prop · GR03102 · 2004-05-06 00:00:00 — Detta har bl.a. medfört en förskjutning av ansvar till anhöriga. Även det sociala innehållet i hjälpen till äldre har minskat i omfattning. Utvecklingen har också inneburit att äldre personer bor kvar i det egna hemmet allt längre. De som flyttar till särskilda boendeformer är i behov av mer omfattande vård- och omsorgsinsatser än tidigare som boendetiden för enskilda personer har minskat. Korttidsvården/-boendet har expanderat kraftigt , bl.a. på grund av de allt kortare vårdtiderna inom sjukvården och det ökade vårdbehovet inom hemsjukvården. Utvecklingen inom äldreboendet under framför allt senare år kännetecknas bl.a. av en successiv minskning av antalet platser. Drivkraften bakom denna utveckling är kommunernas och landstingens problem med att finansiera vård och omsorg. Utvecklingen speglar en restriktivare tolkning av det offentliga ansvaret. Länsstyrelsernas redovisningar av sin tillsynsverksamhet ger en bild av äldreomsorgen i olika delar av landet. Redovisningen visar bl.a. att kommuner i flera län har omvandlat bostäder inom de särskilda boendeformerna till seniorboenden eller ordinära boenden med hemtjänstinsatser, vilket ofta innebär en lägre omvårdnadsgrad. Problem finns enligt flera länsstyrelser också när det gäller tillgång på äldreboenden. Många kommuner saknar en långsiktig planering för det Flera länsstyrelser noterar en fortsatt utveckling mot en mer restriktiv hjälptilldelning inom . Bl.a. ökar Skr. 2003/04:102 omfattningen av kommuner som antar riktlinjer om att begränsa omfattningen av framför allt serviceinsatser, t.ex. fönsterputsning och hjälp med matlagning samt även insatser av social karaktär. Av länsstyrelsernas redovisning framgår också att svårigheterna att rekrytera utbildad personal, sjuksköterskor, undersköterskor m.m. alltjämt är stora. De stora personalgrupper som arbetsledare och enhetschefer inom äldreomsorgen ofta har ansvar för medför att nyanställd personal inte alltid får den introduktion och den arbetsledning som de behöver vilket ytterligare försvårar kompetensförsörjningen inom sektorn. Ej verkställda beslut och domar har det uppmärksammats att många beslut och domar som ger äldre rätt till en bostad inom de särskilda boendeformerna för äldre inte verkställs av kommunerna inom en rimlig tidsperiod. Många får också avslag på sin ansökan, trots att kommunen bedömer att behov av en bostad finns. Skälet som ofta anges i dessa fall är att resurser saknas. Totalt uppgick antalet ej verkställda beslut och domar samt avslagsbeslut till närmare 4 700 (2002). har någon nationell insamling av uppgifter inte genomförts. På grundval av uppgifter som lämnats från flera länsstyrelser gör dock bedömningen att antalet ärenden har minskat till ca 3 500 (en minskning ). En ny studie som genomförts av och visar dock att antalet ej verkställda beslut åter börjat öka, bl.a. som resultat av en allt snabbare avveckling av bostäder inom de särskilda boendeformerna. De båda myndigheterna konstaterar att kommer antalet bostäder inom de särskilda boendeformerna för äldre att minska med ca 13 500. Det främsta skälet som kommunerna anger till avvecklingen är att många bostäder blivit omoderna, att behoven av bostäder minskat på vissa orter samt en ökad satsning på kvarboende. Ett annat viktigt skäl som anges är bristande resurser. infördes en bestämmelse i socialtjänstlagen som innebär en skyldighet för verksamma inom äldreomsorgen att anmäla om de får reda på något allvarligt missförhållande i omsorgen om någon enskild. rapporterades drygt 600 anmälningar enligt denna bestämmelse, vilket är en minskning med ca 250 anmälningar jämfört med . Drygt 1 000 personer berördes av anmälningarna. av anmälningarna avsåg händelser inom de särskilda boendeformerna. Den vanligaste orsaken till en anmälan var brister i omsorgen (), fysiska och psykiska övergrepp (), stölder () och dåligt bemötande (). Huvuddelen av anmälningarna avsåg händelser där endast de boende själva var inblandad. De åtgärder