prop · GS037 · 2004-09-17 00:00:00 — d)Termen allierat högkvarter, som används i de tillämpliga instru- menten, är liktydig med SHIRBRIG:s planeringselement. För att tillgodose reciprocitet mellan parterna i fråga om avstående från anspråk upp till ett visst belopp i enlighet med artikel VIII.2 f i NATO , skall det belopp som anges i den artikeln avseende () gälla alla parter. Detta avtal skall inte inkräkta på gällande internationella avtal eller över- enskommelser. Alla tvister mellan parterna om tolkningen eller tillämpningen av detta avtal skall lösas genom förhandlingar mellan parterna. Detta avtal får ändras genom konsensusbeslut av alla parterna. träder i kraft enligt artikel VIII.1 i detta avtal. Artikel VII Ratifikation och undertecknande 1.Detta avtal skall stå öppet för undertecknande av stater som har under- tecknat samförståndsavtalet om drift, finansiering, administration och status för planeringselementet i den multinationella snabbinsatsbrigaden för FN-insatser och/eller samförståndsavtalet om drift, finansiering, ad- ministration och status för den multinationella snabbinsatsbrigaden för FN-insatser. 2.Detta avtal skall ratificeras, godtas eller godkännas. Instrument om ratifikation, godtagande eller godkännande skall deponeras hos Dan- marks regering, som skall underrätta alla signatärstaterna om depone- ringen. 3.När detta avtal har trätt i kraft, får en stat som har undertecknat de samförståndsavtal som avses i punkt 1 ansluta sig till det. efter det att tre signatärstater har deponerat sina instru- ment om ratifikation, godtagande eller godkännande träder avtalet i kraft för dem. Avtalet träder i kraft för varje annan signatärstat efter dagen för deponeringen av dess instrument om ratifikation, godta- gande eller godkännande. Den status för planeringselementet som avses i artikel II b i detta avtal skall börja gälla när har ratificerat detta avtal. 2.Skriftväxlingar mellan och en annan signatärstat om status för planeringselementet i den multinationella snabbinsatsbriga- den för FN-insatser (SHIRBRIG) och dess personal skall upphöra att gälla detta avtal träder i kraft mellan och den berörda staten. 3.Danmarks regering skall registrera detta avtal hos generalsekreterare. En part får säga upp detta avtal genom skriftligt meddelande till Dan- marks regering, som skall underrätta alla signatärstaterna därom. En upp- sägning träder i kraft efter regerings mottagande av meddelandet. Efter utgången av skall avtalet upphöra att gälla med avseende på den uppsägande parten, utom vad gäller fullgö- rande av utestående skyldigheter som har uppstått före den dag då upp- sägningen började gälla. Avtalet skall dock fortsätta att gälla för de åter- 2004/05:7 Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndi- Bilaga 6 gade av sina regeringar, undertecknat detta avtal. Upprättat i på engelska språket i ett enda original, som skall deponeras i regerings arkiv. Dan- marks regering skall sända alla signatärstaterna bestyrkta avskrifter av avtalet. Chargé daffaires a.i. RÄTTSAKTER OCH ANDRA INSTRUMENT Ärende: Avtal mellan Europeiska unionens medlemsstater om status för den militära och civila personal som utstationeras vid Europeiska unionens militära stab, för de högkvarter och de styrkor som kan komma att ställas till Europeiska unionens förfogande inom ramen för förberedande och genomföran- de av de insatser som avses i artikel 17.2 i Fördraget om Europeiska unionen, inbegripet övningar, samt för den mi- litära och civila personal från medlemsstaterna som ställs till Europeiska unionens förfogande i detta sammanhang (EU (om styrkornas status)) MELLAN EUROPEISKA UNIONENS MEDLEMSSTATER OM STATUS FÖR DEN MILITÄRA OCH CIVILA PERSONAL SOM UT- STATIONERAS VID EUROPEISKA UNIONENS MILITÄRA STAB, FÖR DE HÖGKVARTER OCH DE STYRKOR SOM KAN KOMMA ATT STÄLLAS TILL EUROPEISKA UNIONENS FÖRFOGANDE INOM RAMEN FÖR FÖRBEREDANDE OCH GENOMFÖRANDE AV DE INSATSER SOM AVSES I ARTIKEL 17.2 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN, INBEGRIPET