prop · GS034 · 2004-09-16 00:00:00 — respekten för de överenskomna normerna skall göras effektivare. Rättighetsperspektivet grundas på det internationella normsystemet och gemensamma värden, vilket ger det legitimitet och styrka. Rättighetsperspektivet innebär att alla utvecklingsprogram skall bidra till genomförandet av de mänskliga rättigheterna, såsom de lagts fast i den allmänna förklaringen och i konventionerna om mänskliga rättigheter. Respekt för mänskliga rättigheter bidrar till, och är i stor utsträckning en förutsättning för, demokratisering. förstärker skyddet av de mänskliga rättigheterna. och god samhällsstyrning utgör också förutsättningar för deltagande, inflytande och tillgodoseende av mänskliga rättigheter för alla. Regeringen arbetar med att främja de mänskliga rättigheterna i det svenska utvecklingsarbetet, i EU, i FN och i regionala organisationer. utrikes- och säkerhetspolitiken driver regeringen frågan om att i balansen mellan statssuveränitet och individens rättigheter betona det senare, det vill säga mänsklig säkerhet och det internationella samfundets ansvar att ingripa mot grova kränkningar. I det fredsbevarande och konfliktförebyggande arbetet görs satsningar på demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer, som förutsättningar för hållbara driver på för att EU som ett led i uppföljningen av säkerhetsstrategin, skall arbeta för en stärkt internationell rättsordning baserad på rättstatsprincipen, inklusive bättre samordning och integrering av frågor om de mänskliga rättigheterna. om mänskliga rättigheterna ges ökat utrymme i dialoger med samarbets- Ökad användning i dialogen och samarbetet görs av de landspecifika rekommendationer som framarbetas av FN:s olika kommittéer under konventionerna om mänskliga rättigheter. Frågan om rättighetsbaserade arbetssätt drivs i , fonder och program. Offentliggörandet av landrapporter om mänskliga rättigheter gör att frågorna ges ökad uppmärksamhet, inklusive i näringslivet. Satsningar görs för att stärka kompetensen i dessa frågor i . Den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken är, tillsammans med den svenska försvarspolitiken, vägledande för den svenska krigsmaterielexportpolitiken. Varje ärende avgörs från fall till fall efter en samlad helhetsbedömning. Utvecklingsnivån i ett mottagarland ingår som en av de riktlinjer som ligger till grund för prövningen av ett fall. Den slutgiltiga bedömningen är ett resultat av regeringens olika mål med sin verksamhet och de skilda medel som finns att förverkliga dessa mål. Genom kommittédirektiv 2003:80 gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att utreda förutsättningarna för den framtida svenska exportkontrollen och ramarna kring den, med utgångspunkt i de förutsättningar som gällde för utrikes-, försvars- och säkerhetspolitiken samt internationella åtaganden på exportkontrollområdet. Enligt direktiven skulle utredaren, bland många andra frågor, företa en översyn av gällande svenska riktlinjer för vapenexport och därvid också undersöka möjligheterna att integrera de internationella europeiska riktlinjerna med de till stor del redan överensstämmande svenska. har tillkännagivit att den av regeringen tillsatta utredningen om översyn av riktlinjerna för krigsmaterielexport (UD 2003:02), noga överväger hur fattigdoms- och utvecklingsaspekterna i mottagarlandet samt övriga aspekter som ryms inom en samstämmig politik för en global utveckling vad avser mål, perspektiv och huvuddrag kan införas i riktlinjerna. ansåg vidare att regeringen särskilt skulle tillse att utredaren prövade frågan om den hållbara utvecklingen i mottagarlandet, med de specificeringar som gavs i de internationella riktlinjernas åttonde kriterium, borde införlivas med de svenska riktlinjerna och, om så befanns lämpligt, lämnade förslag om hur detta borde ske. I skrivelse överlämnade () betänkande (2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112) till utredningen för beaktande under det fortsatta utredningsarbetet. I