prop · GR0364 · 2004-02-03 00:00:00 — Enligt regeringens bedömning finns det starka skäl för att lindra de problem som förmögenhetsskatten kan medföra för vissa hushåll. Dessa skäl är så starka att den ökade komplexiteten får accepteras. Ett par remissinstanser har haft synpunkter på utformningen av begränsningsregeln för fastighetsskatt. Det är dock inom ramen för detta lagstiftningsarbete inte möjligt att föreslå några ändringar när det gäller denna regel. Begränsningsregeln för fastighetsskatten är dessutom före- mål för överväganden. Utgångspunkten för en begränsningsregel för förmögenhetsskatten är att regeln skall omfatta de skattskyldiga som omfattas av begräns- ningsregeln för fastighetsskatt och som betalar förmögenhetsskatt som kan hänföras till det småhus som är hushållets permanenta bostad. En konsekvens av detta är att skattskyldiga vars hushållsinkomst överstiger inte kommer att omfattas av de nya reglerna. En annan konsekvens är att den som äger ett nyproducerat småhus och som därför inte betalar någon fastighetsskatt inte heller kommer att kunna tillgodo- Prop. 2003/04:64 räknas skattereduktion för den förmögenhetsskatt som hänför sig till Detta är en rimlig effekt eftersom de aktuella reglerna i första hand tar sikte på de ägare som bott länge i sina hus. De som har förvärvat ett hus har på ett annat sätt kunnat överblicka de ekonomiska konsekvenserna av förvärvet. Fastighetsskatt betalas av ägaren till en fastighet. Som en följd härav kan skattereduktion för fastighetsskatt enbart tillgodoräknas ägaren till en fastighet. Förmögenhetsbeskattningen har en annan konstruktion. Sker sambeskattning av t.ex. makar fördelas skatten på makarna efter för- hållandet mellan deras skattepliktiga förmögenheter. Mot den bakgrun- den är det rimligt att de nya reglerna om begränsning av förmögenhets- skatten även omfattar personer som är sambeskattade med en skatt- skyldig som tillgodoräknats skattereduktion för fastighetsskatt. Detta berörs vidare i avsnitt 5.2. En begränsningsregel för förmögenhetsskatten kan utformas antingen som en regel om skattereduktion eller som en värderingsregel i lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt (SFL). Begränsningsregeln för fastighetsskatten är utformad som en skattereduktion. I det fallet beräk- nas fastighetsskatten enligt reglerna i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. Begränsningen av skatteuttaget åstadkoms genom att den skattskyldige tillgodoräknas en viss skattereduktion som sammantaget medför den avsedda lättnaden i skatteuttaget. Övervägande skäl talar för att även begränsningsregeln för förmögenhetsskatten bör vara utformad som en skattereduktion. Det innebär att SFL inte behöver ändras. De aktuella skattskyldiga blir taxerade för förmögenhet och påförs förmö- genhetsskatt enligt gällande regler i SFL. Begränsningen av skatten åstadkoms i stället genom en särskild lagstiftning om en skattereduktion för förmögenhetsskatten. En skattereduktionsregel för förmögenhetsskatten kan i sin tur utfor- mas på olika sätt. Ett sätt är att infoga regeln i lagen (2001:906) om skattereduktion för fastighetsskatt genom att låta avräkningsunderlaget ökas med den del av förmögenhetsskatten som hänför sig till permanent- bostaden. En sådan konstruktion skulle innebära att den vars avräknings- underlag redan på grund av fastighetsskatten uppgår till inte skulle kunna få någon skattereduktion för förmögenhetsskatten. Det är emellertid i det här sammanhanget inte aktuellt att öka det maximala av- räkningsunderlaget, eftersom det skulle innebära att antalet skattskyldiga som skulle få skattereduktion för fastighetsskatt skulle öka. En bättre metod är därför att behålla reglerna om skattereduktion för fastighetsskatt oförändrade. I stället föreslås att en ny fristående lag om skattereduktion för förmögenhetsskatt tillskapas. I det följande presenteras ett sådant för- slag. Regeringens förslag: Förhållandet mellan tillgodoräknad skatte- reduktion för fastighetsskatt och den fastighetsskatt som påförts för permanentbostaden avgör hur stor reduktion som skall tillgodoräknas för förmögenhetsskatten. Om skattereduktionen för fastighetsskatt t.ex. utgör en tredjedel av fastighetsskatten, skall skattereduktionen uppgå till ett belopp som motsvarar en tredjedel av den förmögenhetsskatt som hän- förs till permanentbostaden. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har påpekat att det för den skattskyldige kan bli svårt att på egen hand beräkna skattereduktionen för förmögenhetsskatt. Skälen för regeringens förslag I budgetpropositionen anges att begränsningen av förmögen- hetsskatten skall utgå från den förmögenhetsskatt som hänför sig till den permanenta bostaden. Med den permanenta bostaden avses här den s.k. reduktionsfastigheten enligt lagen (2001:906) om skattereduktion för fastighetsskatt. Om den skattskyldige inte har några andra skattepliktiga tillgångar än reduktionsfastigheten och inte heller några skulder bör i detta fall hela förmögenhetsskatten vara utgångspunkt för skatte- reduktionen. Den fråga som då uppkommer är om skattereduktionen för förmögen- hetsskatt alltid skall vara lika stor oavsett hur stor skattereduktionen för fastighetsskatt har varit i förhållande till den fastighetsskatt som hänför sig till reduktionsfastigheten. Frågan kan också ställas på följande sätt. Antag att en skattskyldig äger en fastighet vars taxeringsvärde uppgår till . Avräkningsunderlaget uppgår alltså till . Om den skattskyldiges spärrbelopp uppgår till kommer skatte- reduktionen för fastighetsskatt att bli (20 00010 000=) . Om spärrbeloppet i stället uppgår till kommer skattereduktionen att bli . Frågan är om skattereduktionen för förmögenhetsskatt skall vara densamma i dessa båda fall eller om den på något sätt skall relateras till de förhållanden som lett till att skattereduktionen trots att fastig- hetens taxeringsvärde är detsamma blir olika stor. Enligt regeringens mening kan den vars förhållanden är sådana att han eller hon har fått en större skattereduktion för fastighetsskatten än någon annan vars fastighet har samma taxeringsvärde också anses vara i behov av en större reduktion av förmögenhetsskatten. Reglerna bör därför ut- formas på så sätt att beräkningen av skattereduktionen för förmögenhets- skatt skall ske utifrån hur stor andel av fastighetsskatten som skatte- reduktionen utgör. Denna andel multipliceras med förmögenhetsskatten och resultatet utgör den skattereduktion som skall tillgodoräknas den skattskyldige. Metoden åskådliggörs i exempel 1. En ensamstående skattskyldig bor i ett småhus med i taxeringsvärde. Den skattskyldige har inte någon ytterligare förmögenhet och inte några skulder. Hushållsin- komsten är . Fastighetsskatten uppgår till och förmögenhetsskatten till . Skattereduktionen för fastighetsskatt uppgår till . Det motsvarar två tredjedelar av den fastighetsskatt som påförts den skattskyldige. Det innebär att förmögen- hetsskatten på skall reduceras med två tredjedelar. Skattereduktionen för förmö- genhetsskatt blir alltså . Består den skattepliktiga förmögenheten inte enbart av en reduktions- fastighet utan även av andra tillgångar blir det nödvändigt att först be- räkna hur stor del av förmögenhetsskatten som kan hänföras till reduk- tionsfastigheten. Utgångspunkten är ju att endast förmögenhetsskatt som kan hänföras till det småhus som är den permanenta bostaden skall ge rätt till skattereduktion. Ett sätt metod A att beräkna hur stor del av förmögenhetsskatten som hänför sig till reduktionsfastigheten när det även finns andra tillgångar är att multiplicera fastighetens andel av de skattepliktiga tillgångarna med förmögenhetsskatten. Metoden åskådlig- görs i exempel 2. En ensamstående skattskyldig utan skulder bor i en fastighet med i taxerings- värde. Han äger dessutom ett fritidshus med i taxeringsvärde. Den totala förmö- genhetsskatten uppgår till . Reduktionsfastighetens andel av de skattepliktiga tillgångarna