ÖVNINGAR, SAMT FÖR DEN MILITÄRA OCH CIVILA PERSONAL FRÅN MEDLEMS- STATERNA SOM STÄLLS TILL EUROPEISKA UNIONENS FÖR- FOGANDE I DETTA SAMMANHANG (EU (EU-AVTAL OM STYRKORNAS STATUS)) FÖRETRÄDARNA FÖR REGERINGARNA EUROPEISKA Bilaga 7 UNIONENS MEDLEMSSTATER, FÖRSAMLADE I RÅDET, HAR med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen (FEU), särskilt av- delning V i detta, och av följande skäl: (1)har i enlighet med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) beslutat att ge EU de resurser som krävs för att fatta och genomföra beslut om hela den skala av uppgifter inom kon- fliktförebyggande och krishantering som fastställs i FEU. (2)Nationella beslut om att utsända styrkor från Europeiska unionens medlemsstater (nedan kallade medlemsstater) till/på andra medlems- staters territorium och ta emot sådana styrkor från medlemsstater, i sam- band med förberedande och utförande av de uppgifter som nämns i arti- kel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, kommer att fattas i enlighet med bestämmelserna i avdelning V i FEU, och särskilt artikel 23.1 i detta, och kommer att bli föremål för särskilda arrangemang mellan de berörda medlemsstaterna. (3)Särskilda avtal måste ingås med berörda tredje länder vid övningar eller operationer utanför medlemsstaternas territorium. (4)Enligt bestämmelserna i detta avtal kommer parternas rättigheter och skyldigheter enligt internationella avtal och andra internationella instrument om inrättande av internationella domstolar, inbegripet Rom- stadgan för , inte att påverkas. DE HAR ENATS OM FÖLJANDE. GEMENSAMMA BESTÄMMELSER FÖR ALL MILITÄR OCH CI- 1.I detta avtal avses med uttrycket 1. militär personal a) den militära personal som utstationeras från medlemsstaterna till rådets generalsekretariat för att bilda Europeiska unionens mili- tära stab (EUMS), b) annan militär personal än personalen från EU:s institutioner, vilken EUMS kan anlita från medlemsstaterna för tillfällig för- stärkning om Europeiska unionens militära kommitté (EUMC) begär det, för verksamhet inom ramen för förberedande och ge- nomförande av de insatser som avses i artikel 17.2 i FEU, inbe- c)militär personal från medlemsstater, vilka är utstationerade vid de högkvarter och de styrkor som kan komma att ställas till EU:s förfogande inom ramen för förberedande och genomförande av de insatser som avses i artikel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, eller personalen vid dessa, 2.civil personal: den civila personal som utstationeras från medlems- staterna till EU:s institutioner för verksamheter inom ramen för förbere- dande och genomförande av de insatser som avses i artikel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, eller den civila personal, med undantag av lokalan- ställd personal, som arbetar vid högkvarter eller styrkor eller på annat sätt kan komma att ställas till EU:s förfogande av medlemsstaterna för samma verksamheter, 3.underhållsberättigad person: en person som definieras eller er- känns som familjemedlem eller som medlem av den militära eller civila personalens hushåll i den sändande statens lag; om denna lag som famil- jemedlem eller medlem av hushållet betraktar endast den som är sambo- ende med en medlem av den militära eller civila personalen, skall detta villkor anses vara uppfyllt, om personen för sin försörjning huvudsakli- gen är ekonomiskt beroende av denne, 4.styrka: individer som ingår i eller enheter sammansatta av militär personal och civil personal enligt definitionen i punkterna 1 och 2, i den mån berörda medlemsstater enas om att vissa individer, förband, former- ingar eller andra enheter inte skall anses utgöra eller ingå i en sådan styr- ka som detta avtal åsyftar, 5.högkvarter: högkvarter beläget inom medlemsstaternas territorium, upprättat av en eller flera medlemsstater alternativt av en internationell organisation, vilket kan ställas till EU:s förfogande inom ramen för för- beredande och utförande av uppgifter som avses i artikel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, 6.sändande stat: den medlemsstat som den militära eller civila per- sonalen eller styrkan sorterar under, 7.mottagande stat: den medlemsstat på vars territorium den militära eller civila personalen, styrkan eller högkvarteret befinner sig, antingen vid utpostering, basering eller vid transitering i samband med ett indivi- duellt eller kollektivt uppdragsförordnande eller förordnande om utsta- tionering till EU:s institutioner. 