kriterium åtta i EU:s uppförandekod för vapenexport anges ett antal parametrar som medlemsstaterna enats om att använda för att pröva en vapenexportaffärs förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga. EU:s medlemsstater kommer därvid att beakta huruvida den tilltänkta exporten allvarligt skulle hindra den hållbara utvecklingen i mottagarlandet. I sammanhanget kommer medlemsstaterna även att beakta mottagarlandets relativa nivå på militära och sociala utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EU eller bilateralt bistånd. De övergripande målen i handelspolitik på såväl multilateral nivå inom () som i de bilaterala och regionala frihandelsförhandlingarna är samstämmiga med politiken för global utveckling. Utvecklingsdimensionen ligger djupt förankrad i de svenska handelspolitiska målsättningarna. En utvecklad handel är ett viktigt verktyg för ekonomisk tillväxt och möjlighet att uthålligt bekämpa fattigdomen och är därför en avgörande komponent för att nå en rättvis och hållbar global utveckling. Export skapar arbetstillfällen och möjligheter att generera resurser. Import behövs för inhemsk produktion, stärker konkurrensen och bidrar till ett bredare utbud och sänkta konsumentpriser. På EU-nivå finns dock ett behov av ökad samstämmighet. Kombinationen av handelspolitikens utformning, med direkta och indirekta handelshinder och EU:s gemensamma jordbrukspolitik försvårar utvecklingsländernas förutsättningar att konkurrera på EU:s interna marknad och på världsmarknaden. Flera medlemsstater i EU är mindre benägna att lätta på tullskydd och subventioner på känsliga varor trots att en avveckling skulle vara gynnsam för tillväxt och utveckling både i utvecklingsländerna och i EU. Det finns också flera exempel på hur krångliga och oförutsägbara interna EU-regler kan fungera som dolda handelshinder särskilt gentemot utvecklingsländer och som därmed kan begränsa möjligheterna för en rättvis och hållbar global utveckling. Som medlem i EU ligger en viktig del av det svenska handelspolitiska arbetet i att påverka EU:s ställningstaganden i en utvecklingsfrämjande riktning. Nedmonterade handelshinder och reformerad jordbrukspolitik i de rikare länderna skulle gynna den globala utvecklingen som helhet, och särskilt utvecklingsländerna. En komplicerande faktor står dock att finna i att utvecklingsländerna är en mycket heterogen grupp, och att alla inte har samma intressen i den internationella handelspolitiken. Förändringar i handels- och jordbrukspolitiken kan, om de inte kombineras med andra åtgärder, få negativa konsekvenser för enskilda utvecklingsländer på kort sikt. Det kan exempelvis gälla länder som är nettoimportörer av livsmedel och saknar förutsättningar för att ställa om sin produktion, eller länder som har gynnats av EU:s marknadsordning för socker, som reglerar EU:s interna priser samt handel med socker. För att fattiga producenter skall gynnas av en fri och rättvis handels- och jordbrukspolitik är tillgång till avsättningsmarknader och transparent prisinformation en förutsättning. Det är viktigt att vara uppmärksam på hur tillfälliga negativa konsekvenser skall hanteras samt att säkerställa resurser för detta. En försvårande omständighet i den internationella handelspolitiken kommer sig av det faktum att en majoritet av världens fattiga bor i stora länder med stor och konkurrenskraftig produktion. Beredskapen inom EU och i andra industriländer att minska handelshindren för produkter från dessa länder är mindre än i förhållande till utvecklingsländer med en mindre befolkning och produktion. Skälet är att de stora ländernas produktion påverkar andra länders marknader på ett sätt som inte går att negligera. Denna problematik är inte unik för det Sakfrågor och processer av relevans för samstämmighet i politiken Eftersom jordbrukssektorn är ryggraden i de flesta utvecklingsländers ekonomier blir jordbruket en nyckelfråga även på handelsområdet. öppnare och mer rättvis världshandel på detta område skulle ge förutsättningar