prop · GR03100d2 · 2004-04-15 00:00:00 — Mest gynnsam har utvecklingen varit för ålderspensionärer som ökade sin ekonomiska standard med mellan . För ungdomar i åldern ökade däremot den ekonomiska standarden mycket svagt, vilket bland annat förklaras av att en allt större andel studerar allt längre. beräknas den ekonomiska standarden öka med och samtliga grupper, inklusive ungdomar, beräknas uppvisa en positiv utveckling. Lönespridningen, som ökat kontinuerligt , tenderar att bromsas upp. Utvecklingen av månadslönerna bland de i den övre delen av fördelningen har mattats av kraftigt. Månadslönen vid nionde decilen är emellertid fortfarande ungefär dubbelt så hög som vid första decilen. Löneskillnaden mellan kvinnor och män är i stort sett oförändrad jämfört med föregående år och skillnaden mellan mäns och kvinnors lön är liksom tidigare större för dem med hög lön. Bland dem med högst lön har dock löneskillnaden minskat svagt. Lönekvoten 2002 uppgår till , dvs. lönen för kvinnor uppgår till av lönen för män. Motsvarande lönekvot uppgick till 2001. För medianlönen är kvoten och bland dem med lägst löner är kvoten . 1 Medianvärdet för disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda. 2003/04:100 BILAGA 3 Inkomstspridningen2 ökade med . Under den första delen av var inkomstspridningen i det närmaste oförändrad. Ökningen förklaras huvudsakligen av att hushållen med högst ekonomisk standard ökat sin inkomst mer än övriga efter 1995. Denna utveckling har dock bromsats upp efter 2001. i ett internationellt perspektiv är detta en låg nivå. Inkomstfördelningen i ett regionalt perspektiv De offentliga skatte- och transfereringssystemen har inga uttalade regionalpolitiska syften, men medför i praktiken en långtgående utjämning av regionala skillnader i hushållens ekonomiska standard. Som en följd av att bl.a. sysselsättningsgrad och arbetstid varierar starkt mellan olika delar av landet, är de regionala skillnaderna mellan invånarnas marknadsinkomst3 stor. När man också tar hänsyn till de offentliga systemen i form av skatter och transfereringar framträder en annan bild en bild av en mycket jämn regional fördelning av hushållens ekonomiska standard. Efter att skatter och transfereringar beaktats ligger hushållens genomsnittsinkomst i de flesta regioner och kommuner på ungefär samma nivå och ingen region eller kommun avviker genom påtagligt lägre nivå än andra. Däremot uppvisar ett fåtal kommuner, i synnerhet runt storstadsområden, något högre inkomster. Om även värdet av den offentliga konsumtion som kan knytas till individen beaktas, sker en ytterligare utjämning mellan regioner. Analysen har gjorts stegvis och visar tydligt hur skillnader i marknadsinkomst utjämnas kraftfullt, när offentliga system i form av transfereringar, skatter och offentlig konsumtion tas med. I de flesta, 199 av landets 289 kommuner , fick invånarna tillbaka mer transfereringar och offentliga subventioner än de betalade i skatt, arbetsgivar- och egenavgifter. 2Inkomstspridningen mäts med Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst. Definition finns i underbilaga 3. 3Marknadsinkomst är summan av lön, företagar- och kapitalinkomst. 2003/04:100 BILAGA 3 Det finns inget som tyder på att skillnaderna i genomsnittsinkomst efter skatter, transfereringar och offentlig konsumtion har ökat . Även om skillnaden mellan invånarnas inkomster i kommuner och regioner är tämligen lika över tiden, kan vissa konjunkturella variationer observeras. De regionala inkomstskillnaderna minskar i en konjunkturnedgång, för att sedan öka i samband med en konjunkturuppgång. Detta fenomen styrs framförallt av förändringar i den övre delen av inkomstfördelningen. I en lågkonjunktur minskar skillnaderna genom att kommuner med högre ekonomisk standard (och stor andel marknadsinkomster) tappar i inkomst som kommuner med lägre ekonomisk standard förefaller mer stabila över konjunkturcykeln. En indelning av landet i kommungrupper visar att förortskommunernas marknadsinkomster