prop · GS031d10 · 2004-09-20 00:00:00 — 13:9 Ersättning till talidomidskadade i vissa fall 13:10 Bidrag till psykiatri och social psykiatri 13:6 Ersättning till steriliserade i vissa fall (äldre anslag) Totalt för politikområde Hälso- och sjukvårdspolitik 1Inklusive tilläggsbudget i samband med ekonomiska vårproposition (bet. 2003/04:FiU21) och förslag på tilläggsbudget i samband med budgetpropositionen . 2Tidigare anslaget 13:9 Ersättning till talidomidskadade i vissa fall. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 3.3 Skatteavvikelser 3.5 Politikens inriktning I kapitel 2, avsnitt 2.3, redogjordes för vad en skatteavvikelse är och varför den redovisas. I detta avsnitt redovisas de enskilda skatteavvikelserna inom utgiftsområdet som hör till politikområdet Hälso- och sjukvårdspolitik. Tabell 3.4 Skatteavvikelser inom politikområde Hälso- och sjukvårdspolitik, netto 1, 2 Förmån av privat sjukvård Förmån av privat tandvård Totalt för politikområde Hälso- och sjuk- 1Ett innebär att skatteavvikelsen inte kan beräknas. 2Ett u innebär att skatteavvikelsen utgår . För läkemedel som utlämnas enligt recept eller säljs till sjukhus gäller kvalificerat undantag från mervärdesskatt. Kvalificerat undantag innebär att skattesatsen är nedsatt, i detta fall till noll procent. Mervärdesskatt utgår dock vid försäljning av icke receptbelagda läkemedel. Förmån av privat sjuk- och tandvård Om arbetsgivaren bekostar offentligt finansierad sjuk- eller tandvård är detta en skattepliktig förmån. Om arbetsgivaren däremot bekostar privat sjuk- eller tandvård för en anställd är detta en skattefri förmån. Arbetsgivaren har å andra sidan då ingen avdragsrätt för kostnaden. Det finns inget som hindrar att arbetsgivaren efter överenskommelse gör ett bruttolöneavdrag för den anställde för att kompensera sig för kostnaden. Skatteavvikelsen avser inkomstskatt och särskild löneskatt. är all tandvård som arbetsgivaren bekostar för den anställde en skattepliktig förmån och utgör därefter inte längre någon skatteavvikelse. Vårdens kvalitet och tillgänglighet skall förbättras. Hälso- och sjukvården utgör en central del av välfärden. De grundläggande principerna för den svenska hälso- och sjukvården framgår bl.a. av de inledande bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. Enligt dessa bestämmelser skall hälso- och sjukvården medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Vården skall ges på lika villkor och efter behov och de människor som behöver vården skall behandlas med respekt och ha möjlighet att påverka och vara delaktiga i den vård de erhåller. Utöver vad som läggs fast i HSL finns också de grundläggande principerna om att hälso- och sjukvården skall styras demokratiskt och vara solidariskt finansierad. Dessa principer om en allmän hälso- och sjukvård har haft ett starkt stöd i befolkningen. Hälso- och sjukvården som helhet står inför stora kvalitativa, strukturella och finansiella utmaningar. Utöver att vara en av de mest centrala delarna av välfärden så är hälso- och sjukvården också en av de mest mångfacetterade och dynamiska sektorerna i samhället. Den kontinuerliga medicinska och medicintekniska utvecklingen innebär nya möjligheter till vård och behandling. Dessa möjligheter måste i största möjliga utsträckning tas tillvara för att medborgarnas framtida behov av vård skall kunna tillgodoses. En annan faktor som påverkar hälso- och sjukvårdssystemets möjligheter att tillhandahålla en god vård på lika villkor är den demografiska utvecklingen. De mest centrala utmaningarna för den svenska hälso- och sjukvården är enligt regeringens mening dels att bibehålla förtroendet för det offentliga hälso- och sjukvårdssystemet, dels att klara den framtida finansieringen av vården. För att förtroendet för det offentliga hälso- och sjukvårdssystemet skall kunna behållas, krävs att vården är av hög kvalitet och att den är tillgänglig på lika villkor. Regeringen föreslår att målet för politikområdet hälso- och sjukvårdspolitik