prop · GR0387 · 2004-03-16 00:00:00 — 1.Medlemsstaterna skall utse den eller de myndigheter som skall vara behöriga att översända ("översändande myndigheter") och ta emot ("mot- tagande myndigheter") ansökan. 2.Varje medlemsstat skall informera kommissionen om namn på och adress till de behöriga mottagande eller översändande myndigheter som anges i punkt 1, vilka geografiska områden deras behörighet omfattar, vilka möjligheter myndigheterna har att ta emot ansökningar, vilka språk som kan användas vid ifyllandet av ansökan. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen vilket eller vilka andra officiella språk i gemenskapens institutioner, utöver det eller de egna, som kan användas hos den mottagande myndigheten vid ifyllandet av sådana rättshjälpsansökningar som skall tas emot i enlighet med detta 4.Medlemsstaterna skall meddela kommissionen de uppgifter som anges i punkterna 2 och 3 före . Alla senare ändringar av sådana uppgifter skall anmälas till kommissionen senast ändringen träder i kraft i den medlemsstaten. 5.De uppgifter som avses i punkterna 2 och 3 skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 1.De nationella myndigheter som är behöriga att fatta beslut om rätts- hjälp skall säkerställa att den rättshjälpssökande hålls fullt informerad om handläggningen av ansökningen. 2.Om ansökningar avslås helt eller delvis, skall skälen för avslaget redovisas. 3.Medlemsstaterna skall ge möjlighet till omprövning eller över- klagande av beslut om att avslå ansökningar om rättshjälp. Medlems- staterna får undanta fall där en begäran om rättshjälp har avslagits av en domstol mot vars avgörande i sak det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning eller av en appellationsdomstol. 4.När överklaganden av ett beslut om att vägra rättshjälpen eller för- klara att denna upphör enligt artikel 6 är av administrativt slag, skall de alltid i sista hand kunna prövas av domstol. 1.För att underlätta översändandet av ansökningar om rättshjälp skall ett standardformulär för ansökningar och för översändande av sådana ansökningar fastställas enligt det rådgivande förfarande som anges i artikel 17. 2.Standardformuläret för översändande av ansökningar om rättshjälp skall utarbetas . Standardformuläret för ansökningar om rättshjälp skall utarbetas . 1.Kommissionen skall biträdas av en kommitté. 2.När det hänvisas till denna punkt, skall artiklarna 3 och 7 i beslut /468/EG tillämpas. 3.Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. De behöriga nationella myndigheterna skall samarbeta för att informera allmänhet och jurister om de olika rättshjälpssystemen, särskilt genom det europeiska rättsliga nätverket, som inrättades genom rådets beslut /470/EG. Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna från att införa bestäm- melser som är mer förmånliga för rättshjälpssökande och rättshjälps- mottagare. Förhållande till andra instrument Medlemsstaterna emellan, och i de frågor där det är tillämpligt, skall detta direktiv äga företräde framför bestämmelser i bilaterala och multi- laterala avtal som ingåtts av medlemsstaterna, inbegripet a)Den europeiska överenskommelsen om översändande av ansök- ningar om rättshjälp, vilken undertecknades i , ändrad genom tilläggsprotokollet till den europeiska överens- kommelsen om översändande av ansökningar om rättshjälp, under- tecknat i , b) av om internationell rätts- Införlivande med nationell lagstiftning 1.Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv med undantag för artikel 3.2 a i direktivet där införlivandet i nationell lagstiftning skall äga rum . De skall genast underrätta kommissionen om detta. 