för en tryggare global livsmedelsförsörjning liksom för sysselsättning, högre inkomster och diversifiering av ekonomin. möjligheter för handel med arbetsintensiva industrivaror liksom en öppnare tjänstehandel har också stor betydelse för utvecklingsländers För många utvecklingsländer, och inte minst för deras fattiga invånare, är också fiskesektorn av avgörande betydelse som en källa till livsmedelssäkerhet och sysselsättning och har ofta stor betydelse för Inom ramen för politiken för global utveckling fortsätter att driva följande sakfrågor i det handelspolitiska arbetet, nationellt och Bättre marknadstillträde för fattiga länder till Varor och tjänster som är av särskilt intresse för de fattigaste länderna skall prioriteras. - Eliminering av exportstöd av alla slag och av handelssnedvridande subventioner inom jordbruket. - Tillräcklig flexibilitet för handelsförhandlingar och i genomförandet av internationella Samstämmighet mellan en öppnare handel och internationellt - Bättre villkor för utvecklingsländers exporttillträde till EU (bättre tullförmåner, fler produkter och tjänster samt enklare ursprungsregler) och möjlighet för utvecklingsländer att sälja ekologiska produkter och miljötjänster på samma villkor som EU:s - Främjande av import från utvecklingsländer till EU och . - Förenkling av krav och handelsregler för internationell handel som är särskilt betungande för fattiga länder. - Bättre dialog med fattiga länder om internationell handelspolitik i syfte att stärka deras röst och bryta deras marginalisering i den handelspolitik och främja handeln gentemot varandra. mellan utvecklingsländer är ofta mycket höga. Eftersom EU:s handels- och jordbrukspolitik är gemensam för alla medlemsländer påverkar internationella processer främst genom det interna EU-arbetet. Handelspolitiskt är de pågående förhandlingarna inom ramen för WTO (utvecklingsdagordningen från ) centrala. Hänsyn till de fattigaste ländernas intressen genomsyrar positioner på alla förhandlingsområden, och framförs ständigt från svensk sida då Dohaförhandlingarna diskuteras inom EU. även både politiskt och finansiellt stött några väst- och centralafrikanska bomullsproducerande länder i deras arbete med bomullsinitiativet i Länderna bakom bomullsinitiativet vill att alla länders handelsstörande stöd till bomullssektorn skall avskaffas för att de skall kunna konkurrera på rättvisa villkor på Priserna på Skr. världsmarknaden är artificiellt låga till följd av omfattande internstöd i framförallt , men även i och EU. Andra viktiga internationella processer där tar utvecklingspolitisk hänsyn i EU-arbetet är förhandlingarna om bilaterala och regionala frihandelsavtal, förhandlingar om ekonomiska partnerskapsavtal (EPA) inom ramen för Cotonousamarbetet med och , i om hållbar utveckling, för handel och utveckling (XI) och uppföljning av dessa konferenser. Även utarbetandet av en ny förordning för Europeiska gemenskapens (EG) autonoma tullpreferenssystem för utvecklingsländers export till EU är viktigt, liksom uppföljningen av EU- kommissionens grönbok om preferensiella ursprungsregler . För att stärka utvecklingsländernas förmåga att dra fördel av existerande marknadstillträde har aktivt medverkat till att EU- kommissionen har satt upp en Internetbaserad Helpdesk med viss nyckelinformation om handelspolitiska regler för exportörer från agerar även nationellt för att skapa bättre förutsättningar för Ett exempel är regeringens beslut att 2004 inrätta en kontaktfunktion på dit exportörer i utvecklingsländerna kan vända sig för att få hjälp att hantera det handelspolitiska regelverk som de möter vid export till och EU. Ett annat är utredningen om den så kallade särskilda och differentierade behandlingen av utvecklingsländer, Special and Differential Treatment (SDT) i WTO. Syftet med utredningen är att ge förslag till flexibilitet i WTO-förhandlingarna, och stöd till hur SDT skall kunna bli mer användbart och bättre bidra till utvecklingsländernas utveckling och integrering i