är tre fjärdedelar. Av förmögenhetsskatten om hänför sig tre fjärde- delar till reduktionsfastigheten, dvs. Av exempel 2 framgår att innehavet av fritidshuset gör att den skatt- skyldige får tillgodoräkna sig ett högre underlag för skattereduktion än om han inte hade ägt fritidshuset. Om reduktionsfastigheten hade varit enda tillgången i exempel 2 hade förmögenhetsskatten blivit . Fritidshuset gör alltså att den skattskyldige i exemplet får tillgodoräkna sig mer i förmögenhetsskatt. Detta visar att den som äger till- gångar utöver reduktionsfastigheten enligt metod A kan få tillgodoräkna sig ett högre underlag för skattereduktion än den som bara äger en re- duktionsfastighet med lika högt taxeringsvärde. Denna effekt uppstår på grund av att en del av fribeloppet går åt till de andra tillgångarna. Det blir alltså bara en del av fribeloppet som dras av mot reduktionsfastig- hetens taxeringsvärde jämfört med om fastigheten hade varit enda till- gång då ju hela fribeloppet hade dragits av mot taxeringsvärdet. Det får anses vara en godtagbar effekt, eftersom den som har tillgångar utöver reduktionsfastigheten betalar mer förmögenhetsskatt för fastigheten än den som inte har andra tillgångar. Flera av de skattskyldiga som kan vara aktuella för skattereduktion för förmögenhetsskatt kommer sannolikt att ha skulder. Skattskyldiga med i övrigt lika förutsättningar men där den ene har skulder och den andre är skuldfri betalar naturligtvis olika mycket i förmögenhetsskatt. Detta åskådliggörs i exempel 3. En ensamstående skattskyldig bor i en fastighet med i taxeringsvärde. Han äger dessutom ett fritidshus med i taxeringsvärde. Skulderna uppgår till och hushållsinkomsten till . Fastighetsskatten för reduktionsfastigheten upp- går till . Den totala förmögenhetsskatten uppgår till . skatten hänför sig tre fjärdedelar till reduktionsfastigheten, dvs. 2003/04:64 tionen för fastighetsskatt uppgår till . Det motsvarar två tredjedelar av den fastighetsskatt som påförts den skattskyldige. Det innebär att förmögenhetsskatten som hänför sig till reduktionsfastigheten skall reduceras med två tredjedelar, dvs. Om den skattskyldige i stället hade varit skuldfri hade förmögenhetsskatten som hänför sig till reduktionsfastigheten uppgått till . Förmögenhetsskatten skulle då ha reducerats med två tredjedelar av , dvs. Av exempel 3 framgår att om omständigheterna i övrigt är lika kommer den som är skuldfri att tillgodoräknas en högre skattereduktion än den som har skulder. Det är en rimlig effekt eftersom skulderna reducerar förmögenhetsskatten. Den som har skulder kan dessutom tillgodoräknas skattereduktion för underskott av kapital om ränteutgifterna överstiger kapitalintäkterna. Det nu sagda talar för att om man väljer metod A skall någon särskild hänsyn inte tas till skulder. Om man vill undvika att skattskyldiga med andra tillgångar utöver reduktionsfastigheten får högre skattereduktion än skattskyldiga utan andra tillgångar men där förhållandena i övrigt är lika krävs att man räknar om förmögenhetsskatten som om den skattskyldige endast hade ägt reduktionsfastigheten, metod B. Vid beräkningen av den skatt som hänför sig till reduktionsfastigheten skall i sådana fall hela fribeloppet dras av. Ett problem med den metoden är dock hur man skall hantera det fall när den skattskyldige har skulder. Antingen skall samtliga, inga eller endast de skulder som hänför sig till fastigheten dras av. Att endast dra av skulderna som hänför sig till fastigheten är svårt att hantera av administrativa skäl. Ett enklare sätt är att dra av samtliga skulder från taxeringsvärdet. Nackdelen med en sådan metod är dock att få skatt- skyldiga skulle vara berättigade till reduktion. Ett tredje sätt är att inte beakta skulderna över huvudtaget, vilket i de flesta fall skulle vara mycket förmånligt för den skattskyldige. När det gäller frågan hur man skall beräkna hur stor del av förmögen- hetsskatten som hänför sig till reduktionsfastigheten talar