prop · GR0365 · 2004-02-19 00:00:00 — Hjärt- och Lungfonden har låtit genomföra en undersökning bland drygt 600 företrädare för kafé- och restaurangnäringen om helt rökfria serveringsställen som presenterades . Av serveringarna utgjorde restauranger och kaféer. Kombinationer av olika slag utgjorde och barer och nattklubbar . Resultatet från undersökningen visar att det blir lättare att rekrytera personal som serveringsställena får nöjdare gäster. Motiven för att införa rökfritt var hänsyn till personalens hälsa, men också omtanke om gästerna. Det visade sig att även gäster som själva rökte föredrog den rökfria miljön. Det är främst ägarna till restauranger som svarar att de fått fler och nöjdare gäster, medan kaféföreträdarna mer än andra trycker på att det blivit lättare att rekrytera personal sedan man införde rökfritt. En tredjedel av de svarande instämmer i påståendet att företagets ekonomiska resultat har förbättrats. I övriga fall har ekonomin inte för- bättrats, men heller inte försämrats. visar undersökningen att ekonomin inte varit avgörande för beslutet att införa rökfritt. Enligt visar opinionsundersökningar att den allmänna opinionen blir allt mer positivt inställd till rökfria restau- ranger. framför vidare att en majoritet av svenska folket besväras av andras tobaksrök i restaurang- och kafémiljön och att man därför vill ha helt rökfritt eller rökfria delar av restauranger. Enligt en Demoskopundersökning, på uppdrag av SHR och HRF 2001, är av den vuxna svenska befolkningen av åsikten att restau- rangerna ska erbjuda rökfria områden. Detta gäller såväl rökare som icke-rökare. En majoritet av dem som vill ha rökfria områden anser att sådana också skall finnas på pubar och dansrestauranger. En fjärdedel anser att det skall vara helt rökfritt på restauranger. Denna åsikt delas inte ilika hög grad av rökare () som av icke-rökare (). FHI lät göra en opinionsundersökning 1999 som visade att av svenskarna ansåg att de ofta eller alltid besvärades av andras rök på restauranger och kaféer, medan uppgav att de ibland besvära- des av röken på restauranger och kaféer. Bland dem som gick på restau- rang minst en gång satte sig i en rökfri avdelning om de hade möjlighet att välja. Av dem som gick på kaféer minst en gång ville sitta rökfritt. Forskningsgruppen för samhälls- och informationsstudier har ställt frågor om inställningen till rökfritt på restauranger. ansåg det vara bra att helt förbjuda rökning på restau- ranger. Andelen hade stigit till . gjorde en undersökning där syftet var att utröna intres- set av att sitta rökfritt på restauranger. I denna undersökning fanns en stor andel rökare i åldersgruppen . Över hälften, , av dessa hade varit på restaurang minst tio gånger . Bland dem som aldrig rökt begärde ungefär hälften rökfria bord på restauranger. Undersökningarna visar således att såväl anställda som gäster blir be- svärade av rök på restauranger. Majoriteten av svenskarna vill också ha rökfria avdelningar på restauranger och andra serveringsställen. Enligt 6 § tobakslagen finns det, om särskilda skäl föreligger, möjlighet till avvikelse från rökförbudet i 2 och 4 §§. Avvikelse från rökförbudet föreslås dock inte tillåtas på restauranger och andra serveringsställen. Skälet härför är att intentionen med rökförbud på serveringsställen med möjlighet att inrätta rökrum då svårligen skulle kunna uppnås i praktiken. Av motiven till nuvarande 6 § andra stycket tobakslagen framgår att särskilda skäl kan vara relaterade till utrymmets beskaffenhet, såsom att det gäller en lokal med en öppen planlösning med mycket god ventilation eller då krav ställs på avsättning av rökfria områden och det med hänsyn till lokalens ringa storlek m.m. inte framstår som rimligt att kräva sådan avsättning (se proposition 1992/93:185 s. 27). Då bl.a. nöjesrestauranger, men också andra former av serveringsställen, ofta inrättas i lokaler med öppen planlösning, skulle uttalandena i motiven till 6 § öppna upp för ett