prop · GR0360 · 2004-03-10 00:00:00 — En grupp med juridiska experter under ledning av generaldirektören för rådets juridiska avdelning (Pirisgruppen) utförde en juridisk kontroll av konventets fördragsutkast. Resultatet av den juri- disk/tekniska granskningen finns i dokument CIG 50/03. I regeringens skrivelse (skr. 2003/04:13 Europeiska konventet om EU:s framtid) som överlämnades till redovisas regeringens utgångspunkter inför regeringskonferensen. Det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets betänkande (bet. 2003/04:KUU1 Europeiska konventet och EU:s framtidsfrågor) behand- lade regeringens skrivelse. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut. Regeringen har i förhandlingsarbetet agerat utifrån det mandat som givits genom beslut. De kompromisser som i de fortsatta för- handlingarna blir nödvändiga kommer att diskuteras och förankras med partier i de former för samråd som gäller. avslutning avser regeringen återkomma till med de förslag Skr. 2003/04:60 konferensen föranleder. i gav det inkommande irländska ordförande- skapet i uppdrag att värdera läget till vårtoppmötet . Den är beredd att återuppta förhandlingarna när helst förutsättningarna finns att nå en överenskommelse. DEL II EUROPEISKA UNIONENS FÖRBINDELSER MED OMVÄRLDEN 7 Utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) Samarbetet inom EU:s andra pelare benämns den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Målen med GUSP är bl.a. att skydda uni- onens gemensamma värden och intressen, stärka unionens säkerhet och främja internationellt samarbete. Medlemsstaterna ska stödja unionens utrikes- och säkerhetspolitik i en anda av lojalitet och ömsesidig solida- ritet. Samarbetet är mellanstatligt till sin karaktär och beslut fattas i hu- vudsak med enhällighet. Samarbetet inom GUSP har till viss del färgats av åsikts- skillnaden inom EU när det gäller . Erfarenheterna från kan sägas vara en av anledningarna till att EU inledde arbetet med att framarbeta en säkerhetsstrategi för unionen. Detta arbete har letts av den höge representanten/generalsekreteraren . Säkerhetsstrategin innehåller tre avsnitt. Det första avsnittet behandlar globala utmaningar och hot, såsom terrorism, massförstörelsevapen, re- gionala konflikter, sönderfallande stater samt organiserad brottslighet. Det andra avsnittet rör strategiska målsättningar för EU:s agerande med betoning på säkerhetsfrämjande - i vid bemärkelse - i EU:s grannskap samt effektiv multilateralism. Det tredje och avslutande avsnittet behand- lar konsekvenser för EU:s politik beträffande yttre åtgärder med inrikt- ning mot en mer aktiv, resursstark och sammanhållen politik samt beto- ning på vikten av samarbete med strategiska partner. Genom säkerhetsstrategin har EU:s medlemsstater enats kring en ge- mensam säkerhetsrelaterad omvärldssyn; liksom om strategiska målsätt- ningar med en inriktning till hur EU:s GUSP-politik bör utformas. Strate- gin ger därmed EU en gemensam utgångspunkt och skapar möjligheter att bättre kommunicera EU:s ståndpunkter i kontakterna med andra länder och därmed stärka agerandet inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. De bakomliggande orsakerna, i vid bemärkelse, till olika hot mot säker- heten lyfts fram, liksom EU:s unika förutsättningar att agera inom ett brett spektrum av politikområden. Det långsiktiga arbetet med att utrota fattigdom, stärka respekten för mänskliga rättigheter, förändra odemokra- tiska styrelseskick, bekämpa organiserad brottslighet och på andra sätt stärka god samhällsstyrning beskrivs som en grundläggande metod för att undanröja hoten mot säkerhet. Strategin innehåller även en bred beskrivning av hotbilder som bl.a. in- kluderar regionala konflikter. FN:s roll har framträdande plats och strate- gin innehåller en kraftfull referens om vikten av att upprätthålla och ut- veckla folkrätten. Strategin antogs av vid dess möte och inleds ett uppföljningsarbete med att ta fram kon- kreta handlingsplaner utifrån