2.När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Sammanfattning (Ds 2003:53) Promemorian innehåller förslag som syftar till att genomföra EG- direktivet (2003/8/EG) om förbättring av möjligheterna till rättslig pröv- ning i gränsöverskridande tvister genom fastställande av gemensamma minimiregler för rättshjälp i sådana tvister (rättshjälpsdirektivet). I promemorian föreslås att det i rättshjälpslagen tas in särskilda bestämmelser om rättshjälp i gränsöverskridande rättsliga angelägenheter på privaträttens område. Bestämmelserna skall gälla i angelägenheter där den rättssökande har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen än . Promemorian innehåller också förslag till bestämmelser om samarbete mellan medlemsstaterna. Bestämmelserna, som föreslås tas in i rätts- hjälpsförordningen, syftar till att förenkla för parterna att få en ansökan om rättshjälp prövad. Utöver förslagen som syftar till att genomföra rättshjälpsdirektivet innehåller promemorian även ett förslag om ändring i lagen om interna- tionellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. De författningsändringar som syftar till att genomföra rättshjälpsdirek- tivet är avsedda att träda i kraft . Ändringen i lagen om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom föreslås träda i kraft . 1 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) Härigenom föreskrivs1 i fråga om rättshjälpslagen (1996:1619) dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 22 a22 c §§, av följande lydelse, dels att det närmast före 22 a § skall införas en ny rubrik av följande lydelse. rättshjälp i vissa gränsöver- I en inom Europeiska unionen på privaträttens område gäller för en fysisk person de särskilda bestämmelser som anges i 22 b och 22 c §§. skridande, om den rättssökande vid tidpunkten för ansökan om rätts- hjälp har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort i en annan med- lemsstat inom Europeiska unionen huruvida en rättssökande har sitt hemvist i en annan medlemsstat, Trots vad som sägs i 6 § får en beviljas rättshjälp, under förutsätt- ning att den rättssökande visar att han eller hon, helt eller delvis, saknar förmåga att bära sina egna rättegångskostnader och att denna 1 Jfr rådets direktiv /8/EG av om förbättring av möjligheterna till rättslig prövning i gränsöverskridande tvister genom fastställande av gemensamma minimiregler för rättshjälp i sådana tvister (EGT L 026, 31.01.2003, s. 41, Celex 32003L0008, rättat genom EGT L 032, 07.02.2003, s. 15, Celex 32003L0008R[01]). och den medlemsstat inom Europeiska unionen där den rätts- sökande har sitt hemvist eller sin Om en person som har beviljats rättshjälp i en annan medlemsstat söker verkställighet här av har meddelats i den andra medlemsstaten, gäller det som sägs i 19 § andra stycket. Denna lag träder i kraft . 2Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om inter- nationellt samarbete rörande verkställighet av brottmåls- dom Härigenom föreskrivs att 25 f och 27 §§ lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I fall som avses i 25 b § 1 skall offentligt biträde förordnas för den dömde, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. I ärenden hos regeringen prövas I ärenden hos regeringen prövas frågor om offentligt biträde av den frågor om offentligt biträde av Beslut om offentligt biträde eller om ersättning till denne överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. I mål och ärenden angående verkställighet utomlands av frihets- berövande påföljd skall offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. I ärenden hos regeringen prövas frågor om offentligt biträde av . Beslut om offentligt biträde eller om ersättning till denne överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2000:460. 2Senaste lydelse 2000:460. Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av om- budsmän (), , Hovrätten för , , , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Justitiekanslern, , Rätts- hjälpsmyndigheten, , , Juri- diska fakultetsnämnden vid , Juridiska fakultetsstyrel- sen vid , , , och . Sammanslutningen för Juridiska byråer har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. 