prop · GR03136 · 2004-04-02 00:00:00 — Det innebär att den måste ha anknytning till ett konkret kommunikationsnät av det aktuella slaget; det går alltså inte att upplåta ledningsrätt enbart för en tom kanalisation, oavsett om denna är ägnad att senare användas som en del i ett elektroniskt kommunikationsnät. Som exempel på anordningar som omfattas av bestämmelsen kan nämnas telestationer, basstationer, radiostationer och radiolänkstationer. Till anordningen får därvid räknas såväl den tekniska utrustning som åstadkommer den elektroniska kommunikationen som de , skåp, byggnader m.m. som är oundgängligt nödvändiga för den tekniska utrustningens funktion. En anordning av det nu aktuella slaget kan ibland utgöra s.k. tillbehör till en ledning som den är fysiskt förbunden med (se 3 §). Den kan därmed omfattas av samma ledningsrätt som själva ledningen. Det finns emellertid inget hinder mot att i stället i enlighet med den föreslagna bestämmelsen betrakta anordningen som en självständig ledning och göra den till föremål för en självständig ledningsrättsupplåtelse. Det innebär bl.a. att, om anordningen ägs av en person och ledningen av en annan person, ledningsrätten till anordningen respektive ledningen kan tilläggas olika personer. får i fråga om ledningsrätt som avser en sådan ledning som anges i 2 § första stycket 1 förordna att ledningsrätts- havaren har rätt att låta någon annan dra fram och använda ytterligare ledningar av detta slag inom det upplåtna utrymmet. Ett sådant förordnande får meddelas endast om det med hänsyn till ledningens beskaffenhet finns ett behov av en sådan rätt. Bestämmelserna i 611 §§ skall tillämpas. Om lantmäterimyndigheten har meddelat ett sådant förordnande som avses i första stycket, får ledningsrättshavaren själv dra fram och använda en sådan ledning som avses i förordnandet i stället för att låta någon annan göra det. (Ändringen saknar motsvarighet i utredningens förslag. Jfr 11 a § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen, som är ny, har tagits in bestämmelser om att det får före- skrivas att en ledningsrättshavare får ge någon annan rätt att installera och använda ledning inom det med ledningsrätt upplåtna utrymmet. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2. Utgångspunkten är att en ledningsrättshavare inte utan fastighets- ägarens medgivande får låta någon annan dra ledningar eller andra an- ordningar inom det utrymme som ledningsbeslutet avser. Genom bestäm- melserna i paragrafens första stycke ges lantmäterimyndigheten möjlig- het att förordna att en innehavare av en sådan ledning som anges i 2 § första stycket 1 (främst ledning som ingår i elektroniskt kommunika- tionsnät för allmänt ändamål) kan låta någon annan dra fram och använda ledning inom det utrymme som upplåts. Förordnandet kan meddelas i samband med att ledningsrätten upplåts eller vid en senare förrättning (se 33 §). Det skall tas in i ledningsbeslutet (se 22 § första stycket 8). Förordnandet får avse endast ledning av det slag som anges i 2 § första stycket 1. Med ledning avses därvid inte bara ledning i snävare bemär- kelse utan även sådan anordning som omfattas av den föreslagna bestämmelsen i 2 § andra stycket, exempelvis antenn och radioutrust- ning. Enligt 2 § första stycket 1 går det att få ledningsrätt enbart för led- ningar som tillgodoser vissa allmänna ändamål. Av detta följer att det inte är möjligt att ge ledningsrättshavaren befogenhet att låta annan dra fram ledning som skall användas för enskilt ändamål. En sådan lednings- framdragning kan inte säkerställas enligt ledningsrättslagen utan förut- sätter fastighetsägarens godkännande. En ledningsframdragning får ske endast inom det upplåtna utrymmet. Ledningsutrymmet måste därför bestämmas så att det kan rymma de till- kommande ledningar och anordningar som en andrahandsupplåtelse kan ge upphov till. Som tidigare nämnts skall förordnande om rätt till andrahands- upplåtelse tas in i ledningsbeslut. I den