kringgående av föreslagen lagstiftning. Det skulle i sin tur medföra en risk för snedvridning av konkurrensen inom restaurangnäringen. De ser- Prop. 2003/04:65 veringsställen som inte har en lämplig planlösning kan då komma att Ett argument som framförts mot ett rökförbud på serveringsställen, bl.a. av , är att lagändringen skulle kunna medföra ordningsproblem utanför restaurangerna, när gäster går ut för att röka. Även Hotell- och Restaurangföretagare pekar på risker för ordningsproblem, såväl inne på serveringsställena som utanför. Rege- ringen har mot bakgrund av ovanstående förordat möjligheten att avsätta särskilt avgränsade utrymmen för rökning. De risker för ordningsproblem som då annars skulle kunna ha uppstått på t.ex. trottoarer utanför serveringsställen kan därmed reduceras. För de restauranger och andra serveringställen som av utrymmesskäl inte har möjlighet att avsätta ett separat rökrum kan förutses att möjligheten att röka utanför lokalen kan utnyttjas. Det skulle då vara aktuellt för serveringställen med begränsad yta och därmed ett förhållandevis begränsat antal gäster. Risken för ordningsstörningar utanför dessa ställen kan förväntas bli begränsad. Regeringens förslag: Rökning får tillåtas i restauranger och på andra serveringsställen i separata rum avsatta för rökning. Sådana rum får endast utgöra en mindre del av serveringsställets yta. Rummen skall vara belägna så att besökare inte måste passera genom dessa. Arbets- tagare skall endast tillfälligtvis behöva vistas i rökrummen, när rök- ning pågår. Servering eller annan liknande verksamhet får inte bedrivas i rummen när rökning pågår. Detta gäller dock inte sådan verksamhet som har direkt samband med rummens funktion. Mat eller dryck får inte föras in i dessa rum. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer be- myndigas att meddela närmare föreskrifter om rökrummens utform- ning och ventilation. och Statens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna förordar att inga undantag medges, men kan tillstyrka förslaget om avgränsade rökrum. Flera remissinstanser har efterlyst tydlighet i lagtexten om vilka undantag från rökförbudet som kan medges. kommun har bl.a. lyft fram att tillsynen blir enklare att genomföra om rökrum inte medges, på samma vis har och lyft fram problemet med den existerande tobakslagen avseende tillsynen och för- ordar helt rökfritt utan rökrum. Yrkesföreningar mot Tobak förordar helt rökfritt, men kan acceptera att en möjlighet ges för att inrätta rökrum. kommun förordar att rökrum skall kunna få inrättas. stödjer att rökrum skall kunna få inrättas, men framhåller även att frågan om privata fester med inhyrd personal bör uppmärksam- mas i den fortsatta beredningen. Skälen för regeringens förslag: Rökning får tillåtas under vissa förut- sättningar i separata rum som avsatts för rökning. Rökrummen får inte utgöra mer än en mindre del av serveringsställets totala yta. Rökrummen skall vara belägna så att gäster inte är tvungna att passera genom dessa. Arbetstagare skall inte mot sin vilja vara tvungna att vistas i dem rökning pågår, annat än tillfälligtvis. Arbetstagarna kan t.ex. behöva gå in i rökrummet för att tömma askfat eller kontrollera ord- ningen. Rökrummen får inte utgöra hela avdelningar på serveringsstället. Avsikten är att rökrummen endast skall användas vid rökning. Rök- rummens yta bör med hänsyn därtill inte överstiga av den del av serveringsställets yta till vilken gästerna har tillträde. Rökrummen bör inte heller vara för alltför små, då det kan medföra problem med säkerhet och ordning. Den ordning regeringen förordar gör det inte möjligt för serverings- ställena att inrätta s.k. rökburar, dvs. små utrymmen med särskild instal- lerad ventilation. En rökbur har ett ventilationssystem med lokalt utsug som tar om hand röken vid eller nära källan innan den hinner sprida sig i rummet. Detta system kräver att rökaren håller sin cigarett på en bestämd plats och blåser ut röken på ett