1.Medlemsstaterna skall vid behov underlätta inresa, vistelse och utresa å tjänstens vägnar för den personal och de underhållsberättigade personer som avses i artikel 1. Det kan emellertid krävas att personal och underhållsberättigade personer bevisar att de hör till de kategorier som avses i artikel 1. 2.För detta ändamål, och utan att det påverkar tillämpningen av rele- vanta regler som gäller för personers fria rörlighet enligt gemenskapslag- stiftningen, skall ett individuellt eller kollektivt förflyttningsförordnande eller beslut om utstationering vid EU:s institutioner vara tillräckligt. Den militära och civila personalen och deras underhållsberättigade per- soner är skyldiga att respektera den mottagande statens lag och avstå från all verksamhet som inte överensstämmer med innebörden i detta avtal. För detta avtal skall följande gälla: 1.Körkort som utfärdas av de militära myndigheterna i den sändande staten skall erkännas på den mottagande statens territorium för jämförba- ra militärfordon i medlemsstaterna. 2.Hälso- och sjukvård och tandvård får tillhandahållas av legitimerad personal från vilken medlemsstat som helst till personalen vid styrkor och högkvarter från alla övriga medlemsstater. Militär och civil personal som berörs skall bära uniform enligt de regle- menten som gäller i den sändande staten. Fordon med en särskild registreringsskylt för den sändande statens väp- nade styrkor eller förvaltning skall förutom registreringsnumret ha en tydlig nationalitetsbeteckning. BESTÄMMELSER SOM BARA ÄR TILLÄMPLIGA PÅ DE MILI- TÄR OCH CIVIL PERSONAL SOM UTSTATIONERAS TILL EU:s Militär och civil personal som utstationeras till EU:s institutioner får in- neha och bära vapen i enlighet med artikel 13 när de arbetar vid högkvar- ter eller styrkor som kan komma att ställas till EU:s förfogande inom ramen för förberedande och genomförande av sådana insatser som avses i artikel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, eller när de deltar i uppdrag i samband med sådana insatser. 1.Militär och civil personal som utstationeras till EU:s institutioner skall åtnjuta immunitet mot varje slag av rättsligt förfarande när det gäll- er i tjänsten gjorda, skriftliga eller muntliga uttalanden samt i tjänsten utförda handlingar; immuniteten skall kvarstå även när de har avslutat sin tjänstgöring. 2.Den immunitet som avses i denna artikel skall beviljas i EU:s in- tresse och inte till förmån för de berörda personerna. 3.Både den behöriga myndigheten i den sändande staten och de be- rörda EU-institutionerna skall upphäva immuniteten för militär eller civil personal som är utstationerad till EU:s institutioner, om immuniteten skulle hindra att rättvisa skipas och om denna behöriga myndighet och den berörda EU-institutionen kan göra detta utan att det skadar Europeis- ka unionens intressen. 4.EU:s institutioner skall alltid samarbeta med behöriga myndigheter i medlemsstaterna för att underlätta rättskipningen och skall vidta åtgär- der för att hindra missbruk av den immunitet som tillerkänns enligt denna artikel. 5.Om en behörig myndighet eller rättsinstans i en medlemsstat anser att missbruk av immunitet som tillerkänns enligt denna artikel har före- kommit, skall den behöriga myndigheten i den sändande staten och den berörda EU-institutionen på begäran samråda med den behöriga myndig- heten i den berörda medlemsstaten för att avgöra om sådant missbruk verkligen har förekommit. 