som vidtogs med anledning av anmälningarna var oftast långsiktiga, som t.ex. förändringar i arbetssätt eller utbildningsinsatser. För att komma tillrätta med övergrepp eller bristfälligt bemötande tillämpades bl.a. disciplinära åtgärder. Antalet anställda inom den kommunala vården och omsorgen om äldre har ökat men rekryteringsbehovet är alltjämt stort och beräknas stiga ytterligare . sjuksköterskor och rehabiliteringspersonal, utbildade vårdbiträden och undersköterskor samt läkare inom de särskilda boendeformerna. gäller arbetsledare har dessa minskat i antal . arbetsledare har stora personalgrupper och saknar tillräckligt administrativt stöd för att kunna handleda personalen på ett bra sätt. Bilden kompliceras av att pensionsavgångarna har ökat och förväntas öka En annan försvårande omständighet är den ökande sjukfrånvaron inom vård och omsorg. Positiva tecken finns emellertid också. På vissa håll har det blivit lättare att rekrytera utbildad vårdpersonal, även sjuksköterskor, till Det finns också exempel på att allt fler äldreboenden har tilldelats en särskild läkare. Några kommuner har ökat insatserna för att ge vårdpersonalen hälso- och sjukvårdsutbildning. Ett ökat intresse kan också noteras för kvalitetsfrågor inom vård och omsorg. har kommuner och landsting lagt ner mycket arbete på att komma till rätta med brister i samverkan inom vård och omsorg, vilket också lett till förbättringar i viss utsträckning. kommunerna har centrala, övergripande samverkansavtal med landstingen och i ungefär samma utsträckning lokalt anpassade samverkansavtal för att säkerställa läkarmedverkan inom den kommunala vården och omsorgen. Som nämnts ovan har det också skett en viss förbättring av läkarstödet i särskilda boendeformer. fortfarande brister i samverkan mellan huvudmännen, bl.a. när det gäller vården och omsorgen om äldre med komplexa och/eller snabbt föränderliga vård- och omsorgsbehov samt när det gäller rehabiliteringsinsatser för äldre. Stöd till anhöriga som hjälper och vårdar närstående Anhöriga svarar för betydande hjälp- och stödinsatser till äldre. har samtliga kommuner utvecklat stödformer för anhöriga med hjälp av finansiering från det statliga stimulansbidraget Anhörig Även sedan dessa bidrag upphört fortsätter en majoritet av kommunerna att stödja anhöriga. En stor del av kommunerna integrerar ansvaret för anhörigstöd med andra uppgifter för biståndsbedömare, medicinskt ansvarig sjuksköterska eller demenssjuksköterska. Traditionella stödformer som dagvård, korttidsvård, avlösning i hemmet och enskilda stödsamtal ligger kvar på en hög nivå. som växte fram under Anhörig 300, anhörigkonsulenter, anhörigcentra och utbildning av vårdpersonal har däremot minskat något i omfattning. Ca två tredjedelar av kommunerna har utvecklat stödformer som inte kräver biståndsbeslut, bl.a. har avlösning i hemmet kunnat ske med hjälp av frivilliga och i viss utsträckning är insatsen kostnadsfri. av stödformer har medfört att anhörigas situation synliggjorts och deras insatser i allt högre utsträckning kommit att värdesättas och respekteras. Genom särskilda projekt har det erhållits ny och fördjupad kunskap om anhörigas situation och om hur deras behov av stöd skall bedömas och tillgodoses. En särskild rapportering av utvecklingen av anhörigstödet finns i projektredovisningen Anhörig 300 slutrapport (). senaste uppföljning, efter Anhörig 300, visar att den positiva utveckling som skett av kommunernas stöd till anhöriga fortsätter. Inom ramen för den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården 20022004, har regeringen, och slutit ett avtal om en fortsatt utveckling av stödet till anhöriga. Det finns få nationella uppgifter om hur brukare ser på kvaliteten i vård och omsorg om äldre och funktionshindrade. Dock finns ett antal lokala studier. Dessa visar att flertalet brukare är nöjda eller mycket nöjda med vården och omsorgen. De brister som lyfts fram handlar ofta om bristande personkontinuitet, bristande flexibilitet i fråga om utförandet