skall ligga fast och således vara att vårdens kvalitet och tillgänglighet skall förbättras. Arbetet med att uppnå detta mål skall enligt regeringen ta sin utgångspunkt i att de grundläggande principerna för en allmän hälso- och sjukvård skall upprätthållas. För att klara den framtida finansieringen av hälso- och sjukvården krävs såväl en gynnsam samhällsekonomisk utveckling, som att hälso- och sjukvården förmår ha en god produktivitetsutveckling och bra system för budgetstyrning och kostnadskontroll. Tillgängligheten och kvaliteten i hälso- och sjukvården har förbättrats och vårdens insatser når allt fler och allt äldre patienter. Därutöver har patientens ställning stärkts genom ökade valmöjligheter och rätt till inflytande och delaktighet i behandlingen. En majoritet av den svenska befolkningen anser att de har tillgång till den hälso- och sjukvård de behöver (och sjukvård 2003). Regeringens samlade bedömning är att innehållet i och kvaliteten på den svenska hälso- och sjukvården är hög. Denna bedömning får också stöd av internationella jämförelser (se bl.a. Nolte/, , Volume 327, publicerad , i vilken det svenska sjukvårdssystemet rankats på första plats när dödligheten för åtgärdbara dödsorsaker beaktats, en indikator på hur väl sjukvården fungerar). Regeringen har gjort stora satsningar för att stärka hälso- och sjukvården. Genom den nationella handlingsplanen 1999/2000:149, 2000/01:SoU5, 2000/01:53) och den så kallade tillgänglighetssatsningen har viktiga steg tagits mot att långsiktigt förbättra tillgängligheten och förkorta väntetiderna i såväl primärvården som i sjukhusvården. En viktig del i dessa satsningar har varit medelstillskottet () till hälso- och sjukvården i syfte att stödja utvecklingsarbetet. De två ovan nämnda satsningarna och de tillhörande resurstillskotten har följts upp noggrant i syfte att säkerställa att angelägna förbättringsåtgärder vidtagits inom de berörda områdena. Regeringen konstaterar att primärvårdens tillgänglighet och kvalitet behöver utvecklas ytterligare. Dessutom är det regeringens bedömning att det finns behov av ökad uppmärksamhet på den psykiatriska vårdens och omsorgens utveckling. När det gäller fortsättningen av den nationella handlingsplanen har regeringen för avsikt att teckna två överenskommelser med och om den framtida utvecklingen. Den ena överenskommelsen avser främst primärvården och äldrevården, i vilken bl.a. utveck- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 lingen av antalet familjeläkare och möjligheten till en fast läkarkontakt betonas. Den andra överenskommelsen avser insatser för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder. Tillgången till och innehållet i vården för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder uppmärksammades i anslutning till grova våldsbrott. Regeringen tillsatte en nationell psykiatrisamordnare (dir. 2003:133) med uppgift att se över vården och de sociala stöden till psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade. Samordnaren skall löpande redovisa sina iakttagelser och förslag till regeringen. Psykiatrisamordnaren har i en rapport till regeringen lämnat en översikt av dagsläget jämte en första bedömning av behovet av resurstillskott. Mot bakgrund av förslagen i rapporten föreslår regeringen att avsätts för att förbättra tillgängligheten till, och stödja och stimulera verksamhetsutveckling inom, vård och socialt stöd för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiskt funktionshinder. Den särskilda tillgänglighetssatsningen under 20022004 har tillsammans med bl.a. rekommendation om det fria vårdvalet, utvecklingen av Väntetidsdatabasen hos och arbete med riktlinjer för prioriteringar utgjort en del i en samlad satsning för att komma till rätta med väntetidsproblemen i den planerade hälso- och sjukvården. Dessa samlade åtgärder har också banat väg för införandet av en nationell vårdgaranti. Tillgänglighetssatsningen och vårdgarantin kompletterar varandra och bör därför utgöra en samlad