokala samhällen med traditionell livsstil vid sidan av ursprungsbefolkningar bör kunna ha företräde till utnyttjandet av lokala resurser, men att detta vad gäller valjakt måste ske inom ramen för en generellt accepterad förvaltningsplan inom IWC. Kommersiell jakt bör regleras av IWC och förbli förbjuden till dess att alla länder inom organisationen förpliktigar sig att följa strikta, fastställda regler för jaktens bedrivande, reglering och övervakning. Kommersiell jakt bör därefter bedrivas inom respektive lands anslutande vattenområden under internationell övervakning enligt av IWC fastställda regler. Skälen för regeringens bedömning: Den kommersiella valjakten påbörjades och bedrevs sedan med allt mer effektiva metoder och i en ökande omfattning. När jakten kulminerade hade sammanlagt flera miljoner valar dödats. Då återstod endast en bråkdel av de ursprungliga beståndsstorlekarna. Trots detta har så vitt man vet inga arter utrotas, men vissa bestånd försvunnit. Genom att många valbestånd genom fredning har skonats från kommersiell jakt har en viss återhämtning skett. De mycket låga reproduktionstalen hos valar gör dock att återhämtningen går långsamt. Det bör därför inte bedrivas jakt på flertalet av de stora valarterna. Däremot förekommer vissa bestånd av ett fåtal arter, som t.ex. vikval, på vilka en begränsad jakt från biologisk synpunkt bör kunna vara möjlig. förekommer en av IWC reglerad och av stödd hus- behovsjakt för ursprungsbefolkningar. Frånvaron av en ny förvaltnings- plan ökar riskerna för att annan valjakt, som bedrivs utanför IWC:s kontroll, tilltar och att denna jakt inte är hållbar. Vetenskaplig jakt är således tillåten för IWC:s medlemmar och är inte möjlig att kontrollera. , och också kan som medlemmar med reservation mot moratoriet bedriva kommersiell valjakt utifrån egna bedömningar. Dessutom finns risk för okontrollerad valjakt bedriven av länder utanför IWC. Det finns ett uppenbart behov av att IWC fullt ut kontrollerar alla former av valjakt inklusive den som sker inom IWC, men utanför organisationens fulla kontroll. De senaste årens utveckling av arbetet inom IWC visar enligt regeringens bedömning, att försöken att reglera valjakten på ett effektivt sätt måste fullföljas. En överenskommen förvaltningsplan för kommersiell valjakt måste, liksom allt nyttjande av biologiska levande resurser, utgå från eko- systemansatsen och från principerna om bevarande av biologisk mång- fald och hållbart nyttjande. Allt nyttjande måste baseras på försiktighets- principen kvantifierad av objektiv forskning. De nya regler som utvecklats inom IWC för kvotsättning, RMP, är sannolikt de mest genomtänkta och noggrant utformade beräkningsmetoder som existerar för nyttjande av levande biologiska resurser. täckande förvaltningsplan för valjakt måste kommer att kunna bli ett stort steg framåt för nyttjandet av internationella biologiska resurser. Kvotberäkningssystemet i RMP bör, utifrån de förslag som finnsm kompletteras med regler för jaktens bedrivande och dess övervakning för att utgöra en komplett förvaltningsplan (RMS). Denna plan bör införas i IWC:s grundläggande regelverk och beslut måste tas utan reservationer om rådande moratorium skall kunna hävas. Den nya förvaltningsplanen bör enligt regeringens bedömning omfatta regler för jaktens bedrivande som minimerar djurens lidande och är minst lika omfattande som de som gäller enligt svensk lagstiftning. Kontrollen av jaktens bedrivande bör ske genom internationella observatörer och nationella inspektörer överallt där detta är möjligt. Om två personer inte ryms på fartyget bör ett system finnas där dessa funktioner förenas och kontroll bör finnas vid landningsplatsen. Övervakning