övervägande skäl för att välja metod A. Denna metod innebär visserligen att den som äger tillgångar utöver reduktionsfastigheten kan få tillgodoräkna sig ett högre underlag för skattereduktion än den som bara äger en reduktions- fastighet med lika högt taxeringsvärde. Detta är en effekt som får godtas. Den som har tillgångar utöver reduktionsfastigheten betalar mer förmö- genhetsskatt för fastigheten än den som inte har några andra tillgångar. Denna metod är dessutom att föredra av administrativa skäl. Enligt begränsningsregeln för fastighetsskatten kan fastighetsägaren inte medges skattereduktion för den del av fastighetsskatten som beräk- nats på ett taxeringsvärde . Genom att låta förhållandet mellan tillgodoräknad skattereduktion för fastighetsskatt och den fastighetsskatt den skattskyldige påförts för reduktionsfastigheten styra reduktionen för förmögenhetsskatten behövs det inte något särskilt tak för skattereduktionen för förmögenhetsskatt. Den skattskyldige kommer i princip att få betala full förmögenhetsskatt för den del av taxe- ringsvärdet som överstiger . Sammanfattningsvis föreslås att skattereduktionen för förmögenhets- skatt skall beräknas på följande sätt. Består den skattepliktiga förmögen- heten inte enbart av en reduktionsfastighet utan även av andra tillgångar måste man beräkna hur stor del av förmögenhetsskatten som kan hän- föras till reduktionsfastigheten. Detta sker genom att fastighetens andel Prop. 2003/04:64 av de skattepliktiga tillgångarna multipliceras med förmögenhetsskatten. Den förmögenhetsskatt som hänför sig till reduktionsfastigheten multi- pliceras härefter med kvoten mellan tillgodoräknad skattereduktion för fastighetsskatt och den fastighetsskatt den skattskyldige påförts för re- duktionsfastigheten. Resultatet utgör den skattereduktion som skall till- godoräknas den skattskyldige. Det betyder att om skattereduktionen för fastighetsskatt t.ex. utgör en tredjedel av fastighetsskatten, skall skatte- reduktionen för förmögenhetsskatt uppgå till ett belopp som motsvarar en tredjedel av den förmögenhetsskatt som hänförs till reduktionsfastig- heten. Eftersom skulderna har beaktats när förmögenhetsskatten beräk- nats behöver härutöver ingen särskild hänsyn tas till dem. Fördelningen av skattereduktionen vid sambeskattning Den beskattningsbara förmögenheten beräknas gemensamt för de perso- ner som skall sambeskattas. Beskattningsbar förmögenhet är den del av förmögenheten som överstiger fribeloppet och skulderna. Skatten beräk- nas med hänsyn till denna förmögenhet och fördelas därefter på var och en efter deras respektive skattepliktiga förmögenheter. Mot den bak- grunden bör även skattereduktionen för förmögenhetsskatt beräknas ge- mensamt för dem som är sambeskattade och fördelas i proportion till deras respektive skattepliktiga förmögenheter. Detta illustreras i exempel 4. Ett gift par utan barn bor i en fastighet med i taxeringsvärde. Kvinnan äger hela fastigheten och har skulder om . Mannen äger ett fritidshus med i taxeringsvärde men har inga skulder. Fastighetsskatten för reduktionsfastigheten uppgår till och den totala förmögen- hetsskatten till . Av förmögenhetsskatten betalar kvinnan och mannen . Av förmögenhetsskatten på hänför sig tre femtedelar till reduktions- fastigheten, dvs. Skattereduktionen för fastighetsskatt uppgår till . Det motsvarar en tredjedel av den fastighetsskatt som påförts den skattskyldige. Det innebär att förmögenhetsskatten på skall reduceras med en tredjedel, dvs. Fördelas skattereduktionen i proportion till de sambeskattades andel av den skattepliktiga förmögen- heten kommer kvinnan att tillgodoräknas skattereduktion för förmögenhetsskatt med och mannen med . Förhållandet mellan lagen (1997:324) om begränsning av skatt och reglerna om skattereduktion för förmögenhetsskatt Enligt lagen (1997:324) om begränsning av skatt (LBS) skall skatte- beloppet beräknas utan hänsyn till om den skattskyldige har rätt till skattereduktion för underskott