prop · GR03160 · 2004-05-28 00:00:00 — Liksom regeringen har konstaterat i sitt direktiv anser utredningen att ett sådant verkställighetssamarbete utgör det bästa sättet att uppnå en likabehandling av trafikanterna. Vidare kan det konstateras att straffvärdena för trafikbrotten varierar och det går enligt utredningen inte att generellt anlägga samma synsätt för användande av tvångsmedel avseende alla trafikförseelser. För att kunna avgöra behovet av och möjligheterna till att införa någon form av tvångsmedel samt vad detta tvångsmedel skulle kunna bestå av i det enskilda fallet skulle därför en djuplodande analys behöva göras av samtliga trafikförfattningar. Utredningen har med den tidsrymd som stått till förfogande inte haft någon möjlighet att genomföra en sådan analys. Det är nästan uteslutande den kommersiella trafiken som bryter mot bestämmelserna i lagen (1972:435) om överlastavgift och förseelserna kan till viss del antas ske som ett beräknat mönster i den ekonomiska Den kommersiella trafiken har med andra ord ett särskilt ansvar för förseelser mot trafiklagstiftningen och bör vara den första grupp som drabbas av hårdare verkställighetsåtgärder. Överlastavgifter uppgår sällan till bagatellartade belopp vilket gör att ett tvångsmedelsanvändande för verkställighet av dessa avgifter framstår som mer proportionellt än för verkställighet av trafikavgifter eller böter som uppgår till lägre belopp. Överlastade fordon är vidare till sin typ direkt trafikfarliga och orsakar betydande skador på det svenska vägnätet vilket i sin tur ger upphov till en indirekt trafikfara och stora reparationskostnader. Utredningen ser inga egentliga skäl tala emot att det införs möjligheter till tvångsåtgärder mot överlastförseelser om fordonsägarna har hemvist utanför . Det finns ingen möjlighet till en internationell verkställighet av felparkeringsavgifter. Problemet med den internationella verkställigheten av felparkeringsavgifter är framför allt kännbart lokalt och i vissa svenska gränskommuner ignorerar många utländska trafikanter parkeringsbestämmelserna. Vid utformande av regler för användande av ingående tvångsmedel mot felparkerade fordon, såsom t.ex. s.k. wheel- clamps skulle enligt utredningen en särskild hänsyn behöva tas till proportionalitetsprincipen eftersom felparkeringsavgifter aldrig uppgår till några högre belopp. Det har också framkommit att problemet egentligen anses vara att NVL eller någon annan internationell samarbetslagstiftning inte är tillämplig för dessa typer av avgifter. Problemets lösning har alltså egentligen ansetts ligga i ett tillskapande av möjligheter att driva in avgifterna internationellt snarare än i ett tillskapande av möjligheter till tvångsåtgärder mot de utländska fordonen. Inom det har principdiskussioner förts om bl.a. verkställighetsproblem av felparkeringsavgifter och andra länder än har visat intresse för att skapa möjligheter till indrivning över gränserna av felparkeringsavgifter. Det kan också konstateras att tvångsåtgärder mot felparkerade fordon i stort inte har vunnit lika stor acceptens i utländska rättssystem som t.ex. tvångsåtgärder mot fordon i anledning av andra inte alltför bagatellartade trafikförseelser. Den slutliga utgången av behandlingen inom det med möjliga framtida multilaterala eller bilaterala avtal bör enligt utredningen avvaktas innan eventuella svenska nationella bestämmelser övervägs. Mot bakgrund av det anförda har utredningen därför funnit att behov föreligger av tvångsåtgärder för en effektivare verkställighet av överlastavgifter. Utredningen har emellertid inte funnit möjligt eller behövligt att föreslå sådana åtgärder för verkställighet av trafikböter eller felparkeringsavgifter. I denna bedömning ligger också att utredningen av principiella skäl anser att ett införande i svensk rätt av ett nytt tvångsmedelssystem inledningsvis bör göras inom ett relativt begränsat tillämpningsområde. Överväganden att tillämpa ett sådant system även inom andra områden bör sedan göras först efter det att en utvärdering har gjorts av det första systemet och av hur systemet har fungerat praktiskt. Utredningen anser att allt talar för att systemet först bör tillämpas inom området för överlastavgifter. Utredningen anser att polisen skall ges en möjlighet att vid kontrollplatsen först beräkna ett förskott för en överlastavgift. Om förskottet inte betalas skall polisen hindra fordonets fortsatta färd. Ett beslut om hinder av fortsatt färd är mindre betungande för såväl staten som den enskilde än ett beslut om att fordonet skall tas i förvar. Bestämmelsen skall endast gälla