föreslagna punkten 8 i 22 § andra stycket finns närmare bestämmelser om vilka uppgifter som i detta avseende skall redovisas i ledningsbeslutet. När ersättning för ledningsrättsupplåtelsen fastställs (jfr 13 §), skall hänsyn tas till att framtida andrahandsupplåtelser kan innebära ytterligare en belastning för fastighetsägaren. Ersättningen för skada och intrång bör bestämmas med utgångspunkt från den maximala skada och det maxi- mala intrång som framtida andrahandsupplåtelser kan antas medföra. Om ledningsrättshavaren inte skulle utnyttja rätten till andrahandsupplåtelse, behöver fastighetsägaren inte betala tillbaka någon ersättning. För att lantmäterimyndigheten skall bifalla en begäran om rätt att låta annan utnyttja ledningsutrymmet måste enligt andra meningen två förut- sättningar vara uppfyllda. En förutsättning är att det med hänsyn till led- ningens beskaffenhet finns ett behov av en sådan rätt. Det innebär att det skall finnas ett behov av att anlägga ytterligare en ledning eller anordning inom ledningsutrymmet och att detta behov skall vara hänförligt till någon annan än ledningsrättshavaren. Typfallet är när ledningsrätts- havaren till följd av bestämmelserna i lagen om elektronisk kommuni- kation angående samutnyttjande och tillträde är skyldig att ge en annan operatör rätt att sätta upp någon anordning inom en basstation eller telestation. För att behovskriteriet skall vara uppfyllt bör det normalt också krävas att det inte är möjligt att bevilja en separat ledningsrätt för den andra nyttjaren. I speciella fall torde behovsfrågan kunna bedömas annorlunda. Så kan vara fallet om t.ex. en del av det utrymme som erfordras för ett samutnyttjande kan tryggas genom en separat lednings- rättsupplåtelse men det i stället framstår som lämpligare att sam- utnyttjandet grundas enbart på en andrahandsupplåtelse. En andra förutsättning för att lantmäterimyndigheten skall kunna besluta om rätt till andrahandsupplåtelse är att en sådan rätt är förenlig med bestämmelserna i 611 §§. Det innebär bl.a. att något sådant beslut inte får fattas om olägenheterna av en sådan rätt från allmän eller enskild synpunkt överväger de fördelar som kan vinnas genom den (jfr 6 §). I vissa fall kan en tillämpning av 611 §§ föranleda att det i ledningsbeslutet bör uppställas särskilda villkor för en rätt till andra- handsupplåtelse (jfr 22 § första stycket 8). Av andra stycket framgår att, om det har förordnats att ledningsrätts- havaren får låta annan dra fram och använda ledning inom lednings- utrymmet, ledningsrättshavaren själv får dra fram och använda ledningen i stället för att låta någon annan göra det. Ledningsrättshavaren är alltså oförhindrad att själv installera en sådan ledning som han eller hon hade kunnat ge annan rätt att installera. Han eller hon kan också förvärva en ledning som har installerats av någon annan inom ledningsutrymmet. Innehavare av särskild rätt till fastighet, som inlöses eller på annat sätt tas i anspråk för ledningsändamål, är sakägare vid förrättningen, om hans eller hennes rätt berörs. Sakägare är, i fall som avses i 33 §, även den som ledningsrätts- havaren med stöd av förordnande enligt 11 a § har gett rätt att dra fram och använda en ledning, om hans eller hennes rätt berörs. (Ändringen saknar motsvarighet i utredningens förslag. Jfr 18 § i utkastet till lagrådsremiss.) Av paragrafens första stycke som har genomgått enbart redaktionella ändringar framgår att innehavare av särskild rätt till fastighet, som in- löses eller på annat sätt tas i anspråk för ledningsändamål, är sakägare vid ledningsförrättning under förutsättning att hans eller hennes rätt berörs. I andra stycket, som är nytt, finns bestämmelser om förrättning som gäller fråga som avses i 33 §, dvs. ändring eller upphävande av ett led- ningsbeslut. Vid en sådan förrättning är den till vilken andrahands- upplåtelse har skett med stöd av förordnande enligt 11 a § sakägare om hans eller hennes rätt berörs. Om den ursprungliga