satsning. Regeringen avser att teckna en permanent överenskommelse med om tillgänglighet och införandet av en nationell vårdgaranti . För ändamålet föreslås anslaget 48:1 Kommunalekonomisk utjämning ökas med sammanlagt 2005. föreslås anslaget ökas med . Genom införandet av en vårdgaranti tas ett viktigt steg för att förbättra kvaliteten och tillgängligheten i hälso- och sjukvården. Ytterligare ett sådant steg är att förbättra telefontillgängligheten och möjligheten att få en snabb och korrekt bedömning. En sjukvårdsupplysning per telefon som håller hög kvalitet kan öka patien- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 ternas trygghet i vardagen, stödja egenvård och vägleda de patienter som behöver ett vårdbesök. kan sjukvårdsupplysningen avlasta hälso- och sjukvården besök som inte är nödvändiga och därigenom leda till bättre resursutnyttjande. Regeringen och har mot bakgrund av detta gemensamt avsatt medel för utveckling av en nationell sjukvårdsupplysning per telefon och ett medicinskt beslutsstöd kopplat till upplysningen. kommer projektet att gå in i en period av testverksamhet och målsättningen är att en majoritet av befolkningen skall ha tillgång till nationell sjukvårdsupplysning med ett gemensamt telefonnummer för hela landet fr.o.m. . För att målet att hela befolkningen skall ha tillgång till en god hälso- och sjukvård på lika villkor skall kunna uppnås måste särskild vikt läggas vid jämställdhetsperspektivet inom hälso- och sjukvården. Det finns, enligt , fortfarande brister avseende behandlingspraxis när det gäller mäns och kvinnors olika behov. konstaterar att mer utbildning krävs för att de könsspecifika kunskaperna skall integreras i hälso- och sjukvårdens arbete. Regeringen kommer noga att följa hur jämställdhetsperspektivet inom hälso- och sjukvården utvecklas. Dessutom är det angeläget att det inom hälso- och sjukvården läggs vikt vid integrationsperspektivet. En viktig del i arbetet med att förbättra kvaliteten och tillgängligheten i hälso- och sjukvården är att säkerställa sektorns tillgång på kompetent personal. Det är också viktigt att försöka förbättra arbetsförhållandena för vårdpersonalen, bl.a. med fokus på att minska ohälsan och sjukfrånvaron. Dessutom måste frågan om samverkan mellan olika vårdgivare, huvudmän och/eller personalkategorier samt frågan om att hitta nya former för sådan samverkan ständigt uppmärksammas. För att öka fokus på frågor om vårdpersonalens arbetsvillkor och arbetsmiljö, samt för att stimulera en gynnsam utveckling, har regeringen för avsikt att ta initiativ inom dessa områden. Strategiskt viktigt för att säkra den framtida personalförsörjningen är också att personalen erbjuds möjligheter till kontinuerlig utveckling av hög kvalitet. Regeringen har därför vidtagit åtgärder i syfte att stärka fort- och vidareutbildningen av hälso- och sjukvårdspersonalen bl.a. genom inrättandet av det (Fammi). Regeringens avsikt är att stödja Fammi under , 2005 och 2006. Regeringen kommer att se över hur utbildnings- och andra utvecklingsinsatser av detta slag skall hanteras framgent samt statens roll när det gäller dessa insatser. För att upprätthålla den höga kvaliteten och förtroendet för hälso- och sjukvården är det viktigt att det finns bra system för tillsyn och fungerande system för att hantera situationer då människor skadas i vården. Regeringen har med stort intresse noterat det utvecklingsarbete som bedrivs av i syfte att förbättra verksamhetstillsynen, och kommer att följa detta arbete och vid behov ta initiativ i frågan. För att kunna hantera de kvalitativa, strukturella och finansiella utmaningar som hälso- och sjukvårdssektorn står inför är det av största vikt att samhällsekonomin utvecklas gynnsamt, men också att landsting och kommuner har en stabil finansiell situation. Konjunkturavmattningen i kombination med fortsatt stigande kostnader har resulterat i stora finansiella underskott för landstingssektorn 2002 och 2003. dämpades dock kostnadsutvecklingen