ligger över riksmedianen och glesbygdskommunerna ligger under riksmedianen. Beaktas även de offentliga transfererings- och skattesystemen samt den offentliga konsumtionen och boendeutgifter ligger förortskommunerna över riksmedianen, medan glesbygdskommunernas ekonomiska standard överstiger riksmedianen . Den initiala skillnaden på i marknadsinkomst har således minskat till när de offentliga systemen och boendeutgifter beaktas. Slutligen studeras också hur regionala skillnader i ekonomisk standard förhåller sig till regionala skillnader i arbetstid. Här konstateras att ekonomisk standard per arbetad timme är betydligt lägre i kommuner där invånarna till stor del försörjer sig via marknadsinkomster. Fördelningsanalys av disponibel inkomst ger en god bild av den ekonomiska standarden5 i hushåll med olika sammansättning. Ekonomisk standard ger emellertid inte en fullständig bild av hushållens resurser eftersom en stor del av dessa kommer från subventionerad offentlig konsumtion i form av t.ex. barnomsorg, utbildning, hälso- och sjukvård, äldreomsorg. I tidigare fördelningspolitiska redogörelser6 har redovisats fördjupade studier, där värdet av offentlig konsumtion adderats till den ekonomiska standarden. Resultaten visade att den offentliga konsumtionen har en kraftigt utjämnade effekt på inkomstfördelningen. Inkomstutveckling för vem? Undersökningen av hushållens ekonomi, HEK, bygger på årliga tvärsnitt av befolkningen. Det innebär att det inte är samma individer som studeras . Sammansättningen av olika grupper förändras således. Enskilda individer förflyttar sig mellan inkomst- och åldersgrupper. Samboende kan separera för att vid nästa mättillfälle ingå bland ensamstående med barn. Gruppen ålderspensionärer kompletteras med yngre personer som äldre personer dör. En individ som säljer sitt hus kan göra en kapitalvinst och därmed tillfälligt hamna i den högsta inkomstklassen. Vid redovisning av vissa nyckeltal som inkomströrlighet och ekonomisk marginalisering följs enskilda individers rörlighet på inkomstskalan med hjälp av SCB:s databas . I är uppgifterna longitudinella, dvs. det är möjligt att följa samma individ . () följer regelbundet inkomstfördelningen i genom undersökningen av hushållens ekonomi, HEK.4 Analysen i följande kapitel grundar sig huvudsakligen på denna undersökning. 1.1Förändring av ekonomisk standard 19912004 Den ekonomiska standarden och utvecklingen redovisas i tabell 1.1 fördelat på ålder och kön. I tabellen finns även en framskrivning till 2004. 4 Undersökningen bygger på kontrolluppgifter till inkomsttaxeringen, myndigheters register och telefonintervjuer. benämning Inkomstfördelningsundersökningen (HINK). 5Disponibel inkomst justerad för försörjningsbörda. Statistiken är preliminär. 6Proposition 1999/2000:1 Bilaga 4 och proposition 2001/02:100 Bilaga 3. 2003/04:100 BILAGA 3 Den senaste statistiken visar att medianen för hushållens ekonomiska standard har ökat . För män är ökningen att jämföra för kvinnor. Medianinkomsten för ålderspensionärer har ökat kraftigt () men den ekonomiska standarden är fortfarande lägre för pensionärer än för genomsnittet. Ungdomsgruppen har en mycket svag utveckling bland annat till följd av att en större andel studerar och under allt . Tabell 1.1 Ekonomisk standard 2002 samt förändring 19912002 och 20022004. Median för grupper av individer Samtliga (medelvärde) Samtliga (median) Anm. Framskrivning till 2004. Källa: HEK, SCB, beräkningar Tabell 1.2 Fördelningspolitiska nyckeltal 19912002 Övriga åldersgrupper har en mycket varierad inkomstutveckling med ökningar på mellan . Mer detaljerade uppgifter om utvecklingen av ekonomisk standard för olika grupper visas i underbilagetabell 3.1. Där framgår att inkomstutvecklingen har varit god även för samboende med en ökning på . Ensamstående med barn har dock haft en svag inkomstutveckling och inkomsten har ökat med . I underbilagetabellem visas även den genomsnittliga ökningen för 10 inkomstgrupper, s.k. deciler. Sammansättningen