6.Om samrådet inte leder till ett för båda parter tillfredsställande re- sultat, skall tvisten prövas av den berörda EU-institutionen i syfte att fin- na en lösning. Om tvisten inte kan lösas, skall den berörda EU-institutionen anta detaljerade arrangemang för dess lösning. Vad rådet beträffar, skall såda- na arrangemang antas enhälligt. BESTÄMMELSER SOM ENDAST ÄR TILLÄMPLIGA PÅ HÖG- KVARTEREN OCH PÅ STYRKORNA SAMT PÅ DEN MILITÄRA OCH CIVILA PERSONAL SOM Inom ramen för förberedandet och genomförandet av de insatser som avses i artikel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, skall högkvarteren och styrkorna och den personal vid dessa som avses i artikel 1 samt deras utrustning tillåtas transitering och tillfällig förläggning på en medlems- stats territorium med förbehåll för godkännande från den statens behöriga myndigheter. Militär och civil personal skall erhålla akut läkar- och tandläkarvård samt sjukhusvård på samma villkor som jämförbar personal i den mottagande staten. Med förbehåll för de avtal och arrangemang som är i kraft eller som kan komma att ingås av de behöriga myndigheterna i den mottagande staten och den sändande staten efter det att detta avtal har trätt i kraft, skall en- bart den mottagande statens myndigheter ha ansvar för att vidta lämpliga åtgärder för att byggnader och mark som förbanden, de operativa enhe- terna och de övriga organen kan behöva samt tillhörande tjänster ställs till deras förfogande. Avtalen och arrangemangen skall i möjligaste mån överensstämma med reglementena om inkvartering och förläggning av liknande förband, operativa enheter och övriga organ i den mottagande staten. Såvida det inte finns ett arrangemang som föreskriver motsatsen, skall den mottagande statens lagar gälla för de rättigheter och skyldigheter som vistelsen i eller användningen av byggnader, mark och tjänster med- för. Förband, operativa enheter och organ som normalt består av mili- tär eller civil personal skall ha rätt att enligt avtal med den mottagande staten upprätthålla ordningen i alla de läger, inrättningar, högkvarter eller andra anläggningar som uteslutande används av dem. operativa enheternas och organens polis får vidta alla lämpliga åtgärder för att upprätthålla ordning och säkerhet i anläggningarna. Utanför anläggningarna skall den polis som avses i punkt 1 använ- das endast efter överenskommelse med den mottagande statens myndig- heter och i samarbete med dessa, och endast i den mån det är nödvändigt för att upprätthålla disciplin och ordning bland medlemmarna av förban- den, de operativa enheterna eller organen. 1.Militär personal får inneha och bära tjänstevapen, under förutsätt- ning att de har tillstånd till detta genom order och efter överenskommelse med myndigheterna i den mottagande staten. 2.Civil personal får äga och bära tjänstevapen, under förutsättning att de har tillstånd till detta enligt nationella föreskrifter i den sändande sta- ten och efter medgivande av myndigheterna i den mottagande staten. Högkvarteren och styrkorna skall ha rätt till samma lättnader i fråga om post och telekommunikationer, transportlättnader och nedsatta avgifter som styrkorna i vistelsestaten, i enlighet med regler och föreskrifter i den staten. 1.Ett högkvarters arkiv och andra officiella dokument som förvaras i lokaler som används av högkvarteret eller som innehas av vederbörligen godkända medlemmar av högkvarteret skall vara okränkbara, utom om högkvarteret har avstått från denna typ av immunitet. Högkvarteret skall på begäran av den mottagande staten och i närvaro av en företrädare för den staten styrka dokumentens art, för att man skall kunna bekräfta att de omfattas av immunitet enligt denna artikel. 