särskilt utmärkt ställe så att röken tas om hand av utsuget. Där denna metod har använts på serveringsställen har det visat sig praktiskt svårt att komma till rätta med röken, eftersom metodens effektivitet är helt beroende av rökarens uppträdande. Rege- ringen har också erfarit att enskilda företag som erbjuder s.k. rökburar ställt sig tveksamma till att erbjuda utrustningen till restauranger, mot bakgrund av att det krävs att användaren av utrustningen följer mycket tydliga instruktioner och att det finns en begränsning i antalet samtidiga användare per rökbur. Vissa remissinstanser har argumenterat för att ventilation är att föredra framför att avsätta särskilda rum. Det har dock, såsom ovan har nämnts, framkommit att en stor del av tobaksrökens innehåll inte kan renas bort och att de negativa hälsoeffekterna då skulle kvarstå. I lagrådsremissen föreslogs att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skulle bemyndigas att meddela föreskrifter om rökrummens utformning, ventilation och användningssätt. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att föreskrifter avseende rökrummens utformning och ventilation torde kunna behöva bli mycket detaljerade och torde också emellanåt behöva ändras med hänsyn till t.ex. nya byggnormer och införandet av ny teknik. Det förefaller därför lämpligt att dessa frågor regleras i förordningar eller genom myndighetsföreskrifter. Vad däremot gäller rökrummens användning torde samma behov av flexibilitet inte vara för handen. Med hänsyn till att restriktioner i detta avseende torde vara de som får de mest genomgripande konsekvenserna för serve- ringarnas gäster ifrågasatte Lagrådet därför om de inte borde framgå redan av lagen. Med hänsyn till Lagrådets yttrande väljer regeringen att i förhållande till lagrådsremissen ta med begränsningar avseende rök- rummens användningssätt i lagtexten. Servering eller annan liknande verksamhet får inte bedrivas i rökrummen. Exempel på annan liknande verksamhet är spelverksamhet Förbudet mot att bedriva verksamhet i rökrummen Prop. 2003/04:65 gäller dock inte sådan verksamhet som har direkt samband med rummens funktion, t.ex. tillhandahållandet av en vattenpipa i rökrummet. Av betydelse i sammanhanget är dock 12 § tobakslagen. Enligt denna bestämmelse får tobaksvaror inte säljas till den som är . Skälet till restriktionerna avseende rökrummens användningssätt är att regeringen i största möjliga utsträckning vill begränsa den tid som de restauranganställda måste vistas i rökrummen och därigenom bli utsatta för passiv rökning. Även förbudet mot att medföra mat eller dryck in i rökrummen motiveras av att regeringen vill minimera den tid som de anställda utsätts för passiv rökning. Regeringen eller den myndighet som regeringen förordnar medges rätt att utfärda närmare föreskrifter om rökrummens utformning och ventila- tion. Av dessa föreskrifter bör framgå att rökrummet och dess ventilation bör vara inrättad så att rök inte sprids till övriga delar av restaurangen. Regeringen avser att ge i uppdrag att närmare följa hur rökförbudet efterföljs i praktiken och utvärdera tillämpningen, tillsynen och ekonomiska effekter på småföretagen. För det fall att det till exempel skulle visa sig att rök normalt sprider sig från rökrummen till övriga delar av serveringslokalen har regeringen för avsikt att återkomma och ytterligare reglera vilka krav som bör ställas på rökrummens utformning och ventilation. Regeringens bedömning: Den omedelbara tillsynen över att rökför- budet på serveringsställen följs åvilar kommunen. sva- rar för tillsynen inom länet och är central tillsynsmyndighet. Regeringen bedömer att denna ordning bör kvarstå. Statens folkhälsoinstituts förslag: Kommunen skall svara för till- synen av rökförbudet i serveringsmiljöer. Tillsynen skall inte avgifts- beläggas, eftersom tillsynen endast initialt kommer att kräva ökade resurser. Troligen kommer tillsynen att bli självreglerande . Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna ger sitt stöd till bedömningen att tillsynen initialt kan komma att kräva ökade resurser, men att lagändringen i stor utsträckning kommer att accepteras och därmed inte kräva omfattande tillsyn. och framhåller att det finns behov att lyfta frågan om att avgiftsbelägga tillsynen av tobakslagens bestämmelser om rökfria miljöer. Skälen för regeringens bedömning: Kommunen har ett tillsynsansvar när det gäller tobakslagens (1993:581) bestämmelser om rökfria miljöer. Den skall bl.a. kontrollera att restaurangerna har rökfria områden. Tillsynen bedrivs normalt i form av inspektioner m.m. Rege- ringen anser att det är lämpligt att kommunerna skall utöva den omedel- bara tillsynen avseende rökförbudet på serveringsställen. Även den centrala tillsynen bör åvila de myndigheter som svarar för tillsynen av tobakslagens regler om rökfria miljöer. styrelsen skall därför utöva tillsynen inom länet, medan . 2003/04:65 folkhälsoinstitut skall ha ansvaret för den centrala tillsynen. även i institutets nuvarande uppdrag att informera om gällande lagstift- ning. I tillsynsarbetet bör granskas att personalen har god kännedom om be- stämmelserna på området och att rökförbudet på serveringsställena efterlevs av såväl personal som gäster. Vidare bör utformningen av rök- rummen och ventilationen kontrolleras, så att rök inte sprider sig utanför rökrummen. Om någon bryter mot bestämmelserna om rökförbud på serverings- ställen har de kommunala och regionala tillsynsmyndigheterna, på mot- svarande sätt som gäller i övrigt vid tillämpningen av tobakslagen, rätt att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att rökförbudet skall följas. har möjlighet att i beslutet om föreläg- gande eller förbud sätta ut vite. Det är den som är ägare till eller den som disponerar lokalen som svarar för att tobakslagens bestämmelser följs. Vid upprepade överträdelser av rökförbudet i miljöer med serveringstill- stånd torde återkallelse av tillstånden kunna komma i fråga. En person som trots tillsägelse röker där det inte är tillåtet får avvisas (se 7 § tobakslagen). I propositionen Vissa tobaksfrågor (prop. 2001/02:64) gjorde rege- ringen följande bedömning avseende frågan om införande av särskilda tillsynsavgifter på tobaksområdet. Den kommunala tillsynen som sker med stöd av tobakslagen omfattar förutom den som bedriver handel med tobaksvaror miljöer och lokaler där helt eller delvis rökförbud gäller enligt 2 och 4 §§ tobakslagen. Det konstaterades då att området för den kommunala tillsynen är mycket omfattande. De flesta av dessa om- råden behöver dock ingen direkt tillsyn då allmänheten vanligen reagerar på överträdelser. Att tillåta kommuner ta ut avgifter för alla dessa till- synsområden var då enligt regeringens mening orimligt. Det var också regeringens mening att tillsynen i stor utsträckning bör kunna integreras i den redan befintliga tillsynsverksamheten. gav då sitt stöd till regeringens bedömning. Mot bakgrund av bl.a. bedömningen från om att tillsynen kan förväntas bli självreglerande och endast i ett initialskede kräva ett visst ökat resurstillskott, är det regeringens bedömning att till- synen inte skall avgiftsbeläggas. I likhet med vad som konstaterades i propositionen Vissa tobaksfrågor bör huvudinriktningen för den kommu- nala tillsynen vara rådgivning och information. Erfarenheter och kunska- per från livsmedels- och alkoholtillsynen bör så långt som möjligt tas till vara. Det är regeringens mening att tillsynen i stor utsträckning bör kunna integreras i den redan befintliga tillsynsverksamheten. har i egenskap av central tillsynsmyndighet över efter- levnaden av rökfria miljöer ansvar för att bistå kommunerna så att till- synen kan ske på ett effektivt och informativt sätt. Statens folkhälso- institut har inom ramen för sin myndighetsuppgift också ett ansvar för att informera om gällande lagstiftning. Ekonomiska och andra konsekvenser Regeringen föreslår en ändring i tobakslagen (1993:581), se