1 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) Härigenom föreskrivs1 i fråga om rättshjälpslagen (1996:1619) dels att 2 och 39 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 22 a22 d §§, av följande lydelse, dels att det närmast före 22 a § skall införas en ny rubrik av följande lydelse. Rättshjälp får beviljas i en rättslig angelägenhet om förutsättningarna i 68 §§ är uppfyllda. För att rättshjälp skall beviljas krävs att rådgivning enligt 4 § har lämnats i angelägenheten i , om inte sådan rådgivning är uppenbart obehövlig eller det finns något annat särskilt skäl. I 9 § finns bestämmelser om I 9 § finns bestämmelser om rättshjälpens förhållande till rätts- rättshjälpens förhållande till rätts- rättshjälp inte får beviljas och när rättshjälp inte får beviljas och när det krävs särskilda skäl för det krävs särskilda skäl för I 21 och 22 §§ finns I 21 och 22 §§ finns särskilda bestämmelser om rätts- särskilda bestämmelser om rätts- hjälp till offer för sexualbrott när hjälp till offer för sexualbrott när I 22 ad §§ finns särskilda bestämmelser om rätts- rättshjälp i vissa gränsöver- I en gränsöverskridande ange- lägenhet på privaträttens område för en fysisk person de särskilda bestämmelser som anges i 22 b 1 Jfr rådets direktiv /8/EG av om förbättring av möjligheterna till rättslig prövning i gränsöverskridande tvister genom fastställande av gemensamma minimiregler för rättshjälp i sådana tvister (EGT L 026, 31.01.2003, s. 41, Celex 32003L0008, rättat genom EGT L 032, 07.02.2003, s. 15, Celex 32003L0008R[01]). En angelägenhet är gränsöver- skridande, om den skall behandlas i och den rättssökande när ansökan om rättshjälp görs har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen. Vid avgörande av frågan om en rättssökande har sitt hemvist i en annan medlemsstat, skall den medlemsstatens lag tillämpas. Trots vad som sägs i 6 § får en rättssökande vars ekonomiska underlag överstiger beviljas rättshjälp, om den rätts- sökande visar 1. att han eller hon, helt eller delvis, saknar förmåga att bära sina egna rättegångskostnader och 2. att den bristande förmågan beror på skillnader i levnads- kostnader mellan och den medlemsstat inom Europeiska unionen där den rättssökande har sitt hemvist eller sin vanliga Det som sägs i 9 § andra stycket skall inte gälla. Om en person som har beviljats rättshjälp i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen än söker verkställighet här av ett verkställbart avgörande som har meddelats i den andra med- lemsstaten, gäller det som sägs i 19 § andra stycket. Om ett mål eller ärende rörande den rättsliga angelägenheten pågår vid domstol, beslutar domstolen i frågor enligt denna lag. I annat fall beslutar i frågorna. beslutar också till vem ersättning enligt 30 § andra stycket och 31 § tredje stycket skall betalas. Beslutar domstolen eller Rätts- hjälpsmyndigheten att helt eller Prop. 2003/04:87 delvis avslå en ansökan om Bilaga 5 rättshjälp, skall beslutet innehålla de skäl som har bestämt utgången. Vad som sägs om domstol i denna lag gäller även arrendenämnd och hyresnämnd. Rättshjälpsbiträdet beslutar om att sådan utredning som avses i 17 § första stycket skall utföras. Denna lag träder i kraft . 2Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Härigenom föreskrivs att 25 f och 27 §§ lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I fall som avses i 25 b § 1 skall offentligt biträde förordnas för den dömde, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. I ärenden hos regeringen prövas I ärenden hos regeringen prövas frågor om offentligt biträde av den frågor om offentligt biträde av Beslut om offentligt biträde eller om ersättning till denne överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. I mål och ärenden angående verkställighet utomlands av frihets- berövande påföljd skall offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. I ärenden hos regeringen prövas frågor om offentligt biträde av . Beslut om offentligt biträde eller om ersättning till denne överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2000:460. 2Senaste lydelse 2000:460. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , f.d. justitierådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619), 2.lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen De bestämmelser i rättshjälpslagen som gäller gränsöverskridande ange- lägenheter på privaträttens område inom Europeiska unionen (22 a 22 d §§) har utformats helt generellt och gäller rättssökande som har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort i en annan medlemsstat än . Emellertid framgår av remissen (avsnitt 5.4) att inte omfattas av rättshjälpsdirektivet. Rättshjälpslagen avses därför inte bli tillämplig på tredjelandsmedborgare som har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort i . (Medborgare i är redan nu likställda med svenska medborgare i fråga om rätt till rättshjälp enligt rättshjälpslagen på grund av att är anslutet till angående vissa till civilprocessen hörande ämnen, se 35 § rätts- hjälpsförordningen, 1997:404.) Enligt vad som anförs i remissen avses detta komma till uttryck genom att regeringen, med stöd av bemyndigan- det i 12 § andra stycket rättshjälpslagen, i 35 § rättshjälpsförordningen tillför bestämmelser av innebörd att tredjelandsmedborgare som har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort i inte kommer att vara likställda med svenska medborgare i fråga om rätt till rättshjälp enligt rättshjälpslagen. En första fråga är om bosatt i 12 § rättshjälpslagen och 35 § rätts- hjälpsförordningen överensstämmer med hemvist och vanliga vistel- seort i den föreslagna 22 a § rättshjälpslagen. Den aviserade föreskriften kan beslutas endast under förutsättning att begreppen hemvist och vanliga vistelseort inte är vidare än begreppet bosatt. Även om det må förhålla sig på det sättet är det, enligt Lagrådets mening, en olägenhet att i samma lag använda olika kriterier för att ange anknytningen till ett visst land. Med tanke på att den svenska författningstexten skall svara mot flera konventioner, där anknytningen till ett land uttrycks på olika sätt, föreslår Lagrådet dock ingen ändring i 12 §. Lagrådet anser också att det ökar risken för felaktig rättstillämpning om bestämmelserna med EU-anknytning i rättshjälpslagen utformas helt generellt, utan någon antydan i lagen om att föreskrifterna inte gäller , något som enligt remissen kommer att framgå endast av mera undanskymda föreskrifter i rättshjälpsförordningen. En förutsättning för att en rättssökande skall få rättshjälp enligt bestäm- melserna i 22 b § är att den bristande förmågan att bära sina egna rätte- gångskostnader beror på skillnader i levnadskostnader mellan och den medlemsstat inom den Europeiska unionen där den rättssökande har sitt hemvist eller sin vanliga vistelseort. Varken av lagtext eller motiv framgår vilka utgångspunkter de tilläm- pande myndigheterna skall ha för jämförelsen mellan levnadskostnader i För att få en hanterlig och någorlunda enhetlig tillämp- ning av bestämmelsen finns det, enligt Lagrådets mening, behov av ytter- ligare uttalanden till ledning för tillämpningen. Enligt artikel 9.2 i direktivet skall en rättshjälpsmottagare som erhållit rättshjälp i den medlemsstat där den behöriga domstolen är belägen er- hålla rättshjälp i enlighet med lagstiftningen i den medlemsstat där erkän- nande och verkställighet begärs. Enligt den tolkning som i remissen görs av artikel 9.2 innebär direk- tivet inte att en rättssökande som har rättshjälp i en annan medlemsstat (domstolslandet) och där erhållit ett avgörande som skall verkställas i med automatik skall erhålla rättshjälp också i i enlighet med rättshjälpslagens bestämmelser. I stället måste den rättssökande ansöka om rättshjälp också i , varefter prövning sker om den rättssökande är berättigad till rättshjälp enligt rättshjälpslagen. Enligt Lagrådets mening är den redovisade tolkningen tveksam. den aktuella artikeln skall ha någon mening bör den innebära att rätts- sökanden i ett sådant fall utan ansökan skall vara berättigad till rättshjälp enligt bestämmelserna i rättshjälpslagen. En sådan tolkning stämmer också bäst överens med artikelns ordalydelse. Som redovisas i remissen har också i ett beslut den (mål Ö 1537-03) i en närliggande