i flera landsting. Regeringens prognos är att kommunsektorns resultat 2004, före extraordinära poster, blir ett underskott på . Vissa skillnader föreligger mellan regeringens prognos och sektorns egen resultatbedömning. Arbete pågår i syfte att härleda orsakerna till dessa prognosdifferenser. Regeringen följer noga den ekonomiska utvecklingen i landsting och kommuner. Hög kvalitet och tillgänglighet i hälso- och sjukvården ställer krav på att de resurser som finansierar verksamheten används på ett sådant sätt att de ger maximal effekt. En förutsättning för detta är att det sker en fortlöpande produktivitetsutveckling inom sektorn samt att förekomsten av evidensbaserad vård ökar. Regionala variationer när det gäller användning av vetenskapligt etablerade behandlingsmetoder måste försvinna parallellt med att icke medicinskt motiverade ingrepp/behandlingar upphör. saknas en heltäckande verksamhetsuppföljning med övergripande information om hälso- och sjukvårdens prestationer, kostnader och kvalitet. Detta bidrar sannolikt till effektivitetsbrister i hälso- och sjukvården och försvårar jämförelser och bedömningar av produktivitets- Dessutom måste frågor om produktivitetsutveckling få en mer framskjutande plats i landstingens verksamhet. Dessa frågor bör t.ex. kunna ses som en integrerad del av arbetet med organisations- och ledarskapsfrågor. Möjligheterna att med hjälp av IT-stöd utveckla och förnya hälso- och sjukvården och dess administration bör prövas i än högre grad än vad som redan görs. Regeringen kommer att prioritera frågor om hälso- och sjukvårdens produktivitetsutveckling, då dessa aspekter är avgörande för vårdens möjligheter att långsiktigt balansera behovet av vård med ett utbud av offentliga vårdtjänster av god kvalitet. En grundläggande förutsättning för att det svenska hälso- och sjukvårdssystemet skall kunna fortsätta tillhandahålla en vård av hög kvalitet till en relativt sett låg kostnad, är att landstingen har bra system för budgetstyrning och kostnadskontroll. Regeringen följer noga utvecklingen i landsting och kommuner på dessa områden. projekt för en översyn av den högspecialiserade vården lämnade sin rapport (Ds 2003:56) med analyser och förslag till regeringen . Regeringen avser att återkomma med ett initiativ på området. Efter det att 1997 beslutade om prioriteringsriktlinjerna för hälso- och sjukvården har ett aktivt arbete bedrivits dels av Prioriteringsdelegationen för att följa tillämpningen av riktlinjerna, dels av och omsätta beslut i praktiska rekommendationer och riktlinjer för prioriteringar i klinisk vardag. Prioriteringar och indikationer för behandling är ett sätt att försöka balansera ökade krav på hälso- och sjukvården med ändliga resurser. Regeringen är av uppfattningen att det är viktigt att de prioriteringar som av nödvändighet sker inom vården skall göras på ett tydligt och transparent vis. Diskussioner om prioriteringar behöver föras inom hela hälso- och sjukvården, men detta får inte tas som intäkt för att begränsa den offentliga sjukvården. Den offentliga sjukvården skall behandla alla sjukdomar. Arbetet med prioriteringar får inte ersätta det nödvändiga arbetet med att förbättra produktiviteten inom sektorn. Regeringen följer prioriteringsfrågan noga och har för avsikt att ta initiativ i frågan. För att det grundläggande nationella målet om vård på lika villkor skall kunna upprätthållas är 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 det nödvändigt att reglerna och villkoren för privata vårdgivares medverkan i den gemensamt finansierade hälso- och sjukvården är tydliga. har inslaget av privata aktörer ökat inom hälso- och sjukvården. Regeringen avser att lämna ett förslag till nationell lagstiftning som reglerar vilka delar av sjukvården som skall drivas av sjukvårdshuvudmännen i egen regi samt i vilka delar huvudmännen har möjlighet att pröva alternativa driftsformer. Lagstiftningen skall också ange vilka villkor som skall gälla för sådan verksamhet där huvudmännen