säkerhetsstrategin. Dessa handlingsplaner Skr. 2003/04:60 avser bland annat stärkandet av effektiv multilateralism med FN i fokus, kampen mot terrorism, en strategi för och en sammanhållen EU-politik i fråga om Bosnien och . Även mot spridning av massförstörelsevapen ska ses som en del av uppföljningen av säkerhetsstrategin. Av de instrument som finns tillgängliga för att verkställa GUSP är de viktigaste gemensamma strategier, gemensamma ståndpunkter, gemen- samma åtgärder och gemensamma uttalanden. Gemensamma strategier beslutas på grundval av artikel 13 i Fördraget om Europeiska unionen. Det är som beslutar om gemensamma strategier som ska genomföras av unionen på områden där medlemsstaterna har viktiga gemensamma intressen. I de gemensamma strategierna ska mål, varaktighet och medel som unionen och medlems- staterna ska ställa till förfogande anges. Ingen ny gemensam strategi har antagits . finns gemensamma strategier för , och . Gemensamma ståndpunkter antas, av rådet, på grundval av artikel 15 i Fördraget om Europeiska unionen. Gemensamma ståndpunkter anger unionens inställning till en särskild fråga av geografisk eller tematisk karaktär. Varje medlemsstat förbinder sig att se till att dess nationella politik överensstämmer med innehållet i ståndpunkten. antogs 18 gemensamma ståndpunkter som exempelvis gällde ändring av restriktiva åtgärder mot , kontroll av vapenförmedling och den . Gemensamma åtgärder beslutas, av rådet, på grundval av artikel 14 i Fördraget om Europeiska unionen. De gemensamma åtgärderna ska avse specifika situationer där operativa insatser från unionens sida anses nöd- vändiga. antogs 19 gemensamma åtgärder om exempelvis EU:s polismission i före detta jugoslaviska republiken (EUPOL Proxima), fortsättande av EU:s samarbetsprogram för icke- spridning och nedrustning i och EU:s militära opera- tion i (). har 138 uttalanden gjorts inom ramen för GUSP. Uttalandena har bl.a. gällt , och . I bilaga 5 återfinns adresser till Internetsidor som anger vad som har genomförts inom ramen för GUSP. I den s.k. GUSP-budgeten, som är en del av EU:s totala budget, upp- gick de finansiella medlen till . GUSP- budgeten belastades framför allt av kostnader för EU:s polismission i Bosnien och och EU:s polismission i före detta jugoslaviska republiken . EU har avtal och överenskommelser med i stort sett alla världens länder och ländergrupper om att föra en regelbunden dialog om frågor av gemensamt intresse. En betydande del utgörs av frågor inom det utrikes- och säkerhetspolitiska området, den s.k. politiska dialogen. Dialogen äger rum på regerings- och statschefsnivå, utrikesministernivå och tjän- stemannanivå. EU fortsätter att vara en viktig aktör såväl inom Organisationen för säkerhet och samarbete i () som i . ganisationerna spelar en betydelsefull roll i arbetet med att stärka demo- kratin och respekten för de mänskliga rättigheterna i de respektive med- arbetar med att stärka EU som aktör i såväl som vill också främja samarbetet på det konflikt- förebyggande området mellan EU och de båda organisationerna, och mellan EU och när det gäller krishantering. Vid rådets möte för allmänna frågor och yttre förbindelser antogs rikt- linjer för samarbetet mellan EU och inom områdena konfliktföre- byggande, krishantering och post-konfliktrehabilitering. byggde vidare på ett dokument som utarbetats under det svenska ordför- andeskapet i EU. Ett av de prioriterade områden som EU definierat inom ramen för sitt arbete med civil krishantering är främjandet av rättsstatens principer; ett av kärnområden. ierar därför flera av biståndsprojekt, t.ex. projekt mot orga- niserad brottslighet på västra . Under ordförandeskapet 2001 arbetade för en förbättrad sam- ordning mellan EU och FN när det gäller framför allt krishantering och Detta resulterade dels i att ett politiskt ramverk för samverkan antogs i syfte att underlätta fortsatta kontakter mellan EU och FN på olika nivåer, dels i att fyra samarbetsområden identifierades; konfliktförebyggande, militär