andrahandsnyttjaren av utrymmet har överlåtit sin ledning och ledningsrättshavaren har gått med på att förvärvaren får utnyttja ledningsutrymmet, är det givetvis förvärvaren av ledningen i stället för den ursprunglige andrahandsnytt- jaren som är sakägare. Innehavare av fordran för vilken ledningen är pantsatt är inte sakägare. Av 16 § jämförd med 4 kap. 11 § fastighetsbildningslagen (1970:988) framgår att lantmäterimyndigheten skall utreda vilka som är sakägare vid Om det inte finns något hinder mot upplåtelsen, skall lantmäterimyn- digheten meddela ledningsbeslut. I ett ledningsbeslut anges 1.ledningens ändamål och huvudsakliga beskaffenhet, 2.utrymme som upplåts för ledningen, 3.en fastighet eller del av en fastighet som inlöses, 4.en byggnad eller annan anläggning som omfattas av ett beslut enligt 12 a §, 5. bestämmelser som avses i 1 § andra stycket, 6. den tid inom vilken ledningen skall vara utförd, 7.vad som i övrigt behöver föreskrivas rörande ledningen, 8.förordnande enligt 11 a § med uppgift om den huvudsakliga beskaffenheten av de ledningar som får dras fram och det utrymme som får tas i anspråk för dessa ledningar samt vad som i övrigt behöver föreskrivas i samband med förordnandet. Om en ledningsrättsfråga prövas gemensamt med en fastighetsbild- ningsåtgärd vid en förrättning, får ledningsbeslutet tas upp i fastig- hetsbildningsbeslutet. (Ändringen saknar motsvarighet i utredningens förslag. Jfr 22 § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen finns bestämmelser om ledningsbeslut. I andra stycket har tillförts en bestämmelse om att ledningsbeslut i förekommande fall skall innehålla uppgift om förordnande enligt 11 a § (punkten 8). Vid utformningen av bestämmelsen har Lagrådets synpunkter beaktats. Om lantmäterimyndigheten har förordnat att ledningsrättshavaren får låta någon annan dra fram ledning, skall ledningsbeslutet innehålla uppgift om den huvudsakliga beskaffenheten av de ytterligare ledningar som får dras fram. Med detta avses en beskrivning av vad det är för ledningar eller andra anordningar, såsom antenner, radioutrustning, teknikbodar m.m., som ledningsrättshavaren får låta annan installera inom utrymmet. Ledningsbeslutet skall också innehålla uppgift om det utrymme inom varje berörd fastighet som får tas i anspråk för ledningar som avses. Om förordnandet exempelvis avser en basstation, kan det innehålla uppgift om att ledningsrättshavaren har rätt att låta annan montera antenn på basstationens mast och installera radioutrustning i basstationens teknikbod eller uppföra en ny teknikbod samt dra ledning mellan antennen och teknikboden. Ledningsbeslutet skall slutligen innehålla de övriga villkor som behövs. Vilka villkor som är påkallade får avgöras med hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet, t.ex. ledningens karaktär och fastighetens användning. kan det finnas skäl att i ett ledningsbeslut ta in uppgift om den tid inom vilken den kompletterande ledningen får dras fram. Om en ledningsframdragning berör odlad mark, kan det också finnas anledning att föreskriva att framdragningen får göras endast under en viss del av året. Det kan också finnas anledning att föreskriva att fastighetsägaren skall underrättas om ledningsframdrag- ningen. Om ledningsrättshavaren skall ha rätt att låta flera dra fram ledningar inom utrymmet, bör detta anges särskilt i förordnandet; sådana villkor kan vara naturliga vid exempelvis upplåtelse av ledningsrätt för en basstation eller en telestation. Namnet på den eller de som ledningsrättshavaren får ge rätt att nyttja utrymmet behöver däremot inte anges. Det kan också finnas anledning att ta in bestämmelser om i vilken utsträckning den som av ledningsrättshavaren får rätt att dra fram ledning har rätt att utföra service- och underhållsåtgärder på ledningen. I andra stycket 7 och tredje stycket har gjorts ändringar av redaktionell art. Andra stycket 7 har därvid utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Har