av valjakts- fartygen bör även ske genom teknik som möjliggör kontroll i land av fartygens position och rörelser. För att kunna kontrollera att den totala, av mänskliga aktiviteter orsakade, dödligheten inte överskrider beviljade kvoter eller att skyddade bestånd beskattas, bör IWC ha tillräcklig insyn i DNA-register över alla tagna valar. Internationellt kontrollerade system bör finnas för stickprovtagningar i senare distributionsled. När en ny förvaltningsplan utan reservationer skapats i enlighet med nämnda riktlinjer bör det enligt regeringen bedömning bli möjligt att för definierade bestånd tillåta en begränsad kommersiell valjakt. Ett sådant beslut måste tas av IWC och följa dess vetenskapliga kommittés rekom- mendationer. Sådana rekommendationer förutsätter enligt förvaltnings- planen noggranna och omfattande undersökningar baserade på verifi- erade modeller, som är kvantifierade utifrån långtgående hänsynstagande till försiktighetsprincipen. I praktiken skulle antagandet av en sådan förvaltningsplan innebära, att jakt inom överskådlig tid skulle vara möjlig enbart på enstaka bestånd. Det totala uttaget, inklusive olika typer av av människan orsakad dödlig- het, skulle uppgå till högst någon procent av beståndets storlek. Detta innebär sannolikt att färre valar skulle få jagas än vad som sker . 7.3.4Etiska principer för jakt Jakt på valar bör bedrivas enligt högt ställda etiska principer i enlighet med en inom IWC kommande förvaltningsplan och på sådant sätt att djurens lidande minimeras. De länder som bedriver valjakt bör kontinuerligt arbeta för att jaktmetoderna förbättras så att avlivningstiden och lidandet mini- meras. Om högt ställda etiska krav på jakt inte kan uppfyllas, bör jakt inte tillåtas. Skälen för regeringens bedömning: Valjakt bedrevs ursprungligen från små fartyg eller båtar och jakten utfördes med handharpun och senare med gevär. Ursprungsbefolkningars jakt sker fortfarande i viss utsträckning på detta sätt. Efter hand koncentrerades verksamheten till större fartyg och jakten skedde med fast monterad, krutdriven harpun. infördes explosiva granater placerade i harpunens spets. Detta gjorde att jakten blev betydligt mer effektiv och avlivandet gick betydligt snabbare. Denna metod har därefter genom omfattande utvecklingsarbetet inom och utom IWC ytterligare effektiviserats, vilket också gäller metoderna för att snabbt döda de valar som inte avlider av det första skottet. Även den jakt som bedrivs av ursprungsbefolkningar har förbättrats avsevärt under . används huvudsakligen moderna höghastighetsvapen av samma typ som vid annan jakt på stora däggdjur, men även harpun kan förekomma. Vid valjakt blir ett skadat djur kvarhållet av harpunlinan. Detta innebär att ett eventuellt andra skott eller annan sekundär avlivningsmetod kan ske kontrollerat och från nära håll. av valarna dör momentant vid norsk valjakt och den genomsnittliga tiden för alla valar innan en träffad val dör uppgår vid denna jakt till omkring en minut. Valjakt skiljer sig från annan jakt genom att skottet avlossas från fartyg i rörelse. Detta motiverar att särskilda krav måste ställas på hur valjakt bedrivs. Regeringen anser att utvecklingen av allt effektivare och skonsammare jaktmetoder vid alla former av valjakt måste fortsätta. Detta ansvar åvilar i första hand de länder som bedriver eller avser att bedriva valjakt. Resultaten av utvecklingsarbetet skall redovisas för IWC. Om högt ställda etiska krav inte uppfylls är det regeringens bedömning att bättre metoder bör användas. Om detta inte är möjligt bör valjakt inte tillåtas. Regeringens bedömning: Eventuell internationell handel med val- produkter bör även fortsatt