respektive civil krishantering samt regio- har arbetet med uppföljningen av dessa Göteborgsslutsatser intensifierats och EU:s vilja att bidra till FN:s krishantering, på såväl det militära som det civila området, har bl.a. resulterat i att EU och FN i september skrev under en gemensam förklaring om krishanteringssam- genomförde EU sin första militära krishanterings- insats till stöd för FN under namnet i Demokratiska Insatsen skedde efter förfrågan från FN:s general- sekreterare och var ett konkret och mycket viktigt steg i samarbetet mellan EU och FN på krishanteringsområdet. kapacitet på detta område möjliggör för EU att medverka i fredsopera- tioner inom ramen för FN:s övergripande ansvar för internationell fred Målet är att EU:s kapacitet ska kunna erbjudas FN som en EU har haft intensiva diskussioner om samarbetet med FN i syfte att skapa en sammanhållen FN-politik inom EU inklusive att förbättra EU:s möjligheter att bidra till att stödja och stärka FN. sionerna tog som utgångspunkt ett meddelande från kommissionen om "Europeiska unionen och : Vårt engagemang multilateralism" (KOM (2003) 0526 slutlig) och har utmynnat i slutsatser Skr. 2003/04:60 från såväl rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser som vid dess möte i . I slutsatserna anges tydligt vikten av att dessa diskussioner omsätts i operativ handling. har förespråkat ett närmare samarbete mellan Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd (ECHO) och humanitära FN-organ. undertecknade kommissionen och FN en ram- överenskommelse för samarbete mellan kommissionen och de humani- tära FN-organen. EU har strävat efter att ge ett tydligt politiskt stöd till Generalsekreterarens initiativ att reformera FN. Ett exempel på detta var det samlade stöd EU gav under de informella konsultationerna och de- batten inför antagandet av resolutionen där generalsekreterare rapport ("Strengthening of the United Nations: an agenda for further change") godkändes. EU har därefter enats om att genomföra ett av re- formförslagen genom att samla FN-information i ett "nav" i istället för att ha informationskontor spridda i flera EU-länder. På så vis har EU kunnat bidra till ett mer modernt och effektivt FN i enlighet med den uttalade reformvänliga politik EU vill föra. Irakfrågans hantering av fick konsekvenser även i det säkerhetspolitiska arbetet inom EU. I de säkerhetsrådsdiskus- sioner som föregick det amerikansk-brittiska beslutet att ingripa militärt i , stod och på motsatt sida av och . Detta hindrade dock inte att de resolutioner som antogs före och efter kriget antogs med enhällighet eller med en stor majoritet, och fick samlat EU-stöd. är undantaget EU-samråd. Detta bidrog möjligen till att de klyftor och skilda uppfattningar som fanns i säkerhetsrådet inom EU-kretsen levde kvar under frågans interna EU-hantering, framförallt i rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser. Rådets behandling ledde inte till en splittring utåt sett. Rådet antog med konsensus en rad slut- satser om och . Dock fick slut- satserna möjligen inriktas på en bas av minsta gemensam nämnare, och hade, vid en större samsyn, kunnat ha varit mera extensiva och framåt- blickande. Irakfrågans hantering inom EU väcker precis som inom exempelvis FN eller Nato frågeställningar om hur problem av karaktär, omfång och dignitet som bäst kan hanteras. Arbetet för en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik har påverkats av Irakfrågan, och insikten om vikten av ett starkt multilateralt angreppssätt vuxit. 