efter det att ersättningsbeslutet vann laga kraft ersättning enligt 13 § inte betalats på det sätt som har bestämts i beslutet och har inte heller någon som i beslutet tillerkänts sådan ersättning begärt verk- ställighet av beslutet i denna del, är ledningsbeslutet förfallet. Lednings- beslutet är även förfallet, om ledningen inte har kommit till stånd inom den tid som har bestämts i beslutet. Detta gäller dock inte om den ledning som inte har kommit till stånd är en sådan som avses i 11 a §. Skall enligt ledningsbeslutet fastighet eller del därav inlösas, gäller beslutet i denna del utan hinder av bestämmelserna i första stycket. Om särskilda skäl föreligger, får lantmäterimyndigheten besluta om förlängning av tid som anges i första stycket. Ersättning som betalats får ej återkrävas på grund av att ledningsbeslu- tet förfallit enligt denna paragraf. Bestämmelserna i första stycket första meningen gäller inte ersättning som fastställts vid särskild förrättning enligt 13 a §. (Ändringen saknar motsvarighet i utredningens förslag. Jfr 31 § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen finns bestämmelser om att ett ledningsbeslut kan förfalla, bl.a. om ledningen inte har framdragits . I första stycket har klargjorts att denna bestämmelse inte omfattar ledningar som avses i 11 a §, dvs. ledningar som ledningsrättshavaren får låta annan dra fram inom det upplåtna utrymmet. Om ledningsrättshavaren inte utnyttjar en rätt att låta annan dra fram ledning, medför det alltså inte att lednings- beslutet förfaller. I första stycket har även gjorts vissa redaktionella ändringar. Om det, sedan en ledningsrättsfråga har avgjorts slutligt, inträder ändrade förhållanden som väsentligt inverkar på frågan, kan denna prövas vid en ny förrättning. Även om några sådana förhållanden inte har inträtt, får det hållas en ny förrättning, om det har framkommit ett klart behov av omprövning. Därvid kan ledningsrätt ändras, upphävas och, om det sker med anledning av upphävandet, upplåtas. Om förrätt- ningen avser en ledning för vilken koncession har meddelats, tillämpas 17 §. Ledningsrättshavaren och den som av ledningsrättshavaren har fått rätt att dra fram och använda en sådan ledning som avses i 11 a § är berättigad till ersättning för skada som åsamkas honom eller henne på grund av en åtgärd enligt första stycket. Kostnaderna för detta fördelas mellan övriga sakägare efter vad som bedöms vara skäligt med hänsyn främst till den nytta varje sakägare har av åtgärden. Om det har för- ordnats att ledningsrätten skall höra till en fastighet eller inskriven tomträtt, tillämpas 5 kap. 16 § fastighetsbildningslagen (1970:988) i fråga om ersättningen, såvida åtgärden medför en värdeminskning för fastigheten eller tomträtten. (Jfr 33 § i utredningens förslag och 33 § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen innehåller bestämmelser om att en ledningsrätt kan ändras eller upphävas vid en ny förrättning. Enligt första stycket är en förutsättning för att det skall få ske att det inträffar ändrade förhållanden som väsentligt inverkar på frågan. I stycket har tillagts att omprövning kan ske även utan att sådana förhållanden har inträtt, om ett klart behov av omprövning har framkommit. Ändringen har i första hand motiverats av önskemålet om att få till stånd omprövningar som krävs för att genomföra tillträdesbeslut enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Bestämmelsen är emellertid generell och omfattar alla slag av ledningsrätter (se avsnitt 5.3). En omprövning enligt den nu föreslagna bestämmelsen kan ske oavsett omfattningen av den aktualiserade ändringen av ledningsrätten. Ompröv- ning kan alltså ske för att genomföra en mindre förändring av ett ledningsbeslut under förutsättning att det finns ett klart behov av detta. Ett exempel på en situation då det normalt finns skäl att ompröva en ledningsrätt är om det krävs för att ledningsrättshavaren skall kunna fullgöra en skyldighet som han eller