avsnitt 6.3.2, som innebär att alla restauranger och andra serveringsställen skall vara rökfria med möjlighet att inrätta särskilda rökrum, avgränsade från lokalen i övrigt. Det är den som i egenskap av ägare eller på annan grund disponerar över en serveringslokal som i första hand svarar för att bestämmelsen följs, jämför 7 § tobakslagen. Regeringen har inte föreslagit att tillsynsavgifter skall kunna tas ut för kontroll av efterlevnaden av rökfrihet i restauranger och på andra ser- veringsställen, se avsnitt 6.3.4. Enligt regeringens mening ryms den offentliga tillsyn som föranleds av förslaget inom ramen för de uppgifter som redan åvilar berörda tillsynsmyndigheter. Förslaget torde inte ha några finansiella konsekvenser för de berörda statliga myndigheterna eller för domstolarna. Effekter av betydelse för små företags arbetsförutsättningar m.m. Förslagen i propositionen kommer att påverka situationen för företag inom restaurang- och kafébranschen. Nedan analyseras därför konse- kvenserna för de små företag som kommer att påverkas av regeringens förslag. Analysen bygger på förordningen (1998:1820) om särskild kon- sekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor. Flera av de frågeställningar som tas upp i den s.k. checklistan i 3 § nämnda förord- ning har redan behandlats på annat ställe i propositionen. Hur samråd har skett med näringslivet och med myndigheter som särskilt berörs framgår av avsnitt 3 Ärendet och dess beredning. Vilka synpunkter som därvid kommit fram redovisas i respektive avsnitt. Det bör inledningsvis understrykas att regeringens förslag syftar till att motverka tobakskonsumtion, till att förbättra arbetsmiljön, till att öka tillgängligheten för funktionshindrade och till att förbättra folkhälsan. Regeringens förslag torde inte medföra några avsevärda kostnader för små företag. Den relativt långa omställningstiden torde särskilt gynna mindre företag. Lagändringen innebär inte att ett krav uppställs på att rökrum skall inrättas, utan är endast en möjlighet som medges. För de företag som väljer att inrätta rökrum kommer kostnader för ombyggnader och ventilation att uppstå. Regeringen gör dock bedömningen att stora restauranger, som kan komma att utnyttja möjligheten att inrätta rökrum, konkurrerar i första hand med restauranger i samma storleksklass och med samma verksamhetsinriktning. Remissopinionen har även givit stöd för Statens folkhälsoinstituts uppfattning att utvecklingen är på väg mot rökfria serveringsställen. Det kan därmed förväntas att enskilda närings- idkare väljer bort den kostnad som det innebär att inrätta ett särskilt ut- format rökrum. Regeringen bedömer därför att endast ett förhållandevis begränsat antal restauranger och serveringsställen kommer att utnyttja möjligheten att avsätta särskilt avgränsade delar av lokalen för inrättande av rökrum. Flertalet remissinstanser har också lyft fram att en lokal där rökning inte sker medför lägre kostnader för löpande underhåll, städning eller reparation. Det kan heller inte förväntas att lagändringen medför försämrade Prop. 2003/04:65 möjligheter till intäkter för de små företagen, eftersom förslaget är konkurrensneutralt. Lagändringen omfattar hela landet, vilket medför att det inte kommer att uppstå en skillnad mellan olika delar av landet. En rimlig utgångspunkt är också att gästerna har ett vidare syfte med sitt besök på kaféet eller restaurangen än att röka. Det är också tydligt att lagändringar har införts eller införs i flera euro- peiska länder, vilket medför att det inte kan förväntas bli en nackdel i turisthänseende gentemot andra länder i . Vid de uppföljningar som har skett efter genomförandet av rökfria ser- veringsmiljöer i olika delstater och städer i har det inte kunnat påvi- sas någon nedgång i omsättning. Det har framförts att det skulle ha varit fallet i , men vid en granskning har framkommit att det inte finns stöd för påståendet att rökfritt skulle vara orsaken till en lägre om- sättning . Bland annat har forskare vid forskningsinstitutet i undersökt effekterna av rökförbudet i (Hyland, Puli, Cummings och Sciandra, Smoke-free Regulations: Effects om Employment and in the hospitality Industry, 2003). En regler- ing infördes . Enligt undersökningen har rökförbudet inte haft någon negativ påverkan på omsättningen inom hotell- och restau- rangnäringen i . Forskarna studerade förändringar i beskatt- ningsbar inkomst och sysselsättningen på restauranger. har en statistisk signifikant ökning redovisats, dels av försäljning av mat och dryck inom restaurangnäringen, dels av hotellens momsbelagda för- säljning. Studien visade också att den totala lönesumman , för an- ställda inom branscherna, ökade efter genomförandet av rökförbudet, även då hänsyn togs till inflationen. Vidare har denna fråga behandlats av , som drar motsvarande slutsatser. Vissa näringsidkare menar att en försämrad omsättning kommer att uppstå till följd av ökade kostnader för vaktpersonal etc. Erfarenheten från länder där rökförbud redan införts underbygger dock inte dessa farhågor. Förslaget till lag om ändring i tobakslagen De allmänna övervägandena till bestämmelsen finns i avsnitt 6.3.2 och En ny punkt 5 införs i paragrafen. Vidare tas paragrafens andra stycke Nuvarande punkterna 5 och 6 flyttas och blir nya punkter 6 respek- Att en ny punkt 5 införs medför vissa redaktionella ändringar av- seende hänvisningar i punkterna 6 och 7. Ändringen innebär att rökförbud införs på restauranger och på andra Med serveringsställen avses ställen där det förekom- mer servering av mat eller dryck och där förhållandena medger förtäring Detta gäller även lokaler av mer tillfälligt slag, exempelvis tält och liknande utrymmen med väggar och tak. Det saknar således bety- delse om installationen är fast eller provisorisk. Till restauranger och andra serveringsställen räknas barer, pubar, diskotek, kaféer, konditorier, kantiner m.m. Det krävs med andra ord inte att ett serveringsställe skall ha beviljats ett serveringstillstånd enligt alkohollagen (1994:1738) för att punkt 5 skall bli tillämplig. Det krävs inte att serveringsställena skall ha servering vid borden, utan också ställen med självservering omfattas. Även de ställen som inte har servering som huvudverksamhet omfattas av bestämmelsen. bageri främst säljer varor som inte skall konsumeras i bageriet, men har några bord vid vilka förtäring kan ske, omfattas bageriet av punkt 5. Sådana näringsställen som endast tillhandahåller färdiglagad mat för avhämtning omfattas dock inte av punkt 5. Dessa torde omfattas av för- budet mot rökning i den nya punkt 7. Uteserveringar omfattas inte heller Detta har på Lagrådets inrådan införts i lagtexten. Till restauranger och serveringsställen hör inte endast det eller de rum i vilka själva serveringen av mat eller dryck sker. till serveringsstället, såsom vestibuler, foajéer, separata rum med dans- golv, korridorer, trappor, hissar, toaletter och liknande. på hela serveringsstället även om servering endast förekommer i en av- skild del av verksamheten. Av 5 § tobakslagen framgår att bestämmelserna i 2 § inte gäller i fråga om bostäder och andra lokaler för boende som inte är tillfälligt. motiven till tobakslagen (prop. 1992/93:185 s. 27) framgår att bostäder och andra privata miljöer inte omfattas av rökförbudet. inte avsedd i denna del. Förbudet träffar emellertid sådana restauranger och serveringsställen som abonneras eller som på annat sätt används eller hyrs ut till slutna För en inrättning med dels restaurangverksamhet, dels annan verksam- het, t.ex. hotellverksamhet, kan det vara oklart huruvida foajéer m.m. hör till restaurangen eller hotellverksamheten. eftersom en innehavare av ett serveringsställe som vill tillåta rökning, måste avsätta separata rum härför enligt det nya andra stycket i 6 §. innehavare av en lokal som omfattas av 2 § p 14, 6 och 7 behöver däremot endast avsätta en separat del av lokalen för rökning (se 6 § första stycket).