7.3 Den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken Utvecklingen av EU:s säkerhets- och försvarspolitik (ESFP) fortsatte i snabb takt på grundval av de principer som lades fast vid Europeiska rådets möte i och vid efterföljande möten. Utgångspunkten är alltjämt att bygga på fredstanken genom att skaffa sig en förmåga att genomföra hela skalan av de s.k. Petersbergsuppgifterna, Skr. d.v.s. humanitära uppdrag, räddningtjänstsuppdrag, fredsbevarande upp- drag samt fredsskapande uppdrag. påbörjades, och i vissa fall avslutades, unionens första EU:s första krishanteringsinsats någonsin, polis- missionen EUPM (European Union Mission) i Bosnien och tog , med bl.a. svenskt deltagande över arbetet med att stärka uppbyggnaden av ett välfungerande bosniskt polisväsende från FN. Styrkan omfattar omkring 500 personer varav 16 EU:s första militära krishanteringsinsats, "", inleddes i Re- publiken , då EU tog över efter Natos operation "Allied ". Insatsen var den första i sitt slag där EU använde sig av Nato-resurser så som överenskommet i de s.k. plus-arrange- Styrkan omfattade 350 personer vars uppgifter var att bidra till en synlig militär närvaro, övervaka situationen till stöd för de civila monitorerna från EU och samt upprätthålla kontakter med lokala därefter upp sitt åtagande i Republiken genom att samma dag inleda polisinsatsen "Proxima", vars syfte är att reformera polis- väsendet, vilket har identifierats som en nyckelfaktor för att stabilisera och normalisera situationen i Republiken . ca 200 personer starka polisstyrkan, varav 10 är svenskar, är rådgivande och denna samordnas nära med och kompletterar kommissionens be- fintliga reformprogram inom polisväsendet, samt verksamhet inledde EU, efter en förfrågan från FN:s gene- ralsekreterare, en andra militär krishanteringsinsats, "", i Demo- Syftet var att under en strikt begränsad tid på begäran av FN svara för säkerheten enligt ett strikt mandat i och kring staden , och därigenom ge FN-insatsen MONUC (Mission de lOrganisation des Nations unies en RD ) tid att förstärka sin bidrog med trupp till insatsen, som stod under franskt avslutades för EU:s del . möjligheterna till långtgående slutsatser är begränsade med anledning av den korta insatstiden och då bara ett mindre antal länder deltog i genomförandet på marken, visade EU med denna insats prov på att EU på kort varsel, på långa avstånd och i en miljö med betydande risker är i stånd att genomföra en militär krishanteringsinsats. Insatsen var också ett viktigt steg i ett ökat samarbete mellan EU och FN på krishanterings- i upprepade den bered- villighet som tidigare uttryckt om att EU är berett att leda en operation i Bosnien och efter SFOR i enlighet med de permanenta EU-Nato-arrangemangen (plus). Nato å sin sida meddelade att man var villig att inleda konsultationer om ett sådant över- Ordförandeskapet och den högre representanten upp- drogs att fortsätta arbetet. På det militära området fortsatte arbetet med att uppfylla kapacitets- I enlighet med EU:s övergripande målsätt- ning för militär förmåga (EU Headline ) ska EU vara i stånd att sätta in en militär styrka om upp till 50 00060 000 sol- dater, samt relevanta sjö- och flygstridskrafter för krishanteringsinsatser. 2003/04:60 Dessa styrkor ska kunna underhållas och klara av hela skalan av Petersbergsuppgifterna. hölls en kapacitetskonferens. tiva förmåga bedömdes vid kapacitetskonferensen omfatta alla Peters- bergsuppgifter med ett antal begränsningar, framförallt när det gäller strategisk rörlighet, underrättelsetjänst och logistik. EU:s begränsningar i operativ förmåga rör i huvudsak mer komplexa militära insatser som ställer höga krav på omfattning och beredskapstider och i synnerhet om flera sådana insatser pågår . En andra fas i bristtäckningsarbetet inleddes med projektgrupper på ett antal områden där det fortfarande råder brister i EU:s förmåga. Ytterligare bidrag främst från anslutnings- länderna har inarbetats i en ny version av styrkekatalog (Force Catalogue) och det återstår att dra slutsatser av dessa bidrags konsekvenser för bristtäckningsarbetet. På det civila området har de kvantitativa mål för de fyra prioriterade områdena, (polis, stärkande av rättsstaten, civil förvaltning och rädd- ningstjänst) som medlemsstaterna satte upp i Feira , uppfyllts. Arbetet har alltmer förskjutits mot kvalitativa aspekter av upp- satta målen och man har således t.ex. fokuserat på att nå operationalitet, och