världshandeln. har även tillsammans med övriga nordiska länder tagit initiativ till att förbättra dialogen med afrikanska länder om handel och utveckling i det så kallade Nordiska Afrika- Det syftar till att öka förståelsen för intressen i bland annat WTO liksom för behov av handelsrelaterat bistånd som förstärker kapaciteten att kunna utnyttja ett ökat marknadstillträde. har identifierat stora utvecklingsländer som , och som nyckelaktörer i den internationella handelspolitiken, både för att nå millennieutvecklingsmålen och för att åstadkomma en öppnare internationell handel. Fortsatt dialog och samarbete med dessa länder är därför av vikt. På svenskt förslag fattade beslut om att genomföra en omfattande studie av hur strukturomvandling till följd av öppen handel på bästa sätt understöds på ett socialt ansvarsfullt sätt på Studien skall lyfta fram goda exempel på strukturreformer i såväl utvecklingsländer som rikare länder som syftar till förenkling och liberalisering av handeln. För att fattiga länder skall kunna dra nytta av öppnare och mer förutsägbara handelsvillkor är det viktigt att en investerings-, privatsektor- och exportfrämjande omgivning etableras. ett gott samhällsstyre och en effektiv kamp mot korruptionen. är det viktigt att ländernas handelspolitiska kompetens stärks, både vad gäller kapacitet att formulera och prioriteringar och för export- och importutveckling. har som Skr. 2004/05:4 WTO-medlem, till exempel vid ministertoppmötet i , gjort åtaganden om tekniskt bistånd inom flertalet förhandlingsområden. Utvecklingssamarbetet fyller här en viktig katalytisk funktion. Genom att stödja utvecklingsländernas ansträngningar inom handelspolitiken kan utvecklingssamarbetet bidra till att underlätta för fattiga länder att dra nytta av internationell handel. De biståndsmedel som inriktas på multilateralt handelsrelaterat stöd i främst de minst utvecklade länderna har successivt ökat. En förstudie har inletts kring möjligheten att skapa ett internationellt stärka utvecklingsländernas kapacitet att formulera och genomföra sin egen handelspolitik. Asyl- och migrationspolitiken är i många avseenden en självklar del av politiken för global utveckling. Migration bidrar till utveckling. När människor söker sig över gränser för att arbeta, bilda familj eller studera skapas utvecklingsmöjligheter. Idéer och kunskap sprids. Men sambandet är också det motsatta. Flyktingskap har sitt ursprung i orättvisa, förtryck och ofrihet. En politik som främjar en rättvis och hållbar global utveckling bidrar till att undanröja flyktingskapets orsaker. Den minskar den ofrivilliga migrationen i världen. Migrationspolitiken har i hög grad varit fokuserad på asylrätten. Att söka asyl är en mänsklig rättighet, likaså att få asyl om man är förföljd. Det är en del av det gemensamma ansvar som världens länder har för människor som tvingas fly. På det sättet är också asylpolitiken ett redskap i kampen för mänskliga rättigheter. Den är också en livlina för människor runt om i världen som engagerar sig mot förtryck och orättvisor, för demokrati och social och ekonomisk utveckling, i strid med sitt lands regim. Asylpolitik kan dock aldrig skapa rättvisa i världen, den måste sättas in i sitt sammanhang, som en del av internationell solidaritet och globalt ansvarstagande. Den svenska migrationspolitiken bör ses som en helhet, som omfattar flykting-, invandrings-, invandrar- och återvändandepolitik samt innefattas i utrikes-, säkerhets-, handels- och biståndspolitiken. Migrationspolitik är mer än asylpolitik. Det blir allt mer uppenbart. Den ökade rörligheten och de stora demografiska utmaningar, som många av världens länder står inför, har lett till ett nytt sätt att se på migration. Utvecklingen har varit jämförbar med den förändring i synen på miljön som skedde och som slog igenom med full kraft på 1990- talet. Miljöskydd sågs inte längre som en bromskloss för utveckling, utan som en drivkraft, rentav en del av begreppet utveckling. På samma sätt är migration en