regleras enligt internationella överenskom- melser genom CITES i samverkan med IWC. Skälen för regeringens bedömning: Den storskaliga valjakt som tidigare bedrevs orsakades av de stora vinster som den internationella handeln med valprodukter och då främst valolja skapade. Även om efterfrågan på valprodukter är mycket mindre än förr kan man inte utesluta att nya produkter åter kan höja handelns värde. Det är därför önskvärt att handeln med valprodukter regleras och noga kontrolleras i enlighet med bl.a. de regler som gäller inom CITES. är all handel med produkter av storvalar förbjuden av CITES i väntan på att en ny förvaltningsplan för valar skapas inom IWC. Rege- ringen delar den bedömning som ligger bakom detta beslut. Om kommersiell valjakt blir tillåten av IWC kan det bli aktuellt att rådande handelsrestriktioner omprövas i enlighet med existerande regelverk. Regeringen bedömer emellertid att detta inte är tillräckligt. Rådande internationella regler för exempelvis fiske på gränsöver- skridande bestånd har beträffande exempelvis tandnoting inte i tillräcklig omfattning kunnat förhindra illegal verksamhet av betydande omfattning. Ett internationellt övervakat kontrollsystem för handeln med val- produkter bör därför skapas, som möjliggör spårandet av alla kommer- siella produkter tillbaka till legalt landade individer. handel med valprodukter utanför detta system skall kunna beivras enligt internationellt överenskomna regler. Regeringen anser också att den kommersiella valjakt som kan bli tillåten i första hand skall tillgodose ekonomiska och sociala behov hos grupper, samhällen och områden som på ett naturligt sätt är beroende av valjakt för sitt uppehälle. önskvärt att valjakt blir en internationell verksamhet som bedrivs i global omfattning utan koppling till lokala behov. Forskning och vetenskaplig jakt Forskning om valar bör bedrivas utan att dessa dödas. från detta bör medges endast i särskilda fall och i liten skala. bör aktivt verka för att behovet av forskning om valar tillgodoses i anslutning till bl.a. IWC:s och ASCOBANS forsk- ningsprogram och vetenskapliga kommitté. Forskning bör fortsatt stödjas för att genom selektiva fiskeredskap och alternativa fiskesätt minska bifångsterna i fisket. Skälen för regeringens bedömning: Såväl grundläggande som till- lämpad forskning rörande valar är nödvändig för att skapa ett hållbart regelverk och effektiva bevarandeåtgärder, som garanterar alla arters och IWC har genom sin vetenskapliga verksamhet kommit att bli den sammanhållande kraften i den internationella forsk- ningen och utger en egen tidskrift om valar. har en lång tradition av polarforskning med viss anknytning Under har flera avhandlingar produ- cerats vid svenska universitet. Svenska forskare har varit aktiva inom IWC:s vetenskapliga kommitté och en svensk forskare är f.n. ordförande i gruppen för bifångster. Svenska forskare har också aktivt följt det vetenskapliga arbetet med att utforma de nya principerna för beräkning av jaktkvoter och deltagit i ansträngningarna att skapa en ny förvalt- Svensk valforskning har bl.a. omfattat tumlare och svenska forskare har utfört ett betydande arbete inom ASCOBANS och ansvarat för delar av de storskaliga inventeringar som ägt och äger rum. valforskningen är även och Naturvårdsverketsarbete med att skapa selektiva fiskeredskap och alternativa fiskesätt. forskare utför viktiga insatser inom ramen för IWC:s och ASCOBANS Regeringen bedömer att även fortsättnings- vis bör spela en roll inom internationell valforskning. IWC:s och ASCOBANS vetenskapliga kommitté bör prioriteras och bedrivas utifrån vetenskapliga kriterier samt baseras på respektive Svenska forskare bör bistå