2.Om en behörig myndighet eller en rättslig instans i den mottagande staten anser att ett missbruk av den okränkbarhet som ges genom denna artikel har ägt rum, skall rådet på begäran samråda med de behöriga myndigheterna i den mottagande staten för att fastställa huruvida ett så- dant missbruk har ägt rum. 3.Om samrådet inte leder till ett för båda berörda parter tillfredsstäl- lande resultat, skall tvisten prövas av rådet i syfte att finna en lösning. Om tvisten inte kan lösas, skall rådet enhälligt anta detaljerade arrange- mang för dess lösning. För undvikande av dubbelbeskattning gäller följande, vid tillämpningen av konventioner om dubbelbeskattning ingångna mellan medlemsstater, utan att det påverkar den mottagande statens rätt att beskatta militär och civil personal som är medborgare i eller som har sin hemvist i den motta- 1.Om beskattning av något slag i den mottagande staten beror av den skattskyldiges bostad eller hemvist, skall de perioder då militär eller civil personal befinner sig på den mottagande statens territorium enbart i egenskap av militär eller civil personal inte räknas som en bosättningspe- rioder eller som perioder som skapar ändring av bostad eller hemvist vid beskattningen. 2.Militär och civil personal skall i den mottagande staten vara befri- ade från skatt på löner och ersättningar som utbetalas till dem av den sändande staten i deras egenskap av sådan personal samt från skatt på allt lösöre som tillhör dem och som finns i den mottagande staten enbart på grund av deras tillfälliga närvaro i den staten. 3.Denna artikel skall inte förhindra beskattning av militär eller civil personal för all annan lönsam verksamhet som de kan tänkas ägna sig åt i den mottagande staten, utöver anställningen som sådan personal, och, utom när det gäller den lön, de ersättningar och det lösöre som avses i punkt 2, skall denna artikel inte utgöra något hinder för beskattning som militär eller civil personal är underkastad enligt den mottagande statens lag, även om han/hon anses ha sin bostad eller sitt hemvist utanför denna stats territorium. 4.Denna artikel skall inte tillämpas på avgifter: 'Avgift' innebär tullar och alla övriga avgifter och skatter som skall betalas på import eller ex- port i förekommande fall, utom pålagor och skatter som endast utgör be- talning för utförda tjänster. 1.Den sändande statens myndigheter skall ha rätt att utöva all juris- diktion i brottmål och disciplinärenden som den sändande statens lag- stiftning ger dem gentemot såväl militär som civil personal om denna civila personal omfattas av den lagstiftning som styr samtliga eller vissa av de väpnade styrkorna i den sändande staten, med anledning av dess utstationering vid dessa styrkor. 2.Den mottagande statens myndigheter skall ha rätt att utöva sin ju- risdiktion gentemot militär och civil personal och dess underhållsberätti- gade personer för brott som begås på den mottagande statens territorium och är straffbelagda enligt denna stats lagstiftning. 3.Den sändande statens myndigheter skall ha rätt att utöva exklusiv jurisdiktion gentemot såväl militär som civil personal, om denna civila personal omfattas av den lagstiftning som styr samtliga eller vissa av de väpnade styrkorna i den sändande staten, med anledning av deras utsta- tionering vid dessa styrkor, för brott som är straffbelagda enligt den sän- dande statens lagstiftning, inklusive sådana brott mot den sändande sta- tens säkerhet som inte omfattas av den mottagande statens lagstiftning. 4.Den mottagande statens myndigheter skall ha rätt att utöva exklu- siv jurisdiktion gentemot militär och civil personal och dess underhålls- berättigade personer för brott som är straffbelagda enligt den mottagande statens lagar, inklusive sådana brott mot den mottagande statens säkerhet som inte omfattas av den sändande statens lagstiftning. 5.Följande skall anses utgöra brott mot statens säkerhet enligt punk- terna 3, 4 och 6 i denna artikel: a)Förräderi. b)Sabotage, spioneri eller brott mot lagstiftningen om statshem- ligheter eller mot det nationella försvaret. 