mot de fordonsägare eller andra som är ansvariga för överlastavgiften och som har hemvist utanför . skall alltjämt vara beslutsfattande myndighet för själva överlastavgiften En viss förtur skall gälla för ärendet i de fall där ett förskott inte betalas och ett fordon således inte får fortsätta sin färd. har en möjlighet att häva beslutet om hinder av fortsatt färd genom att uttala sig i förskottsfrågan och konstatera att något förskott inte skall utgå. De allmänna förvaltningsdomstolarnas handläggning av ärendet påverkas i princip inte av utredningens förslag. En överlastavgift skall emellertid aldrig kunna sättas högre än ett förskott för överlastavgiften. Om det blir aktuellt med återbetalning av ett erlagt förskott skall kronfogdemyndigheten ha möjlighet att avräkna belopp som är registrerade i en svensk indrivningsdatabas på den som är ansvarig för överlastavgiften. Utredningens förslag förväntas medföra en förstärkning för statskassan i form av effektivare verkställighet av överlastavgifter samt en relativ minskning av överlastsrelaterade kostnader. Förslagen föreslås träda i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1972:435) om överlast- avgift Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1972:435) om överlastavgift dels att i lagen skall införas fem nya paragrafer, 8 ae §§ med följande dels att 11 § skall ha följande lydelse. Om den som enligt 7 § skall påföras överlastavgift inte har hemvist i , , , eller skall polisman vid kontrollen beräkna ett förskott för överlastavgift med stöd av bestämmelserna i 25 §§ i denna lag. Förskott för överlastavgift skall betalas till polisman. Om full betalning inte erläggs skall polismannen hindra fordonets fortsatta färd. Ett beslut om hinder av fortsatt färd gäller till dess att full betalning har erlagts för förskottet eller, om överlastavgift har bestämts, för denna avgift. Som uppbörd anses även att medel, som har betalats som förskott för överlastavgift, tas i anspråk för betalning av överlast- avgift. Uppkommer överskott vid upp- börd skall överskottet återbetalas. Endast överskott som uppgår till skall åter- betalas. Beloppet skall avrundas till närmaste lägre hela krontal. Har beslut om förskott meddelats får överlastavgift inte bestämmas till ett högre belopp än förskottet. Om ett beslut om hinder av fortsatt färd gäller enligt denna lag skall polisen och handlägga ärendet om överlast- avgift utan dröjsmål. får då också vid sin handläggning helt eller delvis nedsätta ett beräknat förskott. beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Skrivelsen med överklagandet skall ha kommit in till från den dag då klaganden fick del av beslutet. Om någon har överklagat ett beslut, får även någon annan som haft rätt att överklaga beslutet ge in ett överklagande, trots att den för honom gällande tiden för överklagande gått ut. Ett sådant överklagande skall ges in från utgången av den tid inom vilken det första överklagandet skulle ha gjorts. Återkallas eller förfaller det första överklagandet av någon annan anledning, förfaller också det . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut enligt 8 b § får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter skall ha följande lydelse. Avräkning enligt denna lag skall göras från belopp som återbetalas eller annars utbetalas på grund av bestämmelse i 1.skattebetalningslagen (1997:483), 2.lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., 3.10 kap. 14 §§ mervärdesskattelagen (1994:200), 4.lagen (1994:1551) om tullfrihet m.m., 5.lagen (1998:506) om 5. lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter, eller 6. tullagen (2000:1281). 6. tullagen (2000:1281), eller Vad som sagts i första stycket 1 gäller inte utbetalning enligt 9 kap. 1 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Avräkning skall också göras vid återbetalning av belopp som tagits ut som förrättningskostnad vid indrivning av en sådan fordran som avses i 2 § första meningen. Denna lag träder i kraft . ombudsmän, för , Kammarrätten i , Länsrätten i , Riksåklagaren, , , , i , vid , , , , , Länsstyrelsernas samrådsgrupp för körkort och yrkesmässig trafik, , , , , , , , , och Säkring av gods i trafik. Förslag till lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1972:435) om överlastavgift dels att 9 och 11 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 8 ae §§, av följande lydelse. Om den som enligt 7 § skall , eller , skall en polisman vid kontrollen av fordonet eller fordonståget ta ut ett förskott för överlastavgiften. Förskottet skall beräknas enligt bestämmelserna i 25 §§. Förskottet skall betalas