med vetenskaplig rådgivning vid framtagandet av en ny förvaltningsplan inom IWC. bör verka för att icke dödande metoder används vid all val- För att uppfylla miljömål och EU:s art- och habitatdirektiv forskningen nationellt inriktas mot frågeställningar relevanta för bevarandemålen och för integrering av miljöhänsyn i fisket. betydelse på kortare sikt är att skapa bättre metoder för att undvika att småvalar och andra organismer fastnar i fiskeredskap. arbete med selektiva redskap sker, så att alternativa metoder utvecklas för fångst av viktiga kommersiella fiskarter som bl.a. torsk- och platt- Regeringen anser det angeläget att en gemensam arbetsgrupp för forskning, miljöövervakning och analys av bifångster av däggdjur och fåglar tillsätts. 8Organisation av arbetet med internationell och nationell valpolitik IWC bör vara den ansvariga, internationella organisationen för be- varande och förvaltning av valar och arbetet inom organisationen bör bedrivas under största möjliga öppenhet och deltagande och med respekt för olika parters integritet. bör verka för att stärker det internationella samarbetet för bevarandet av valar. Det regionala ansvaret för mindre valar kan åvila regionala organisationer som ASCOBANS och ACCOBAMS och utövas i samarbete med berörda regionala fiskeri- och miljöorganisationer. Det svenska arbetet med internationella valfrågor inom IWC bör samordnas med arbetet i andra relevanta organisationer som CITES, CBD, Bonnkonventionen, EU, IMO och ICES. Den svenska politiken i valfrågor bör utformas efter hörande av vetenskapliga rådet för biologisk mångfald och andra berörda intressenter. bör även fortsätt- ningsvis ha huvudansvaret för valfrågan. Den ansvarsfördelning som finns mellan ansvariga myndigheter fungerar väl och bör behållas. Skälen för regeringens bedömning: Förvaltningen av världens valar måste ske utifrån ett globalt perspektiv och bedrivas effektivt så att de uppsatta målen nås. I enlighet med de beslut som tagits vid såväl Stock- holmskonferensen som anser regeringen att den internationella förvaltningen av valar bör åvila . bidrog vid IWC:s senaste kommissionärsmöte till bildandet av organisationens (bevarandekommitté). Avsikten är att genom denna kommitté samla och effektivisera IWC:s bevarande- arbete och möjliggöra ett enhetligt och systematiskt agerande gentemot andra internationella forum. I första hand avser detta samarbete med exempelvis CITES, CBD, , ASCOBANS, ICES och IMO samt regionala fiskeriorganisationer och miljöorganisationer, vilka ur olika aspekter deltar i bevarandet av världens valar. Förvaltningen av mindre valar med mer begränsad utbredning bör i vissa fall kunna ske regionalt eller t.o.m. lokalt, förutsatt att alla direkt berörda länder då samverkar. Regeringen bedömer därför att organisa- tioner som ASCOBANS och ACCOBAMS, vilka utifrån ett regionalt perspektiv förvaltar bestånd av mindre valar, har en viktig roll för bevarandet av regionala valbestånd. bör därför även framgent aktivt verka inom ASCOBANS och dess vetenskapliga organ, så att tumlarens naturliga roll i ekosystemet återskapas. Ansträngningar för att knyta också och till ASCOBANS bör stödjas. Det omfattande nationella och internationella intresset för valfrågor gör det särskilt viktigt att organisationernas verksamhet bedrivs på ett demokratiskt sätt. bör verka för att alla berörda parter i möj- ligaste mån kan delta i organisationernas arbete och att omröstningarna är öppna. bör aktivt motarbeta alla försök att genom otillbörliga påtryckningar påverka andra nationers agerande, och verka för att nya stater berörda av organisationernas verksamhet ansluter sig. Inte minst gäller detta EU:s nya medlemsländer. Ansvaret