av grupperna förändras över tiden. De lägre inkomstgrupperna har en svagare real inkomstutveckling än grupper med högre inkomst. I de högsta inkomstgrupperna är ökningen . Detta beror både på ökade marknadsinkomster och högre kapitalvinster. I genomsnitt är ökningen . Med hjälp av ekonomisk och demografisk utveckling samt regler i skatte- och transfereringssystemen görs en framskrivning av inkomster . Den ekonomiska standarden beräknas i genomsnitt öka med när hänsyn tas till prisutvecklingen. Resultaten av framskrivningen visar dessutom att det endast är ålderspensionärer som får en väsentligt högre real utveckling . Lönespridning (Decil9/Decil5) Lön (D5kvinnor/D5män) Andel med svag ekonomi (%) Andel barn med svag ekonomi (%) Barns relativa standard (%) Inkomströrlighet (M) Marginaleffekt (%) Ekonomiskt marginaliserade (%) Anm. Förklaringar till nyckeltalen finns i underbilaga 3 samt i avsnitt 1.1.2 och 1.2. 2003/04:100 BILAGA 3 Utvecklingen för ett antal fördelningspolitiska nyckeltal redovisas i tabell 1.2. Hälften av nyckeltalen analyseras utförligare längre fram i denna bilaga medan övriga endast kommenteras här. Definitioner finns i underbilagan. Förmögenhetskoncentrationen visar hur förmögenheten är fördelad och har tidigare inte följts regelbundet. finns emellertid årliga mätningar och av dessa framgår att förmögenheten har blivit mer ojämnt fördelad 19921999. I tabellen redovisas den andel av förmögenheten som de rikaste äger. Andelen var störst 1999 men är jämnare därefter. Regional spridning: Skillnaden i inkomstnivå mellan rika och fattiga regioner ökade . Kvoten 1,16 mellan decil 9 och decil 1 är samma som 1996, vilket innebär att inkomstnivån är högre i den rikare regionen jämfört med den fattigare. De regioner som studeras är 81 lokala arbetsmarknadsregioner enligt gruppering. I kapitel 2 behandlas den regionala inkomstfördelningen mer i detalj. Inkomströrligheten minskade något i början av perioden men ökade igen mot slutet av 1990- talet. har den varit i stort sett oförändrad. Marginaleffekter: Den genomsnittliga marginaleffekten har minskat från 2002. Minskningen beror främst på lägre arbetslöshet, kompensation för delar av den allmänna pensionsavgiften och justering av brytpunkter i skattesystemet samt införande av maxtaxa i barnomsorgen. Ekonomiskt marginaliserade: Efter en kraftig ökning krisår har utvecklingen vänt och andelen ekonomiskt marginaliserade har minskat. är det av personer i åldern för vilka mer än halva den disponibla inkomsten kommer från arbetsmarknadsstöd, sjukförsäkring, förtidspension, bostadsbidrag eller socialbidrag . SCB.7 Med lön avses den överenskomna månadslönen vid heltidsarbete och både heltids- och deltidsanställda ingår. Därefter följer ett avsnitt om inkomstfördelningen för hela befolkningen och för olika grupper, där den disponibla inkomsten är den ekonomiska variabel som analyseras. För att analysera lönespridningen är det vanligt att förutom medelvärden beräkna olika statistiska mått som deciler och median för individerna sorterade efter lön. Medelvärdet 2002 för månadslönen är och medianlönen är . Den nionde decilen beräknas till och den första decilen till . Detta innebär att av alla löner ligger mellan dessa två månadslöner. Som framgår av diagram 1.1 har kvoten för de med hög lön (decilgräns 9) och medianen (decilgräns 5) ökat i stort sett kontinuerligt . uppgår den till 1,58, vilket innebär att lönen vid den övre gränsen ligger över medianen. Kvoten mellan hög lön och låg lön (decilgräns 1) har beräknats till 2,02 och även den har ökat . Medianlönen jämfört med de med låg lön har varit oförändrad . minskade decilkvoterna svagt. Diagram 1.1 Lönespridning 19922002 Decil 9/decil 1 Decil 9/decil 5 Decil 5 /decil 1 Källa: , SCB, beräkningar 1.2Fördelning av ekonomiska resurser 19912002 Detta avsnitt inleds med en redovisning av skillnader i månadslön mellan olika individer baserad på uppgifter från årlig lönestatistik från 7 Lönestatistiken grundar sig på företagets