hon kan komma att åläggas eller har ålagts enligt lagen om elektronisk kommunikation. Enligt andra stycket har ledningsrättshavaren rätt till ersättning för skada som åsamkas honom eller henne på grund av att ledningsbeslutet ändras eller upphävs. I stycket har tillagts att den som av lednings- rättshavaren har fått en sådan rätt som avses i 11 a §, dvs. en rätt att dra fram eller använda ledning inom ledningsutrymmet, också har rätt till ersättning för skada (se avsnitt 5.2). Ersättningen skall täcka den skada som beslutet om ändring eller upphävande av ledningsrätten har orsakat honom eller henne, t.ex. kostnaderna för nedmontering och flyttning av ledningen. Det ersättningsbelopp som den som har installerat ledning inom led- ningsutrymmet är berättigad till skall betalas av de övriga sakägarna efter vad som är skäligt med hänsyn till den nytta de har av åtgärden (se prop. 1973:157 s. 160). Överlåtelse av ledning, för vilken ledningsrätt upplåtits, är giltig endast om överlåtelsen omfattar även ledningsrätten. Vad nu sagts gäller dock ej om ledningen överlåtits för att borttagas. Överlåtes ledningsrätt utan att den därmed avsedda ledningen överlåtes, är överlåtelsen giltig endast om ledningen ännu ej byggts eller om den borttagits. Vad som sägs i första och andra styckena gäller inte en sådan ledning som avses i 11 a § och som innehas av annan än ledningsrättshavaren. (Ändringen saknar motsvarighet i utredningens förslag. Jfr 35 § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafens första och andra stycken innehåller bestämmelser om att en överlåtelse av en ledning för vilken ledningsrätt upplåtits eller av en ledningsrätt som huvudregel är giltig endast om överlåtelsen omfattar den till ledningen hörande ledningsrätten respektive den till lednings- rätten hörande ledningen. I ett nytt tredje stycke har angetts att dessa regler inte gäller ledning som avses i 11 a § och som innehas av annan än ledningsrättshavaren. En sådan ledning kan alltså överlåtas utan att överlåtelsen också omfattar ledningsrätten eller sker i syfte att ta bort ledningen. Ledningsrätten kan också överlåtas utan att överlåtelsen behöver omfatta en sådan ledning. Om ledningsrättshavaren själv har dragit fram en ledning med stöd av 11 a § andra stycket eller har förvärvat en ledning som har dragits fram av någon annan inom ledningsutrymmet, gäller däremot första och andra styckena. Det innebär att ledningsrättshavaren får överlåta en sådan ledning endast om överlåtelsen omfattar ledningsrätten eller syftet med överlåtelsen är att ledningen skall tas bort. Sammanfattning av betänkandet (SOU 2002:83) Vi har haft i uppdrag att undersöka bl.a. om ledningsrättslagen bör kunna användas för att upplåta utrymme för andra slag av ledningar än de som anges i lagen och för andra anordningar än ledningar, se över förutsättningarna för en ledningsrättshavare att ge någon annan rätt att disponera ett utrymme eller en ledning som omfattas av en ledningsrätt, undersöka om det behövs särskilda regler om sakrättsligt skydd vid överlåtelse eller pantsättning av en ledningsrätt, överväga behovet av särskilda regler för samverkan mellan inne- havare av parallella ledningsrätter, ta upp vissa frågor om ersättning till fastighetsägaren, samt överväga behovet av och kostnaderna för ett särskilt ledningsrätts- register. Detta delbetänkande omfattar de ändringar i ledningsrättslagen som bedöms nödvändiga för att genomföra de EG-direktiv som har antagits inom ramen kommunikationsöversyn. Denna del av utred- ningsuppdraget rör främst frågan om upplåtelse av begränsad rätt i befintlig ledningsrätt. Huvuddelen av de frågeställningar som ingår i uppdraget kommer således att behandlas under den avslutande delen av vårt arbete. I syfte att skapa ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunika- tioner och tillhörande faciliteter antog och Europeiska unionens råd fem rättsakter. Bestämmelser som på något sätt berör ledningsrättslagen