förutsättning för utveckling. Förmågan att förverkliga de möjligheter som skapas när människor flyttar kommer att vara avgörande för många länder , både rika och fattiga. Nödvändigheten av en helhetssyn och samverkan som inkluderar sambandet mellan biståndspolitiken och migrationspolitiken fastslogs av genom beslutet över prop. 1996/97:25 Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv. Utmaningar för ökad samstämmighet Asyl- och migrationspolitiken är ett politikområde som väcker starka känslor. Ett skäl är att när människor söker skydd i spelas världens orättvisor upp för våra ögon. Det som vanligtvis betraktas på långt avstånd kommer nära. Det beror också på att det i migrationspolitiken finns inbyggda målkonflikter. Å ena sidan människors rätt att söka asyl och skyldighet att erbjuda dem som är förföljda en , å andra sidan det svenska beslutet att ha en reglerad invandring, vilket bland annat innebär att personer som tar sig till men saknar asylskäl skall återvända till sina hemländer, även om förutsättningarna där är sämre än i . Det finns starka nationella intressen i migrationspolitiken. Det finns en bred politisk enighet om att i likhet med andra länder skall ha en reglerad invandring. Ett av skälen är att värnar arbetsrätten, för svenska arbetstagare, men också för utländsk arbetskraft som kommer hit. Arbets- och lönevillkor skall vara lika för alla. Det är behoven på den svenska arbetsmarknaden som styr invandringen av arbetstagare från länder utanför EU och det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Utbudet av arbetskraft behöver långsiktigt öka om det skall vara möjligt att undvika arbetskraftsbrist, säkra en hållbar ekonomisk tillväxt och finansiera framtidens välfärd. Kraftfulla åtgärder för att ta till vara hela den potentiella arbetskraft som finns i landet är nödvändiga, men knappast tillräckliga. I en bred politik som syftar till att hålla arbetskraftsutbudet uppe och motverka bristsituationer kan ökade möjligheter till arbetskraftsinvandring från länder utanför EU/EES vara ett av flera kompletterande element. Regeringen har mot denna bakgrund tillkallat en parlamentarisk kommitté som skall se över det regelverk som styr möjligheterna till arbetskraftsinvandring med syfte att ta fram ett regelverk som medger vidgad arbetskraftsinvandring från länder utanför EU/EES. En grundläggande utgångspunkt för utredningsarbetet skall vara att löner, försäkringsskydd och övriga anställningsvillkor för personer som invandrar för att arbeta skall vara i nivå med dem som gäller för andra arbetstagare. Sett ur de migrerande arbetarnas perspektiv är problemen delvis andra. Många av dem som arbetar utanför sitt hemland är mer utsatta än andra. Dåliga språkkunskaper och bristande information om ett lands lagar gör att många är helt utlämnade till arbetsgivaren. Många anställs illegalt, en ökande andel av dem är kvinnor som arbetar i rikare människors hem eller unga män som säsongsarbetar inom jordbruket eller byggnadsindustrin. Några länder har så kallade gästarbetarsystem, där utländsk arbetskraft lever och arbetar med helt andra rättigheter än landets egna medborgare. En minskande andel av dem som söker asyl har behov av internationellt skydd. Allt fler gör det av andra skäl. Det är oftast starka personliga skäl, men det är inte asylskäl. får allt fler avslag på sina asylansökningar. Liksom i andra länder är det emellertid åtskilliga som trots avslaget inte återvänder till sina hemländer. Det har lett till att många länder har överbelastade asylsystem, vilket i sig är ett hot mot asylrätten. Migration skall vara en möjlighet, men inte den enda utvägen. utvecklingsmöjligheter i fattiga länder är den långsiktiga lösningen för att förebygga den ofrivilliga migrationen. Utvecklingsinsatser är mot denna Det handlar om att förbättra förutsättningarna för människor att stanna kvar, till exempel genom bättre möjligheter att producera och sälja varor och tjänster i hemlandet, istället för att tvingas flytta för att göra samma jobb