av kapital, allmän pensionsavgift, fack- föreningsavgift eller för avgift till arbetslöshetskassa. tioner påverkar alltså inte skattebeloppets storlek och därmed inte heller rätten till skattereduktion enligt LBS. Först när skatten satts ned enligt LBS görs nedsättning enligt reglerna för skattereduktion för underskott Motsvarande ordning bör gälla för skattereduktionen för Detta innebär att man först beräknar nedsättningen enligt LBS och först därefter skattereduktion för förmögenhetsskatt. Skattereduktionen för förmögenhetsskatt bör beräknas på den förmögen- hetsskatt som kvarstår efter nedsättning enligt LBS. Med en sådan ord- Prop. 2003/04:64 ning kan de skattskyldiga som får skattereduktion enligt både LBS och begränsningsregeln för fastighetsskatt inte hamna i ett sämre läge om det införs en begränsningsregel för förmögenhetsskatten. De får behålla dagens nedsättningar och får en möjlighet till ytterligare reduktion av förmögenhetsskatten. Regeringens förslag: Reglerna om skattereduktion för förmögenhets- skatt skall tillämpas vid debitering av slutlig skatt enligt skattebetal- ningslagen (1997:483). De föreslagna reglerna skall träda i kraft och tillämpas första gången i fråga om slutlig skatt enligt taxering. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förutom att det i promemorian föreslogs att skattereduktion för förmögenhetsskatt skall räknas av även mot och statlig inkomstskatt samt mot statlig fastighetsskatt. Remissinstanserna: anser att skattereduktionen endast skall räknas av mot förmögenhetsskatten. Skälen för regeringens förslag: Skattereduktionen för förmögenhets- skatt bör i likhet med andra skattereduktioner tillgodoräknas den skatt- skyldige vid bestämmande och debitering av slutlig skatt enligt skatte- betalningslagen (1997:483) och förfarandereglerna i den lagen bör bli tillämpliga. Vidare bör skattereduktionen tillgodoräknas den skatt- skyldige efter annan reduktion. I promemorian föreslogs att skattereduk- tionen skall räknas av mot och statlig inkomstskatt samt mot fastighetsskatt och förmögenhetsskatt. Eftersom den här skattereduk- tionen är den enda reduktion som kan räknas av mot förmögenhets- skatten samt att den endast kan tillgodoräknas skattskyldig som betalar förmögenhetsskatt är det såsom påtalat tillräckligt att reduktionen endast räknas av mot förmögenhetsskatten. Skattereduktionen kommer att kunna tillgodoräknas den skattskyldige med automatik. Bestämmelserna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången i fråga om slutlig skatt enligt taxering. Det är alltså fråga om retroaktiv lagstiftning till den skattskyldiges fördel. 5.4Vissa rättelser och justeringar Regeringens förslag: Vissa rättelser skall göras i skattebetalnings- lagen (1997:483), taxeringslagen (1990:324), lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter, lagen (2003:1204) om skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus samt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. Skälen för regeringens förslag: Vissa lagbestämmelser i skattebetal- Prop. 2003/04:64 ningslagen (1997:483), taxeringslagen (1990:324), lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet och lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter, som har sin grund i sammanslagningen av skattemyndigheterna och till en ny myndighet, , behöver justeras. Dessa justeringar kommenteras närmare under rubriken . Det- samma gäller den rättelse som föreslås i lagen (2003:1204) om skatte- reduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus. I samband med införandet av den nya sambolagen (2003:376) infördes en definition av begreppet sambor som omfattar sambor av såväl motsatt som samma kön. Enligt 1 § andra stycket nämnda lag skall den nya definitionen också tillämpas när begreppet sambor används i andra författningar. Lagen (1987:813) om homo- sexuella sambor, enligt vilken bestämmelserna om sambor i bl.a. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt (AGL) även skulle tillämpas på sambor av samma kön, upphävdes . Bestämmelsen i 3 a § AGL borde ha upphävts när den nya sambolagen trädde i kraft. Re- geringen föreslår därför att 3 a § upphävs med retroaktiv verkan. 6 Konsekvenser för de offentliga finanserna De offentligfinansiella effekterna av förslaget om en begränsningsregel för förmögenhetsskatten består dels av det skattebortfall som skatte- reduktionen medför, dels av administrativa kostnader för . Enligt beräkningar utförda inom innebär förslaget att ca 20 000 personer kommer att tillgodoräknas skattereduktion för förmögenhetsskatt. Det varaktiga skattebortfallet beräknas uppgå till ca . Skattebortfallet har redan beaktats i statsbudgeten . Därtill kommer de administrativa kostnaderna som förslaget medför. har uppskattat de initiala administrativa kostnaderna till . Härefter har den årliga kostnaden uppskattats till . Regeringens bedömning är att dessa ökade kostnader skall finansieras inom befintliga anslag. Det kan vidare antas att ett mindre antal ärenden kommer att över- klagas till de allmänna förvaltningsdomstolarna och medföra ökade kost- nader för dem. Regeringens bedömning är att dessa ökade kostnader för förvaltningsdomstolarna skall finansieras inom befintliga anslag. Förslaget till lag om skattereduktion för Av paragrafen framgår att reglerna om skattereduktion för förmögenhets- skatt gäller endast för dem som tillgodoräknats skattere- duktion för fastighetsskatt. Detta innebär bl.a. att villkoren när det gäller inkomster och förmögenheter för att omfattas av skattereduktionen för fastighetsskatt också blir avgörande för vilka som kommer att omfattas av reglerna om skattereduktion för förmögenhetsskatt. Enbart ägare till fastigheter kan tillgodoräknas skattereduktion för Av paragrafen framgår att reglerna om skattereduktion för förmögenhetsskatt även gäller för dem som inte är ägare till en fastighet men som enligt lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt (SFL) är sambeskattade med någon som tillgodoräknats skattereduktion Av paragrafens första stycke framgår att med reduktionsfastighet avses reduktionsfastighet enligt bestämmelserna i lagen (2001:906) om skatte- reduktion för fastighetsskatt. Detta innebär att med reduktionsfastighet avses den fastighet som berättigar till skattereduktion för fastighetsskatt. Av andra och tredje styckena framgår att termen reduktionsfastighet enligt denna lag i vissa fall har en snävare betydelse än i lagen om skatte- reduktion för fastighetsskatt. Reglerna om fastighetsskatt utgår från den indelning av fastigheter som sker enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Reglerna om förmögenhetsskatt utgår dock från den indel- ning av fastigheter som sker enligt inkomstskattelagen (1999:1229). förekommer fall där det utgår fastighetsskatt för hela fastigheten men förmögenhetsskatt endast för en del av fastigheten. fallet om en småhusägare använder en större del av sitt småhus i sin näringsverksamhet men ändå är bosatt där. Själva fastigheten blir en Enligt 3 § SFL utgår dock för- mögenhetsskatt för bostadsdelen. I andra stycket har därför föreskrivits att som reduktionsfastighet i denna lag räknas enbart den del av fastig- heten som är skattepliktig enligt bestämmelserna i . I lagen om skattereduktion för fastighetsskatt avses med termen reduk- tionsfastighet hela fastigheten även om denna till viss del ägs av en del- ägare som inte sambeskattas med den skattskyldige. endast förmögenhetsskatt som kan hänföras till den del av fastigheten som ägs av den skattskyldige skall kunna reduceras. I tredje stycket har därför föreskrivits att som reduktionsfastighet enligt denna lag räknas enbart den del av fastigheten som ägs av den skattskyldige. Av paragrafen framgår hur skattereduktionen skall beräknas. sätt beräknat underlag för skattereduktion skall multipliceras med kvoten mellan tillgodoräknad skattereduktion för fastighetsskatt och den fastig- hetsskatt som hänför sig till reduktionsfastigheten.