för organisering av arbetet med valar i åvilar regeringen, som utser svensk kommissionär i IWC. Eftersom valfrågans beredning inom domineras av bevarandeaspekter åvilar det operativa ansvaret . Departementet avgör delega- tionens sammansättning och ansvarar för arbetet inom IWC-, CITES, BONN-, BERN-, och inom ASCOBANS med dess vetenskaps- och bevarandekommitté. Inför IWC:s kommis- sionärsmöten hålls konsultationer med berörda intresseorganisationer. Myndighetsansvaret för bevarande och förvaltning av biologisk mångfald och av svenska viltstammar åvilar . Fiskeri- verket har sektorsansvaret för fisket, vilket i detta fall innebär ansvar för bifångster av valar. Åtgärder inom svenskt fiske utanför tre eller (beroende på område) från baslinjen regleras genom EU:s gemen- samma fiskeripolitik och kräver därför beslut av EU:s fiskeministrar. Beslut som kan påverka fisket innanför nämnda zon bestäms enligt en överenskommelse mellan genom fiskerilagstiftningen eller miljölagstiftningen utifrån vad som är lämpligast i varje enskilt fall. Skyddet av valar i förhållande till miljöhot i övrigt bestäms genom miljölagstiftningen. Vetenskapliga rådet för bio- logisk mångfald bör bistå regeringen inom IWC och andra internationella konventioner och överenskommelser som behandlar valar. Vad gäller arbetet i CITES är administrativt och Naturvårds- verket vetenskapligt ansvariga myndigheter. Vid arbetet i Bonnkonventinen och ASCOBANS är ansvarigt för delegationsledarskap och förhandlingar enligt instruktion från . Översikt av några valarters bevarandestatus Nordkapare (Eubalaena glacialis) är starkt hotad enligt IUCN. Den frid- lystes 1937 när populationen var under 100 individer. finns ca 300 kvar i västra , men den förefaller minska. Den hotas framförallt av fartygskollisioner och bifångst i nät. Stillahavsnordkapare (Eubalaena japonica) är starkt hotad. Den är mycket sällsynt i NÖ , och några hundra valar förekommer i NV (). Hotbilden är troligen som för nordkaparen. Sydkapare (sydlig rätval) (Eubalaena australis) klassas som missgynnad. Den förekommer i flera populationer kring södra halvklotet. Åtminstone tre populationer vid , och visar tillväxt, och det uppskattas finnas c:a 7 000 valar. Grönlandsval (Balaena mysticetus) är missgynnad. Den förekommer året runt i fem populationer i Arktiska vatten. Den jagas av ursprungsbefolk- ningar. Populationernas status varierar och vissa är starkt hotade. Totalt finns omkring 10 000. Blåval (Balaenoptera musculus) betraktas som starkt hotad. Den före- kommer jorden runt. finns troligen färre än 5 000 kvar undantagandes underarten pygméblåval. I , där det förr fanns över 200 000 blåvalar, finns omkring 1 000 kvar efter att 360 000 fångats under 1900- talet. Sillval (Balaenoptera physalus) är starkt hotad. Den finns i spridda popula- tioner i alla hav. I fanns tidigare flera hundra tusen jämfört med i storleksordningen 10 000 . Omkring 725 000 fångades där under 1900- talet tills den fredades. I , där bestånden troligen uppgår till åtminstone 30 000, fångades sillval av ända . Sejval (Balaenoptera ) är starkt hotad, men finns i spridda popula- tioner i alla hav. Beståndsstorlekarna är mycket dåligt kända men kan vara i storleksordningen 50 000. Den jagas av i norra . Brydes val (Balaenoptera brydei), edenval (Balaenoptera edeni) och den helt nyupptäckta Balaenoptera omurai är mycket dåligt kända. Utbred- ningen är främst tropisk och subtropisk, och populationer finns såväl kustnära som pelagiskt. Man tror att det finns omkring 60 000 totalt. Jagas av i nordvästra . Knölval (Megaptera novaeangliae) är sårbar och finns i alla hav. Den totala fångsten i södra halvklotet var omkring 200 000 , och återstår omkring 10 000. I övrigt finns omkring 20 000 individer. Knöl- valen, som är akrobatisk och ofta lättillgänglig, är den största publik- magneten i kommersiell valskådning. Nordlig vikval (Balaenoptera acutorostrata) klassas som missgynnad. Den förekommer i , där den jagas av , och av inuiter på , och i norra där den jagas av . I kan finnas omkring 150 000 i olika delpopulationer. I nordvästra finns ca 25 000. På södra halvklotet finns en underarten dvärgvikval. Antarktisk vikval (sydlig vikval) (Balaenoptera bonaerensis) klassas som Prop. 2003/04:124 missgynnad. Den finns i alla hav på södra halvklotet. Man trodde tidigare att Bilaga 1 det fanns ca 760 000 men det är inte längre en relevant siffra och en minsk- ning kan ha skett . Flera hundra tusen individer lär dock finnas. Gråval (Eschrichtius robustus) är missgynnad och finns bara i norra i två populationer. Den östra populationen (omkring 26 000 ind.) vandrar från upp till och och jagas av ursprungsbefolkningar i och . De kustnära vandringarna utgör grunden för en omfattande valskådningsturism. I västra finns en akut hotad population om ca 100 gråvalar, som hotas av oljeexploatering och bifångster. Gråvalen i är utrotad. Kaskeloten (Physeter macrocephalus) betraktas som sårbar och före- kommer kosmopolitiskt i alla större hav inklusive . De förekommer i könsuppdelade grupper av temporärt varierande storlek. Äldre hanar är mindre sociala och förekommer främst norrut och kan bli medan honorna maximalt blir 12 m. Före jakten fanns möjligen två miljoner kaskeloter. återstår troligen några hundra tusen. Den har en extremt långsam reproduktionsförmåga. Det främsta hotet är troligen miljögifter. Baiji (Yangtze floddelfin) (Lipotes vexillifer) är akut hotad och den mest hotade valarten. Finns endemisk i i en del av . Möjligen återstår endast några tiotal individer och dess fortsatta existens är mycket osäker. En rad faktorer som dammbyggnationer, bifångst och fartygskolli- sioner har bidragit till nedgången och utgör fortsatta hot. Vaquita (cochito) (Phocoena sinus) är en liten, endemisk, akut hotad tumlare i där den endast finns i övre delen av . Något hundratal individer finns. Hoten utgörs främst av bifångst i fiske och av fördämningar i . Tumlaren (Phocoena phocoena) är sårbar och är den enda regelbundet förekommande valen i svenska vatten. Den förekommer över hela Nord- , i norra samt i . Inom utbredningsområdet förekommer flera populationer med olika status. Bifångster men även miljögifter, båttrafik, habitatförstörelse m.m. tillhör hotbilden. I förekommer tumlaren i , och . Olika studier tyder på att dessa är genetiskt skilda bestånd. Särskild vikt har detta för population som decimerats kraftigt och uppskattas till mellan hundra och tvåhundra djur. Ytterligare djur kan finnas inom icke inventerade områden. Dess fortsatta existens hotas av framför allt bifångster i fiske. I och uppskattades antalet 1994 till ca 36 000, varav ca 9 000 inom svenska vatten. Organisationer inbjudna till möte angående regeringens proposition En hållbar svensk politik i fråga om valar Föreningen till skydd för delfiner och valar Svenska föreningen för marin miljö Förklaringar till förekommande förkortningar Agreement on the Conservation of Cetaceans of the , Sea and Contiguous Agreement on the Conservation of Small Cetaceans of the Baltic Sea, Northeast , Irish Sea and North Sea Baltic Sea Protected Areas Convention on Biological Diversity Convention on International Trade in Endangered Convention on Migratory Species International Convention for the Regulation of International Union for the Conservation of Nature and Conventions (the Convention for the Protection of the of the