någon annanstans i världen. jordbrukspolitiken har en viktig roll i det arbetet. De pengar som migranter skickar tillbaka till sina hemländer utgör en viktig inkomstkälla för miljontals familjer i utvecklingsländer. beräknades totalsumman av dessa så kallade remitteringar uppgå till 100 miljarder dollar, det vill säga ungefär dubbelt så mycket som världens Men alltför mycket pengar går förlorade på Överföringskostnaderna måste minska. En annan stor utmaning är att motverka så kallad kunskapsflykt, det vill säga att kompetent, utbildad arbetskraft försvinner från fattiga länder, och snarare hitta former för brain circulation, det vill säga att den kunskap och det kapital som blir resultatet av migration också återförs till I det sammanhanget spelar också arbetet med återvändande inom ramen för asylpolitiken en central roll. Processer för ökad samstämmighet tog initiativ till ett mellanstatligt forum, Berninitiativet, för att diskutera internationell migration. Målet är att öka samarbetet mellan länder och skapa en internationell dagordning för migration. Behovet av ett fungerande internationellt regelverk för migrerande arbetare var en huvudfråga, en annan behovet av förbättrat samarbete och samordning mellan olika internationella organisationer som FN:s flyktingkommissariat (UNHCR), Internationella arbetsorganisationen (), (), men också FN:s befolkningsfond (UNFPA), , FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR) och . etablerades en oberoende global kommission för Initiativet togs av och och innebar en vidareutveckling av flera av de idéer som Berninitiativet lyft Kommissionen leds av förre migrations- och biståndsministern O. tillsammans med Ramphela Mamphele från . Kommissionen tar sin utgångspunkt i de möjligheter som skapas när Målet är ett stärkt politiskt ledarskap, ett större delat ansvar för världens flyktingar, en stärkt rättsordning och ett bättre skydd för dem som byter land av andra orsaker än flykt från krig och För att göra det möjligt att vidga arbetskraftsinvandringen till även från länder utanför EU/EES har regeringen tillsatt en utredning som har till uppgift att se över regelverket för och behovet av sådan EGDI vid har initierat och publicerat en studie om utvecklingseffekterna av internationell migration och vilken betydelse som mottagande länders migrationspolitik har för fattiga Den fördjupar kunskaperna om Skr. 2004/05:4 migrationens orsaker, betydelsen av de pengar som migranter skickar hem och de hinder som finns samt effekterna av kunskapsflykt och återflyttning. Generellt har i betydande utsträckning gett stöd till flyktingrelaterade insatser. Detta har inte minst skett under en följd av år på västra , ett område av stor direkt migrationspolitisk betydelse för . Omfattningen av de flyktingrelaterade insatserna i området kan uppskattas till ca , vilket gett uppskattningsvis minst 70 000 personer möjlighet att återvända till hemorterna. Insatserna har emellertid endast undantagsvis varit specifikt utformade för att främja återvandring av flyktingar som fått skydd i just eller andra personer som måste återvända till sitt hemland efter att ha nekats uppehållstillstånd här. Det är väsentligt att främjande av återvandring och återvändande från också tillmäts betydelse i det svenska internationella utvecklingssamarbetet. Detta beaktas när så är aktuellt i landstrategierna för utvecklingssamarbetet. Den svenska asylpolitiken genomgår flera förändringar. Målet är att få en tydligare och effektivare asylprocess, där rättssäkerheten stärks, liksom asylsökandes och svenska allmänhetens förtroende för processen. En rad åtgärder har redan vidtagits, andra har föreslagits . Arbetet pågår också för att öka samarbetet och samverkan mellan olika aktörer. Det gäller till exempel arbetet inom FN och framför allt med UNHCR. verkar aktivt för att UNHCR skall få det stöd organisationen behöver, även finansiellt, men också för att samverkan med andra aktörer skall förbättras. Det svenska bidraget till UNHCR uppgår till .