återfinns därvid i de s.k. ram-, tillträdes- och auktorisationsdirektiven. Ramdirektivet fastställer målen för regelverket och kan sägas vara regelverkets grundläggande direktiv medan tillträdes- och auktorisations- direktiven inom det samlade regelverket definieras som särdirektiv. Medlemsstaterna skall ha genomfört EG-direktiven . För att anpassa den svenska lagstiftningen om elektronisk kommunika- tion efter de nämnda direktiven har regeringen tillsatt en särskild utred- ning. Utredningen, som har antagit namnet Utredningen om elektronisk kommunikation, har i delbetänkandet Lag om elektronisk kommunika- tion (SOU 2002:60) bl.a. föreslagit en ny rättslig reglering för elektronisk kommunikation. Som har nämnts är det vår uppgift att lägga fram förslag på författningsändringar i ledningsrättslagen som är nödvändiga för att genomföra de aktuella EG-direktiven. Utgångspunkter för genomförande av EG-direktiven Ett EG-direktiv är bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som skall uppnås, men överlåter åt medlemsstaterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet. Det innebär att medlemsstaterna inte är bundna av terminologin eller systematiken i ett direktiv, om det avsedda syftet kan uppnås med en annan terminologi eller systematik. De delar av de aktuella direktiven som rör frågor om markåtkomst är av den karaktären att det, om det behövs nya föreskrifter, fordras lagform för genomförandet av direktiven. Ett genomförande av direktivens regler om markåtkomst kräver inte att det tillskapas ett helt nytt regelverk för ianspråktagande av egendom. Det resultat som eftersträvas kan i stället uppnås genom ändringar i den befintliga lagstiftningen. Detta kräver att man först undersöker om de lagar och andra författningar som innehåller bestämmelser på området uppfyller direktivens krav. Direktiven bör, om nya regler skall införas, genomföras genom ändrade eller nya bestämmelser i expropriationslagen (1972:719) eller ledningsrättslagen. Därvid bör i första hand ledningsrättslagens regler om markåtkomst utnyttjas innan reglerna i expropriationslagen används. Om svensk rätt visar sig sakna de bestämmelser som direktiven kräver, bör således direktivens regler genomföras genom ändringar i ledningsrätts- lagen. De aktuella direktiven får även anses tillämpliga i fall då en operatör har dragit fram sina ledningar med stöd av avtal om nyttjanderätt eller servitut. Vid utformningen av nya regler måste man givetvis välja lösningar som är enkla och fungerar bra i praktiken. En del i detta är att det är viktigt att ansluta till kända lösningar på den svenska nyttjanderättens område. Ytterligare en del är att man vid den språkliga utformningen av enskilda bestämmelser i möjligaste mån följer svenska traditioner i fråga om författningsspråk. Det måste dock iakttas försiktighet när begrepp eller uttryck i modifieras för att passa in i svenskt språkbruk. Enligt EG-rätten är nämligen exklusivt behörig att göra auktoritativa uttalanden om innebörden av . Innan har uttalat sig är det således svårt att veta exakt hur ett visst direktiv skall tolkas och tillämpas. Vid utformningen av nya regler bör vidare eftersträvas konstruktioner som inte leder till att det blir mindre attraktivt med olika former av frivilliga överenskommelser. Tolkningen av artiklarna 11 och 12 i ramdirektivet (avsnitt 4.2.1) Av artikel 11.1 i ramdirektivet följer att den myndighet som fattar beslut i ärenden om markåtkomst, t.ex. lantmäterimyndigheten enligt lednings- rättslagen, måste uppfylla krav på objektivitet, insyn, likabehandling och snabbhet i handläggningen. Vi bedömer att svensk rätt bl.a. genom för- valtningslagen (1986:223) och myndigheternas tillämpning av denna väl tillgodoser de rättssäkerhetskrav som direktivet ställer upp. uppfattning att direktivet inte kräver att det införs regler som möjliggör ledningsrätt för elektroniska kommunikationsnät som inte är allmänt tillgängliga och som inte tjänar ett allmänt syfte.