omedel- bart till en polisman. förskott som anges i fordonstågets fortsatta färd. En polisman får underlåta att Ett beslut om hinder av fortsatt färd gäller tills förskottet betalats eller, om överlastavgift har på- förts, denna avgift har betalats. Som uppbörd enligt 9 § anses även att medel som har betalats som förskott för överlastavgift tas i anspråk för betalning av överlast- avgiften. Uppkommer ett överskott vid uppbörd skall överskottet åter- betalas. Endast överskott som uppgår till skall åter- betalas. till närmaste lägre hela krontal. Har beslut om förskott för överlastavgift fattats får överlast- avgiften inte bestämmas till ett högre belopp än förskottet. Om ett beslut om hinder av fortsatt färd gäller enligt denna lag skall polisen och handlägga ärendet om överlast- avgift utan dröjsmål. sen får vid sin handläggning helt eller delvis sätta ned ett förskott som tagits ut för avgiften. Bestämmelserna i 3 § andra Bestämmelserna i 9 § första stycket, 9 § första stycket, 10 § stycket, 10 § andra stycket, 45 § andra stycket, 45 § första stycket, första stycket, 56, 6163, 66 och 56, 6163, 66 och 85 §§ fordons- skattelagen (1988:327) skall också (1988:327) skall också gälla över- Det som sägs där om Denna lag gäller ej ifråga om fordon som är registrerat i militära fordonsregistret, brukas hos Försvarsmakten enligt skriftligt avtal med denna eller är taget i anspråk med nyttjanderätt enligt förfogandelagen (1978:262). beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Skrivelsen med överklagandet skall ha kommit in till från den dag då klaganden fick del av beslutet. Om någon har överklagat ett beslut, får även någon annan som haft rätt att överklaga beslutet ge in ett överklagande, trots att den för honom gällande tiden för överklagande gått ut. Ett sådant överklagande skall ges in från utgången av den tid inom vilken det första överklagandet skulle ha gjorts. Återkallas eller förfaller det första överklagandet av någon annan anledning, förfaller också det . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 4Senaste lydelse 1999:879. 5Senaste lydelse 2002:402. En polismans beslut enligt 8 a och 8 b §§ får inte överklagas. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter skall ha följande lydelse. Avräkning enligt denna lag skall göras från belopp som återbetalas eller annars utbetalas på grund av bestämmelse i 1.skattebetalningslagen (1997:483), 2.lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., 3.10 kap. 14 §§ mervärdesskattelagen (1994:200), 4.lagen (1994:1551) om tullfrihet m.m., m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och mineraloljeprodukter, eller 6. tullagen (2000:1281). 6. tullagen (2000:1281), eller Vad som sagts i första stycket 1 gäller inte utbetalning enligt 9 kap. 1 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Avräkning skall också göras vid återbetalning av belopp som tagits ut som förrättningskostnad vid indrivning av en sådan fordran som avses i 2 § första meningen. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2002:409. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift, 2.lag om ändring i lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnessakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om överlastavgift Lagförslaget innehåller nya verkställighetsregler beträffande överlastavgift i fall då den som skall påföras avgift har hemvist utanför . Verkställighet skall kunna ske genom att en polisman som kontrollerar fordonet tar ut ett förskott för överlastavgiften i samband med kontrollen. Om inte förskottsbeloppet betalas , skall polismannen som regel hindra fordonets fortsatta färd. Hindret skall bestå till dess betalning sker. Den slutliga prövningen av om överlastavgift skall påföras skall liksom ske hos . Avgiften skall därvid inte kunna bestämmas till ett högre belopp än förskottet. Lagrådet har inte anledning att ifrågasätta behovet av att verkställigheten beträffande överlastavgifter görs mer effektiv när det är fråga om utomnordiska fordonsägare. Det remitterade lagförslaget väcker emellertid ett flertal frågor av både principiell och praktisk natur. En av de frågor som inställer sig är hur förslaget förhåller sig till rättssäkerhetsgarantierna i artikel 6 i om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. I den analys som har gjorts i lagrådsremissen hänvisas bl.a. till ett avgörande av (dom i målet Janosevic mot angående skattetillägg), där domstolen uttalade att artikel 6 i princip inte hindrar att påföljder verkställs innan de prövas av domstol men att särskild försiktighet måste iakttas när det är fråga