personalredovisning och har av SCB kompletterats med uppgifter för urvalspersoner i . Den statistiska täckningen av branscher och personal i ledande befattningar har förbättrats avsevärt så att fler personer med höga månadslöner ingår i statistiken. En del av den ökade lönespridningen förklaras av en förbättrad urvalstäckning, vilken medför att personer i högre befattningar, företrädesvis inom privat sektor, numera ingår i redovisningen i mycket större omfattning. Annorlunda uttryckt, lönespridningen underskattades då dessa individer inte ingick i undersökningen. I diagram 1.1 markeras detta genom ett brott i serien. 1.2.2Löneskillnad mellan kvinnor och män I diagram 1.2 jämförs kvinnors lön med mäns lön för olika decilgränser när lön för kvinnor respektive män har sorterats i två olika lönefördelningar. Relationerna har varit påfallande konstanta . Skillnaden i lönenivå är stor mellan könen, särskilt vid den högre decilgränsen där kvinnors månadslön har beräknats till och mäns månadslön till , dvs. kvinnors lön uppgår till av mäns lön. Vid den lägre lönegränsen är skillnaden mindre och kvinnors lön () är av mäns månadslön (). Medianlönen för en kvinna () är av mannens medianlön (). har kvinnors månadslön svagt närmat sig mäns månadslön vid den övre decilgränsen. Löneandelen har ökat från till . En del av förklaringen till dessa skillnader i lön är att kvinnor och män har olika ålder, utbildning, arbetstid och arbetar inom olika sektorer. Om ingen hänsyn tas till dessa faktorer är kvoten mellan kvinnors och mäns genomsnittliga månadslön . Vid standardvägning efter yrke, där hänsyn tas till dessa faktorer, har kvinnors lön som andel av mäns lön beräknats till 92 procent.8 Resterande skillnad kan vara uttryck för olikhet i faktiskt antal arbetade år (pga. föräldraledighet) och olika typer av oförklarade faktorer, men möjligen också diskriminering avseende bl.a. befattning och lön. 2003/04:100 BILAGA 3 Diagram 1.2 Kvinnors lön i relation till mäns lön 1992 Decil 1 kvinnor/decil 1 män Decil 5 kvinnor/decil 5 män Decil 9 kvinnor/decil 9 män Källa: , SCB, beräkningar De lönerelationer som redovisas avser månadslön vid arbete på heltid (deltidslön omräknad). Då väsentligt fler kvinnor än män arbetar deltid (frivilligt eller ofrivilligt) blir skillnaden i ekonomiska resurser större mellan könen än vad dessa relationer visar. Detta behandlas i en särskild bilaga till budgetpropositionen för 2004.9 1.2.3Lön i olika regioner För att anknyta till den regionala analysen i kapitel 2 redovisas månadslön för kvinnor, män och samtliga vid två olika geografiska uppdelningar i tabell 1.3. Näringslivsstrukturen i dessa regioner är högst varierande men ändå förefaller det som om medianvärdet på månadslön är påfallande lika i de olika regionerna. har ett löneläge som är högre än riksvärdet. Det skiljer mellan och med högst respektive lägst löneläge. I glesbygdskommuner är medianen lägre än medianen i riket och i storstäder och förortskommuner ligger medianen över rikets median. Motsvarande regionala mönster återfinns även vid en separat analys för kvinnor och män. Det kan noteras att medianlönen för män i de flesta regioner ligger högre än den högsta medianlönen för kvinnor som är i . 8 och , Lönestatistisk årsbok 2002. 9 Proposition 2003/04:1 Bilaga 4. 2003/04:100 BILAGA 3 Tabell 1.3 Medianlön för kvinnor och män i olika regioner 2002 Källa: , SCB, beräkningar 1991 och 2002.10 Gini-koefficienten inklusive kapitalvinster varierar kraftigt mellan enskilda år. Ojämnheten ökar de år då hushållen väljer att realisera stora nominella värdeökningar i aktier och andra tillgångar. Enligt denna serie ökar Gini-koefficienten från 0,221 till 0,249 . Ett högre värde betyder en mer ojämn inkomstfördelning. Ökningen med 0,028 enheter motsvarar . Detta mönster stämmer väl överens med vad som redovisas i offentlig statistik. Diagram 1.3 Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst 19912002 HINK-hushåll (utan kapitalvinst) HINK-hushåll (inklusive