två polisoperationer har inletts. Full operationalitet återstår en priori- terad målsättning. Medan detta arbete fortgår har blickarna också vänts mot nya möjliga verksamhetsområden för EU:s civila krishanterings- förmåga. En annan kvantitativ utmaning är anslutningsländernas bidrag till de uppsatta målen och i vilken mån detta kommer att föranleda revi- dering av målen. har varit fortsatt pådrivande i uppföljningen till det program för förebyggande av väpnade konflikter som antogs av i . Ansträngningar har gjorts från svensk sida för att förenkla och effektivisera den bevakningslista över potentiella kriser i världen som EU:s utrikesministrar upprättar i början av varje ordförande- skap. Bevakningslistan är ett redskap för att kunna hålla beredskapen hög och vid behov vidta förebyggande åtgärder för att förhindra väpnad konflikt. Konfliktförebyggande är en viktig del av GUSP, inklusive ESFP. EU-styrkan i Bunia i (), som aktiverades med kort varsel, liksom det breda engagemanget i har haft en förebyggande effekt, såtillvida att de har förhindrat lokala konflikter att eskalera och sprida sig. Det är av största vikt att EU fortsätter att stödja alla delar av samhället i en konfliktsituation. Den fond som är under upprättande till stöd för Afrikansk kapacitet att hantera konflikter lokalt, är ämnad både för att kunna mobilisera lokal kapacitet att bemöta en konflikt och att långsiktigt stärka strukturer så att konflikter kan lösas på fredlig väg inom samhällets ramar. har unionens samarbete kring försvarsmaterielfrågor främst syftat till att täcka de identifierade kapacitetsbristerna för krishanteringsinsat- ser. har unionen lagt grunden för att ytterligare utveckla och förstärka försvarsmaterielsamarbetet. Rådet beslutade vid sitt möte att en europeisk förmåge- och försvarsmaterielbyrå ska inrättas . Byråns uppgifter är breda; den ska bidra till utveck- ling av militär förmågeutveckling för krishantering, forskning, anskaff- ning och materiel, stärkandet av den europeiska försvarsindustriella basen och tillskapandet av en konkurrenskraftig europeisk marknad för försvarsmateriel. Europeiska unionen bekräftade sin bestämda avsikt att sam- arbeta med domstolen för att förebygga sådana brott och för att se till att straffriheten för förövarna av dessa upphör. Den gemensamma stånd- punkt om den som unionen antog reviderades och förstärktes . Som en uppföljning till den gemensamma ståndpunkten upprättades en handlingsplan i syfte att samordna EU:s aktiviteter till stöd för domstolen och för att bibehålla Romstadgans integritet. Val av domare, åklagare och biträdande åklagare till domstolen ägde rum som planerat. Även en registrator utsågs. ansträngningar för att förmå länder att ingå bilaterala avtal fort- satte. Syfte med avtalen är att staterna ska förbinda sig att inte överlämna amerikanska medborgare till domstolen. EU fortsatte å sin sida att upp- märksamma tredjeland på EU:s vägledande principer beträffande förslag till avtal om villkor för överlämnande av personer till domstolen. Av dessa principer framgår att EU bestämt tar avstånd från det amerikanska förslaget till avtal. 7.7 EU:s arbete för att främja respekten för mänskliga rättigheter i världen Respekten för mänskliga rättigheter är ett viktigt mål i, och en integrerad del av, EU:s bilaterala förbindelser med tredjeländer och inom multila- teralt samarbete. I bilaterala relationer med tredjeländer kom frågor om mänskliga rättigheter till uttryck genom bland annat klausuler i avtal om handel och utvecklingssamarbete, genom démarcher (skriftligt eller muntligt påpekande till en annan stats regering ofta innehållande en uppmaning att vidta en viss åtgärd), och offentliga avsiktsförklaringar. Frågan om mänskliga rättigheter behandlas också regelbundet inom ramen för olika politiska dialoger som hålls med enskilda länder eller grupper av länder. har EU särskilda dialoger om mänskliga rättigheter med och . I FN är EU en central aktör inom de olika organ som behandlar