om omedelbar verkställighet av en administrativ myndighets beslut. Såvitt gäller överlastavgift är det, enligt vad som framhålls i lagrådsremissen, ett starkt statligt intresse av att avgiften kan tas ut i förskott, eftersom det annars i många fall skulle vara omöjligt att få till stånd en verkställighet i fall då fordonsägaren har hemvist utanför . Det påpekas också att förskottet återbetalas, om sedermera anser att överlastavgiften skall påföras med ett lägre belopp än förskottet eller om någon avgift inte skall påföras alls. Av betydelse är vidare, sägs det, att beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Slutsatsen i lagrådsremissen är att de föreslagna verkställighetsreglerna Lagrådet kan i allt väsentligt ansluta sig bedömningen i lagrådsremissen. För att rättssäkerhetens krav skall tillgodoses är det emellertid viktigt att se till att ett ärende om överlastavgift, inbegripet frågan om hinder mot fordonets fortsatta färd, kommer under Lagrådet återkommer till denna fråga i det En annan fråga är om möjligheten att hindra ett fordons fortsatta färd vid utebliven betalning är förenlig med det allmänna kravet på proportionalitet, dvs. kravet på att skälen för en tvångsåtgärd och tvångsåtgärdens art skall uppväga det intrång eller men i övrigt som tvångsåtgärden innebär för den som utsätts för den. remissbehandlingen av det utredningsbetänkande (SOU 2002:72) som ligger till grund för det aktuella förslaget uttryckte JO tveksamhet på den I lagrådsremissen sägs emellertid att proportionalitetsprincipen inte bör utgöra något hinder mot den förslagna ordningen. hänvisas bl.a. till att en överlastavgift, i motsats till motsvarande påföljder vid flertalet andra trafikförseelser, även vid en mindre överträdelse oftast uppgår till större belopp. Även här kan Lagrådet i princip ansluta sig till uttalandena i Frågan huruvida kravet på proportionalitet är uppfyllt hänger emellertid samman med hur länge ett hinder mot fortsatt färd skall kunna pågå. De regler som förslås på den punkten är enligt Lagrådets mening diskutabla. Något som också är värt att diskutera är om polisen har tillräckliga möjligheter att faktiskt hindra att fordonet körs vidare. sägs mycket litet om vilka praktiska åtgärder från polisens sida som det kan bli fråga om. Lagrådet avser att i det följande närmare gå in på de spörsmål som hänger samman med den förslagna möjligheten att hindra ett fordons Ytterligare en fråga av allmän betydelse är på vilket sätt den föreslagna förskottsavgiften skall erläggas. I lagrådsremissen hänvisas till möjligheten att göra betalning med hjälp av kontokort. emellertid att polisen normalt saknar möjlighet att ta emot En annan möjlighet är enligt lagrådsremissen att polisen följer med fordonsföraren till en bank eller en uttagsautomat. sägs också att betalning skulle kunna ske genom att fordonsföraren kontaktar åkaren, som i sin tur betalar förskottet, kanske med utnyttjande av bankernas datasystem eller genom utnyttjande av någon Såvitt Lagrådet kan finna kan systemet med omedelbar betalning knappast fungera, om inte de polismän som beslutar om förskottsavgift har möjlighet att ta emot betalning med hjälp av kontokort. De andra betalningsmöjligheter som nämns i lagrådsremissen förefaller mindre realistiska och kan i varje fall ta i anspråk. Syftet med lagförslaget är att säkra betalning av den överlastavgift som har att besluta om. I lagrådsremissen avvisas alternativet att fordonet skulle kunna tas i förvar, främst med hänvisning till de krav på administrationen som skulle ställas och ansvaret för fordonets vård. Lagrådet har ingen annan uppfattning men skulle gärna ha sett att man i lagrådsremissen hade diskuterat frågan om inte ett säkerställande av betalningen för överlastavgiften hade kunnat få ske också i någon annan form, utan att förskott behöver erläggas, t.ex. genom bankgaranti. Efter dessa allmänna synpunkter på lagförslaget övergår Lagrådet till att mera i detalj kommentera de olika bestämmelserna. I första stycket föreskrivs att, om den som skall påföras överlastavgift inte har hemvist inom , en polisman skall vid kontrollen av fordonet eller fordonståget ta ut ett förskott för överlastavgiften. Som har anförts i lagrådsremissen är den myndighetsutövning som det är fråga om av den arten att polisens beslutsbehörighet bör regleras närmare, lämpligen i polisförordningen. När det gäller den föreslagna lagtexten anser Lagrådet att uttrycket ta ut ett förskott passar mindre väl i detta sammanhang. Det bör i stället anges att polismannen skall besluta om förskott. I paragrafens andra stycke sägs att