kapitalvinst) Källa: HEK, SCB, beräkningar När inkomstfördelningens utveckling över tiden analyseras måste ett antal val avseende metod och definitioner göras. Det gäller t.ex. hur inkomsten beräknas, om det är hushåll eller individer som ska analyseras och hur man ska jämföra hushåll med olika storlek och sammansättning. Analyserna i denna redogörelse avviker i några avseenden från SCB:s officiella statistik. Syftet är att uppnå en mer rättvisande beskrivning av fördelningen av konsumtionsmöjligheter bland individer med olika försörjningssituation. Ytterligare ett syfte är att följa internationell praxis. De avsteg som gjorts från SCB:s metoder redovisas i detalj i underbilagan. I diagram 1.3 visas hur inkomstolikheterna, mätt som Gini-koefficienten (se underbilaga) för justerad disponibel inkomst, utvecklats mellan Kapitalvinsternas11 stora genomslag på inkomstolikheterna förklaras av att de är mycket ojämnt fördelade. stod en procent av befolkningen för av kapitalvinsterna och av befolkningen för av desamma. Kapitalvinsternas omfattning har ökat trendmässigt men varierar kraftigt mellan åren, t.ex. uppgick de 1992 till jämfört med . Trenden bryts dock 2001 då kapitalvinsterna uppgick till och den neråtgående trenden fortsatte även 2002 men i en mer blygsam takt. När kapitalvinsterna exkluderas tydliggörs att fördelningen av övriga inkomster varit i stort sett oförändrad men 10Data avseende 2002 är preliminära och kommer att revideras. saknas data baserade på det hushållsbegrepp (kost-hushåll) som används i inkomstfördelningsstatistiken. För att kunna bedöma utvecklingen redovisas därför även tidsserier baserade på det äldre hushållsbegreppet (HINK-hushåll). 11En kapitalvinst uppkommer då en tillgång som ökat i värde avyttras. Dessa vinster kallades tidigare realisations- eller reavinster. därefter har ojämnheten ökat12. Denna ökning beror främst på att de med högst inkomst har ökat sin inkomst snabbare än övriga mot slutet av 1990-talet.13 Även denna trend bryts 2001, då ojämnheten minskar. De förändringar i inkomstfördelningen som skett kan alltså i stor utsträckning förklaras av kapitalvinster. Anmärkningsvärt är att inkomstfördelningen i stort tycks vara helt opåverkad av den ekonomiska krisen och den höga arbetslösheten i början av decenniet. Att inkomstfördelningen var så stabil betyder inte att enskilda hushåll och individer inte drabbades hårt av den ekonomiska nedgången och arbetslösheten . Det kan ske stora förändringar inom en given fördelning genom att hushåll byter plats med varandra, utan att fördelningens sammantagna utseende påverkas. Inkomstfördelningen förblir också opåverkad om allas inkomster sjunker i samma takt. Att utifrån inkomststatistik beräkna hur många personer som har en svag ekonomi är svårt. Det är inte självklart vilket eller vilka mått som är mest rättvisande och det finns en mängd felkällor i statistiken. Resultaten blir svårtolkade och måste bedömas med stor försiktighet. I den fördelningspolitiska bilagan till förra årets ekonomiska vårproposition diskuterades mätproblem samt för- och nackdelar med olika tänkbara mått på låg inkomst mer ingående.14 När omfattningen av låga inkomster ska beräknas utgår man vanligen från en inkomstgräns och betraktar alla individer eller hushåll vars inkomst understiger denna gräns som ekonomiskt utsatta. Inkomstgränsen kan vara absolut eller relativ. I SCB:s officiella statistik används två relativa mått på svag ekonomi: andelen hushåll som har en justerad disponibel inkomst som understiger av medianinkomsten. De följande analyserna utgår från samma relativa mått som i den officiella stati- 2003/04:100 BILAGA 3 stiken, men med de korrigerade beräkningsmetoder som redovisas i underbilagan. En egenskap hos dessa relativa mått är att inkomstgränsen varierar över tiden. I en lågkonjunktur sänks gränsen genom att medianinkomsten sjunker och resultatet kan då bli att andelen med svag ekonomi minskar i takt med att ekonomin i landet försämras. I en konjunkturuppgång