6.Vid fall av konkurrerande jurisdiktion skall följande regler tilläm- a)Den sändande statens behöriga myndigheter skall ha rätt att med förtur utöva sin jurisdiktion gentemot såväl militär som civil personal, om denna civila personal omfattas av den lagstiftning som styr samtliga eller vissa av de väpnade styrkorna i den sän- dande staten, med anledning av dess utstationering vid dessa styr- kor, i fråga om följande: i)Brott som endast skadar den sändande statens säkerhet eller egendom eller brott som endast skadar militär eller civil perso- nal från den sändande staten eller underhållsberättigade personer i fråga om person eller egendom. ii)Brott till följd av handling eller försummelse i tjänsten. b)Vid andra brott skall den mottagande statens myndigheter med förtur utöva sin jurisdiktion. c)Om den stat som har rätt att med förtur utöva sin jurisdiktion beslutar att avstå från denna rätt, skall den möjligt underrät- ta den andra statens myndigheter om detta. Myndigheterna i den stat som har rätt att med förtur utöva sin jurisdiktion skall välvilligt behandla en begäran från den andra statens myndigheter om att av- stå från denna rätt om den andra staten anser detta vara av särskild vikt. 7.Bestämmelserna i denna artikel skall inte medföra rätt för den sän- dande statens myndigheter att utöva jurisdiktion gentemot medborgare i den mottagande staten eller personer som har sitt hemvist där, såvida de inte är medlemmar av den sändande statens väpnade styrkor. Varje medlemsstat skall avstå från att begära ersättning av en an- nan medlemsstat för skador som uppstått på egendom som tillhör staten och som används inom ramen för förberedande och genomförande av de insatser som avses i artikel 17.2 i FEU, inbegripet övningar, a) om skadan orsakas av militär eller civil personal från den andra medlemsstaten vid tjänsteutövning inom ramen för de ovannämnda insatserna, eller b) om skadan orsakas av den andra medlemsstatens fordon, fartyg eller luftfartyg, när dessa används av dess styrkor, förutsatt anting- en att det fordon, fartyg eller luftfartyg som orsakade skadan an- vändes inom ramen för de ovannämnda insatserna eller att skadan orsakades på egendom som används under samma villkor. En medlemsstat skall även avstå från att begära ersättning för bärgning tills sjöss från andra medlemsstater, förutsatt att det fartyg eller den last som bärgats är en medlemsstats egendom och används av dess väpnade styrkor inom ramen för de ovannämnda insatserna. 2.a) Vid andra skador än skador som orsakas eller uppstår så som anges i punkt 1 på en medlemsstats egendom som är belägen på medlemsstatens territorium skall den andra medlemsstatens ansvar och skadebeloppet avgöras genom förhandling mellan de med- lemsstaterna, om de inte enas om annat. b)Varje medlemsstat skall emellertid avstå från att begära skades- tånd, om skadan understiger ett visst belopp, som skall fastställas genom enhälligt beslut av rådet. Varje annan medlemsstat vars egendom har skadats vid samma olycka skall också avstå från sitt krav upp till de belopp som anges ovan. 3.Vid tillämpning av punkterna 1 och 2 skall uttrycket en medlems- stats egendom omfatta fartyg som chartrats obemannade av en med- lemsstat eller rekvirerats av medlemsstaten med ett kontrakt om obeman- nad charter eller tagits såsom pris, utom den del av förlustrisken och an- svaret som ett annat organ än medlemsstaten står för. 4.Varje medlemsstat skall avstå från att begära skadestånd av en an- nan medlemsstat, om militär eller civil personal vid dess styrkor har ska- dats eller omkommit i tjänsten. 5.Skadeståndskrav (utom till följd av avtal eller på grund av att punkt 6 eller 7 är tillämplig) på grund av en handling eller underlåtenhet som militär eller civil personal har begått i tjänsten eller på grund av en annan handling, underlåtenhet eller olycka som en styrka är lagligen an- svarig för och som på den mottagande statens territorium skadat en annan tredje part än någon av medlemsstaterna skall behandlas av den motta- gande staten enligt följande bestämmelser: a)Skadeståndskrav skall lämnas in, behandlas och regleras eller prövas i enlighet med de lagar och andra författningar i den motta- gande staten som är tillämpliga på krav som härrör från dess egna väpnade styrkors verksamheter. b)Den mottagande staten får bedöma alla sådana krav och betala det belopp som överenskommits eller fastställs genom dom i dess egen valuta.