väljer att använda entreprenörer. Viktiga förändringar har skett vad gäller EU-medlemskapets påverkan på den svenska hälso- och sjukvården. Dessa förändringar handlar såväl om möjligheten att söka och/eller erhålla vård i ett annat land än sitt hemland, som om hur det framtida EU-sam- arbetet inom hälso- och sjukvårdsområdet kommer att utformas. När det gäller möjligheten till vård i ett annat land har såväl som svenska domstolar fattat beslut med potentiellt stor påverkan på praxis på området. Regeringen har därför initierat ett arbete för att analysera behovet av att anpassa den svenska lagstiftningen till den nya situationen. Vad beträffar det framtida EU-samarbetet inom hälso- och sjukvårdsområdet så är regeringens ambition att skall spela en aktiv roll i gemenskapssamarbetet för att påverka utvecklingen. Denna aktiva roll har bidragit till att det nya konstitutionella fördrag som slutförhandlades tydligare än förut markerar det nationella ansvaret för medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem. slutfördes arbetet i den så kallade högnivågruppen, bestående av medlemsstaternas ansvariga ministrar på hälso- och sjukvårdsområdet, som arbetat med bl.a. frågor om hur de nationella hälso- och sjukvårdssystemen kan samarbeta kring frågor med ett europeiskt mervärde. har diskussioner förts om hur slutsatserna från denna högnivågrupp bäst skall föras vidare och bl.a. har en ny grupp med politiska företrädare från de olika medlemsstaterna inrättats under . Det EU-relate- rade arbetet kommer att vara högt prioriterat . Det internationella forum som 2003 skapades på initiativ av de svenska, brittiska och nyzeeländska regeringarna har rönt ett allt större intresse. Forumet, som syftar till att ge politiker, 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 administratörer och forskare från olika länder möjlighet att utbyta kunskap, erfarenheter och idéer för att utveckla en allmän sjukvård som ges efter behov på lika villkor, har haft fyra möten och kretsen av deltagande stater har utökats. Deltagandet i forumet, vars femte möte är planerat att äga rum i , kommer att vara en fortsatt prioriterad uppgift . Regeringen kan konstatera att de åtgärder som vidtagits för att öka kontrollen av de offentliga kostnaderna för läkemedelsförmånerna har haft önskvärd effekt. Den årliga kostnadsökningen har dämpats kraftigt och 2004 har kostnaderna för läkemedelsförmånerna t.o.m. minskat jämfört med föregående år. Denna utveckling förklaras främst av effekter av den nya lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. som infördes , i kombination med att patenten för några av de mest använda läkemedlen löpte ut och 2003. Det nuvarande treåriga avtalet mellan staten och om ersättningen för läkemedelsförmånernas kostnader löper ut i och med utgången av 2004. träffades en överenskommelse mellan parterna om ett nytt treårigt avtal som reglerar statens ersättning till landstingen för kostnaderna för läkemedelsförmånerna fram . Genom överenskommelsen ges goda möjligheter för en fortsatt positiv utveckling inom läkemedelsområdet. Den svenska modellen med ett detaljhandelsmonopol, genom , inom läkemedelsområdet har enligt regeringens mening lett till såväl en säker och högklassig distribution av läkemedel som lägre kostnader i detaljist- och partihandelsleden än flertalet andra länder i . Denna modell har utmanats i och med det förhandsavgörande som EG- domstolen, på en förfrågan från , har för avsikt att avge i det s.k. Bringwell-målet. Förhandsavgörandet kommer sannolikt att avges . Inom den medicinska forskningen sker en snabb utveckling. Denna leder i många fall till att nya metoder för diagnostik och behandling tillförs hälso- och sjukvården. Särskilt inom genetiken, men även inom andra områden, aktualiseras grundläggande etiska frågeställningar. Det handlar om människosyn och värderingar och om vilka principer som bör styra handlandet. Frågorna måste hanteras på ett ansvarsfullt sätt så att fundamentala värden