tolkningsfråga funnit att en motsvarande artikel (44) i Brysselkonventionen innebär en automatisk kvalificering för rättshjälp i verkställighetsstaten, vilket får till följd att någon särskild prövning i princip inte skall göras av om förutsättningarna för beviljande av rättshjälp enligt den svenska lagen i det enskilda fallet är uppfyllda. I remissen föreslås en bestämmelse, 22 d §, som innebär att en rätts- sökande med rättshjälp i en annan medlemsstat är befriad från utsök- ningsavgift vid verkställighet i . Med den tolkning som Lagrådet gjort av artikel 9.2 synes den föreslagna lagändringen knappast tillfyllest för att genomföra artikeln i fråga. Om en ansökan om rättshjälp helt eller delvis avslås skall, enligt artikel 15.2, skälen för avslaget redovisas. I det remitterade förslaget har denna motiveringsskyldighet kommit till uttryck i 39 § andra stycket rätts- hjälpslagen. Där föreskrivs att om domstolen eller Rättshjälpsmyndig- heten beslutar att helt eller delvis avslå en ansökan om rättshjälp skall beslutet innehålla de skäl som har bestämt utgången. Sådana rättshjälpsärenden som avses här kan förekomma såväl i allmän domstol som i förvaltningsdomstol samt hos Rättshjälpsmyndig- heten och, efter överklagande av den myndighetens beslut, hos . Motiveringsskyldigheten i direktivet är kategorisk. Den motiverings- skyldighet som föreskrivs i tillämplig svensk lagstiftning, 17 kap. 12 och 13 §§ , 30 § andra stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291) och 20 § första stycket förvaltningslagen (1986:223), är väsentligen inriktad på slutliga beslut och inte lika kategoriskt formu- lerad som direktivets text. De beslut det här är fråga om torde som regel vara beslut under hand- läggningen i domstolar och slutliga beslut hos och . Lagrådet noterar att inte omfattas av uppräk- ningen i 39 § andra stycket. Av den allmänna motiveringen (avsnitt 5.6.4) framgår också att bestämmelsen tar sikte på domstolar och myn- digheter som prövar en rättshjälpsansökan som första instans. Bestäm- melsen kommer alltså inte att omfatta det fall att , efter det att överklagat beslut, avslår en ansökan om rättshjälp. Lagrådet ifrågasätter om en sådan begränsning är förenlig med direktivet. (En annan sak är att motiverings- skyldighet torde följa av 20 § första stycket förvaltningslagen.) Lagrådet förordar att 39 § andra stycket ges följande lydelse: Om en ansökan om rättshjälp avslås helt eller delvis skall beslutet innehålla de skäl som har bestämt utgången. Den föreslagna bestämmelsen om motiveringsskyldighet omfattar inte det fall att en domstol eller beslutar att rättshjälp skall upphöra. Även om denna situation inte omnämns i direktivets text finns det skäl som talar för att samma motiveringsskyldighet bör gälla för beslut om upphörande som för beslut om avslag. Förslaget till lag om ändring i lagen om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom I remissen föreslås att frågor om offentligt biträde i regeringsärenden rörande verkställighet utomlands av frihetsberövande påföljd, vilka prövats av regeringen, skall prövas av (27 § andra stycket). Förslaget, som ligger i linje med de allmänna strävandena att befria regeringen från sådana förvaltningsuppgifter som inte kräver ett ställ- ningstagande av regeringen som politiskt organ, föranleder ingen erinran av Lagrådet. Vidare föreslås en anpassning av delegeringsbestämmelsen i 25 f § andra stycket (som avser frågor om offentligt biträde i regeringsärenden om verkställighet i av utländsk brottmålsdom) till den omorgani- sation av regeringens kansli som genomfördes . Förslaget föranleder Lagrådet att erinra om att det fortfarande finns kvar delegeringsbestämmelser där en sådan anpassning inte skett, t.ex. 11 kap. 9 § utlänningslagen (1989:529) och 28 § lagen (1991:572) om Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Andnor, , , , , Jämtin Regeringen beslutar proposition 2003/04:87 Rättshjälp i gränsöverskri- dande rättsliga angelägenheter inför, ändrar, upp- Lag om ändring i 32003L0008R(01)