kan resultatet bli det omvända, det ekonomiska uppsvinget leder till att fler hamnar under gränsen för svag ekonomi. Därför redovisas även ett absolut mått, andelen med inkomst under hälften av medianinkomst. Istället för att beräkna en ny gräns används medianinkomst uppräknad med prisutvecklingen. Diagram 1.4 Andelen med svag ekonomi 19912002 Källa: HEK, SCB, beräkningar De relativa måtten av medianinkomsten15 utvecklas i stort sett parallellt, men på olika nivåer, vilket framgår av diagram 1.4. Andelen med svag ekonomi minskar när ekonomin utvecklas svagt och arbetslösheten ökar.16 Mot slutet av perioden ökar andelen i takt med att ekonomin förbättras. Ökningen är särskilt tydlig för 60 procents nivån vilket framgår av att andelen med inkomster mellan av medianinkomsten ökar . Med det absoluta måttet ökar tvärtom andelen i början och minskar . 12Analysen för baseras på tidsserien som avser individer i HINK-hushåll. 13SOU 2003:20, Fördelningspolitikens mål och medel, Bilaga 8 till /04. 14Proposition 2002/03:100 Bilaga 3. 15Den justerade disponibla medianinkomsten var , 2002 var den (uppräknat till prisnivå). Den lägre gränsen ökade realt och den högre . 16Jämförbara värden finns bara samt , de streckade linjerna mellan dessa år är endast inritade för att visa vilket värde avseende 1991 som hör ihop med respektive tidsserie. 2003/04:100 BILAGA 3 över hela perioden minskar andelen med låg inkomst enligt det absoluta måttet. Inkomsterna för gruppen med lägst inkomst ökar alltså, men ökningen var mindre än ökningen i medianinkomst. Därför ökar andelen med inkomst under den relativa gränsen. Slutsatsen blir att den nedre delen av fördelningen har varit förhållandevis stabil trots den dramatiska ekonomiska utvecklingen. Andelen med en inkomst understigande av medianinkomsten ökar från strax 1995 till 2002. Det som styr utvecklingen av hur många som hamnar under gränsen för låg inkomst är i stor utsträckning den valda gränsen i sig. De grupper, i vilka andelen med inkomster understigande av medianinkomsten ökade mest är de äldre (eller äldre) och de yngre aktiva (). Kraftigast är ökningen i den äldsta gruppen där andelen ökade med . Minst är ökningen för de i ålder . Tabell 1.4 Andel med justerad disponibel inkomst understigande av medianinkomsten 1995 och 2002 Förändring avser procentenheter. Källa: HEK, SCB, beräkningar De ålderspensionärer som har lägst inkomst är ofta äldre kvinnor som inte varit förvärvsaktiva och därför saknar ATP-poäng. Deras disponibla inkomst bestäms, om de söker bostadstillägg, av nivån på det särskilda bostadstillägget (SBTP). Denna nivå varierar med boendekostnaden. Medianinkomsten har ökat vilket medfört att SBTP-nivån successivt kommit att understiga av medianinkomsten för allt fler. Nivån på SBTP ligger strax ovanför en schablonmässigt beräknad socialbidragsnivå. Även för andra åldersgrupper kan en viss del av ökningen förklaras av att socialbidragsnivån inte ökat lika snabbt som medianinkomsten. De som lever på socialbidrag har därför i ökad utsträckning fått en justerad disponibel inkomst på av medianinkomsten. 1.2.6Utveckling av ekonomisk standard för olika grupper I diagram 1.5 redovisas hur barns, ålderspensionärers och ungdomars relativa inkomst varierat över tiden. Relativ inkomst definieras som medianen av justerad disponibel inkomst i gruppen i förhållande till motsvarande median för totalbefolkningen. För att underlätta jämförelser av utvecklingen har nivån satts till 100 för samtliga grupper. Diagram 1.5 Ekonomisk standard för barn, ungdomar och ålderspensionärer i förhållande till hela befolkningen 19912002 Ålderspensionärer (65+) Barn (0-17) Ungdomar (18-24) Källa: HEK, SCB, beräkningar Ungdomars () medianinkomst låg 1991 på samma nivå som befolkningen i genomsnitt men därefter försämrades deras relativa position påtagligt. Utbyggnaden av gymnasieskolan med ett tredje år i kombination med den svaga arbetsmarknaden medför att allt fler valt att studera, med en svagare inkomst som följd.