mänsk- Vid årets session av FN:s kommission för mänskliga rättigheter tog EU initiativ om situationen för de mänskliga rättigheterna Skr. i , , , , /, , , den ryska delrepubliken , och de israeliska bosättningarna på ockuperat område. Vidare antogs två nya framlagda av EU, om mänskliga rättigheter i Det sistnämnda initiativet framlades gemensamt av EU och . EU stödde aktivt initiativen om respekt för mänskliga rättigheter vid bekämpning av terrorism samt om mänskliga rättigheter och sexuell läggning. EU tog också initiativ till resolutionerna om dödsstraffet och, tillsam- mans med de latinamerikanska länderna, om barnets rättigheter. också ett antal anföranden om olika tematiska frågor såsom rasism och alla former av diskriminering, kvinnors åtnjutande av mänskliga rättig- heter, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt medborgerliga och politiska rättigheter. Utöver dessa tematiska frågor hölls ett anför- ande om MR-situationer i de delar av världen som EU fann särskilt vik- tiga att uppmärksamma. EU höll en fortsatt hög profil under FN:s generalförsamling vid behandlingen av resolutionsförslag kring frågor om mänskliga rättigheter. EU:s arbete mot dödsstraffet EU genomförde ett stort antal uppvaktningar för dödsstraffets avskaf- fande eller dess begränsade tillämpning genom bilaterala demarcher hos Frågan om dödsstraffet togs också upp i samband med MR- dialogmötena med och . Ett flertal uppvaktningar gjordes i , bland annat om rätten till konsulärt bistånd i samband med åtal för brott där dödsstraff kan komma att utdömas. Arbetet med konventionen om funktionshindrades rättigheter EU fortsatte att spela en mycket aktiv roll i arbete med utarbetande av en konvention om funktionshindrades rättigheter. valdes in i byrån för den som tillsattes med uppgift att diskutera förslag till en konvention. EU har lämnat in förslag till konventionstexten som bygger på den tidigare framförde ståndpunkten att en ny konvention bör bygga på existerande internationella normer och tydliggöra kopplingen mellan funktionshinder och mänskliga rättigheter. En arbetsgrupp kommer att fortsätta arbetet med konventionen, med ett Flera representanter för EU-länder (bl.a. ) har valts in i arbetsgruppen. I den av antagna nya säkerhetsstrategin för EU slås det fast att nya hot som spridning av massförstörelsevapen, terrorism, miljö- hot, regionala konflikter, inbördeskrig och sönderfallande stater ofta har sitt ursprung i brist på demokrati och mänskliga rättigheter, i fattigdom, eller olösta tidigare konflikter. Frågor inom dessa områden blir därför en viktig del i EU:s säkerhetspolitiska arbete. Barn och väpnade konflikter EU:s riktlinjer för barn och väpnade konflikter antogs av rådet den 8 Riktlinjerna understryker att frågor som rör barn i väpnade konflikter är en prioriterad fråga för EU. Arbetet för att skydda barn i väpnade konflikter ska baseras på existerande normer för mänskliga rättigheter och humanitär rätt. Övervakning, rapportering och utvärdering utgör grunden för identifiering av situationer där EU:s handlande på- I sitt arbete ska EU använda sig av politiska dialoger, demarcher och multilateralt arbete. I krishanteringsoperationer ska hänsyn tas till Relevant EU-personal, både centralt och i fält, ska utbildas i barnets rättigheter. 7.8 Nedrustning och icke-spridning EU:s arbete på nedrustnings- och ickespridningsområdet har intensi- fierats . tog initiativ till en diskussion inom EU om hur unionens gemensamma politik när det gäller massförstörelse- vapen kunde utvecklas och förstärkas. Initiativet resulterade i grund- läggande principer för en strategi och handlingsplan som antogs av EU:s stats- och regeringschefer vid i . En vidareutvecklad och mer utförlig strategi antogs av EU:s stats- och regeringschefer vid i . Detta utgör en viktig grund för en fortsatt förstärkning av EU:s politik på området. Liksom vid det första förberedande mötet inför höll EU vid det andra förberedande mötet ett antal gemensamma anföranden.