inte äventyras. Sökandet efter kunskap som kan leda till bot eller behandling måste därför vägas mot kravet på respekt för integritet och människovärde. är världsledande inom flera medicinska forskningsområden. Detta gäller bl.a. stamcellsforskningen. Det knyts stora förhoppningar till att genom stamcellsterapi kunna bota eller lindra sjukdomar som exempelvis diabetes, hjärt- och kärlsjukdomar och sjukdomar som Parkinson och Alzheimer. Forskning på stamceller från befruktade ägg väcker svåra etiska frågeställningar. Genom de förslag till ändringar i lagen (1991:115) om åtgärder i forsknings- eller behandlingssyfte med ägg från människa som regeringen lagt fram (prop. 2003/04:148) möjliggörs en vidareutveckling av den svenska stamcellsforskningen under etiskt betryggande former. Det övergripande målet för tandvården är enligt tandvårdslagen (1985:125) en god tandhälsa och en tandvård på lika villkor för hela befolkningen. Tandhälsan har förbättrats mycket under vilket bland annat visar sig i att andelen äldre som saknar egna tänder minskat kraftigt samt att antalet lagningar minskar hos yngre personer. Det är angeläget att den goda tandhälsan som uppnåtts i de yngre generationerna kan bevaras. Det är också av största vikt att tandvårdens personalförsörjning . För att möta det beräknade behovet av tandläkare bör tandläkarutbildningen utökas genom en ökning av antalet helårsstudenter från 200 till 300 vid och från 200 till 225 vid . Detta behandlas närmare under utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Regeringen, som noggrant följer utvecklingen av tandvården och tandvårdsstödet, har kunnat konstatera att den enskildes kostnader för tandvård i vissa fall har ökat kraftigt . Främst gäller detta de personer, ofta äldre, som har stora tandvårdsbehov. Detta var bakgrunden till att ett särskilt högkostnadsskydd omfattande fast och avtagbar protetik för personer som är eller äldre infördes . förbättrades också stödet för bastandvård för denna grupp. Högkostnadsskyddet har blivit dyrare än beräknat och vissa ändringar i de förordningar och föreskrifter som styr tillämpningen av högkostnadsskyddet har därför genomförts i syfte att dämpa kostnadsutvecklingen. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 veckling måste även framgent följas upp noggrant. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till Utredningen om författningsreglering av inom hälso- och sjukvården, m.m. (S 2003:03). Uppdraget innebär att utredaren skall se över hur be- 3.6Verksamhetsområde Hälso- och handlingen av personuppgifter inom hälso- och En viktig förutsättning vid diskussioner om kvalitet och kvalitetsutveckling inom hälso- och sjukvården är att definiera vilka perspektiv man lägger in i begreppet kvalitet. I en komplex verksamhet som hälso- och sjukvården kan kvalitet betraktas ur en mängd olika aspekter, som exempelvis medicinsk/teknisk kvalitet, patientupplevd kvalitet och kvalitet ur ett tidsperspektiv, dvs. huruvida vården utförs i rätt tid. Kostnaden för den utförda vården kan naturligtvis också utgöra en del av den totala kvaliteten. saknas emellertid fastställda definitioner som på ett heltäckande sätt sammanfattar alla dessa aspekter av kvalitetsbegreppet. Ytterligare en förutsättning för att kunna bedöma kvalitetsutvecklingen inom hälso- och sjukvården är att ha tillgång till gemensamma och väl definierade kvalitetsindikatorer. Utöver det nationella arbete som bedriver på området, deltar aktivt i flera internationella projekt för utvecklande av kvalitetsindikatorer på hälso- och sjukvårdsområdet. Inom ramen för har, , arbete bedrivits i syfte att definiera och utveckla internationella, gemensamt överenskomna, kvalitetsindikatorer. Det arbete som de nordiska länderna har åstadkommit inom ramen för har, bl.a. tack vare aktivt svenskt expertdeltagande, rönt stort internationellt intresse och i mångt och mycket legat till grund för de indikatorlistor som tagit som utgångspunkt för sitt fortsatta arbete på området.