förskottet skall beräknas enligt bestämmelserna i 2-5 §§, alltså samma bestämmelser som skall tillämpas vid det slutliga påförandet av överlastavgift. Lagrådet har inte något att invända mot den regeln. Det är självfallet angeläget att förskottet så nära som möjligt överensstämmer med den slutliga överlastavgiften. Tredje stycket innehåller en föreskrift om att förskottet skall betalas till en polisman. Enligt Lagrådets mening bör föreskriften ersättas av en regel om betalningsmottagare som täcker både det fallet att betalning sker och fall då betalning sker . Det bör sålunda anges att betalning skall ske till polismyndigheten. En sådan regel hindrar inte att betalning sker till den polisman som beslutar om förskottet, förutsatt att han har rätt att ta emot betalning för polismyndighetens räkning. Att betalning skall ske , om fordonsföraren vill undvika att fordonet hindras att fortsätta färden, kan lämpligen framgå av en följande paragraf. Paragrafen innehåller de tidigare berörda reglerna om hindrande av ett fordons fortsatta färd. Enligt huvudregeln i första stycket skall en polisman alltid hindra den fortsatta färden, om det förskott som anges i 8 a § inte betalas. I andra stycket sägs emellertid att polismannen får underlåta att vidta en sådan åtgärd, om det finns synnerliga skäl. Enligt tredje stycket gäller ett beslut om hinder mot fortsatt färd till dess förskottet har betalats eller, om överlastavgift har påförts av , till dess denna avgift har betalats. En första fråga som inställer sig är huruvida polisens åtgärd enligt de föreslagna bestämmelserna är att anse som ett rent faktiskt ingripande eller om det är fråga om ett förvaltningsbeslut i mera formell mening. Befogenhet för en polisman att hindra ett fordons fortsatta färd ges i flera bestämmelser i trafikförfattningarna, t.ex. i 5 kap. 3 § fordonslagen (2002:574), 6 kap. 6 § yrkestrafiklagen (1998:490), 14 kap. 15 § trafikförordningen (1998:1276) och 26 § förordningen (1982:923) om transport av farligt gods. Syftet med dessa bestämmelser torde vara att ge polismannen möjlighet till ett faktiskt ingripande. I de angivna lagrummen sägs ingenting om hur länge hindret mot fortsatt färd skall bestå. I den förslagna 8 b § talas det inte bara om att en polisman skall hindra ett fordon från att köra vidare, utan det sägs också att ett beslut om hinder skall bestå . Detta talar för att polismannens ingripande är av ett annat slag än det hinder som det talas om i de andra trafikförfattningarna. En fråga som då uppstår är om inte beslutet bör kunna överklagas. Det kan påpekas att en polismans beslut om körförbud enligt 3 kap. 6 § fordonslagen är överklagbart 5 kap. 5 § samma lag. Det remitterade förslaget innehåller en bestämmelse om att beslut enligt 8 a och 8 b §§ inte får överklagas. Överklagandeförbudet gäller således inte bara beslut om förskott utan också beslut om hinder mot fortsatt färd. Som skäl mot ett system med överklagande anförs i lagrådsremissen att man bör undvika den situationen att förskottet är överklagat som handlägger och beslutar i ärendet om överlastavgift. Det kan i sammanhanget nämnas att, enligt en särskild bestämmelse i det remitterade förslaget (8 e § första meningen), polisen och skall handlägga ett ärende om överlastavgift utan dröjsmål i fall då hinder mot fortsatt färd gäller enligt lagen. Enligt Lagrådets mening kräver hänsynen till rättssäkerheten att polisens beslut snabbt kan bli överprövat i någon form. Rättssäkerhetskravet tillgodoses bäst genom att polisens beslut skyndsamt underställs , som då bör pröva om beslutet skall bestå. Underställningen bör avse såväl förskotts- som kvarhållandefrågan. Lagrådet anser vidare att det starkt kan ifrågasättas om ett beslut om hinder mot fortsatt färd, med de ingripande verkningar som beslutet kan ha för fordonsägaren, bör kunna bestå som det kan bli fråga om enligt det föreslagna tredje stycket. Tiden kan bli särskilt lång i fall då beslut om påförande av överlastavgift överklagas. Det kan hävdas att en sådan ordning strider mot proportionalitetsprincipen. Intresset av att ett fordon inte skall hindras alltför länge från att fortsätta färden talar för att ett beslut om hinder mot fortsatt färd bör kunna upphävas, trots att överlastavgiften ännu inte har blivit slutligt fastställd. Ett alternativ som också kan övervägas vore att i lagen föreskriva en längsta tid under vilken fordonet får hindras från fortsatt färd. Det kan antas att, för den yrkestrafik som förslaget främst riktar sig mot, även ett kortare kvarhållande skulle kunna bli ett effektivt medel för att få in förskottet.