av olika insatser, begränsade möjligheter att påverka, tidsbrist hos personalen samt att tjänsterna har blivit dyrare. Uppfattningen om den personliga omvårdnaden, maten och boendet är ofta positivare än de sociala insatserna. Bl.a. anser många att möjligheterna att få utöva sina intressen samt få variation under vardagen är alltför begränsade. De närstående är överlag mer kritiska än brukarna själva. Tabell 4.1 Kostnader för äldreomsorg i kommunerna Miljarder kronor, priser Hemtjänst i ordinärt boende Vård o omsorg i särskilt boende Kostnad = Bruttokostnad - interna intäkter - försäljning till andra kommuner och landsting - () intäker från externa bostads och lokalhyror fick drygt 240 000 personer, , bistånd i form av hemtjänst eller bostad i en särskild boendeform. Det motsvarar av den äldre befolkningen vilket är i stort sett samma andel som 2001. Även sett över en något längre tidsperiod har andelen äldre med biståndsinsatser legat tämligen kring . Huvuddelen av dem som får insatser cirka tre fjärdedelar är eller äldre. Drygt 15 000 personer som var hade hemsjukvård men ingen hemtjänst och knappt 27 000 personer i denna ålderskategori hade både hemtjänst och hemsjukvård. Jämfört med 2001 är Skr. 2003/04:102 det en minskning . Ungefär hälften av hjälpinsatserna skedde inom det ordinära boendet och hälften inom de särskilda boendeformerna. Jämfört med 2001 innebär detta en viss förskjutning mot insatser inom det ordinära boendet. Insatser i ordinärt boende var drygt 125 000 personer beviljade insatser inom det ordinära boendet. Detta är en ökning med cirka 3 500 personer jämfört med . Diagram 4.1 Antalet personer med insatser enligt SoL i ordinärt boende Källa: med justerade värden för 19982000. har trenden varit att andelen äldre med omfattande hjälp har ökat medan andelen äldre med mindre omfattande insatser har minskat. Någon tydlig tendens till fortsatt utveckling enligt detta mönster kan inte spåras i senare års statistik. Andelen personer med insatser under nio eller färre timmar uppgick till och andelen med insatser motsvarande uppgick till . Förändringarna jämfört med är små. Tabell 4.2 Andelen personer med insatser i ordinärt boende som erhåller hjälp i olika timintervall Källa: , Vård och omsorg om äldre, lägesrapporter . Insatser i särskilt boende uppgick antalet personer som bodde permanent i särskilda boendeformer till ca 115 500 personer. Detta är en minskning med ca 3 000 personer jämfört med . Diagram 4.2 Antalet personer med insatser enligt SoL i särskilt boende Källa: med justerade värden för 19982000. erhöll ungefär 9 000 personer behovsprövad korttidsvård/boende, en insats som brukar omfatta tillfälligt boende i särskilda boendeformer i kombination med rehabilitering och/eller omvårdnad för bl.a. avlösning, växelvård och eftervård. Detta är en ökning med ca 500 personer jämfört med . Boendestandarden inom de särskilda boendeformerna har förbättrats . av dem som bodde i särskilt boende delade bostad med annan/andra än maka/make eller annan nära anhörig. Motsvarande siffra 1993 var . Det är av de boende har egen toalett och har egen dusch eller bad. Motsvarande siffror 1993 var . Med dagverksamhet avses individuellt beslutat stöd enligt socialtjänstlagen i form av sysselsättning, social gemenskap, rehabilitering, m.m. Stödet ges till personer som t.ex har. demenssjukdom eller psykiskt eller fysiskt funktionshinder. äldre personer hade beslut om dagverksamhet, vilket är en minskning med drygt 1 300 personer jämfört med 2001. Utöver dagverksamhet som föregås av individuella beslut bedriver många kommuner s.k. öppen dagverksamhet, i form av exempelvis kaféverksamhet och andra former av träffpunkter. Vård och omsorg i privat regi Antalet och andelen entreprenader och köp av enstaka platser i enskild Det gäller såväl hemtjänst som särskilt Den officiella statistiken visar en fortsatt ökning. fick av äldreomsorgstagarna hjälp från privata Det innebär att drygt 25 000 äldre fick äldreomsorg från privata vårdgivare på uppdrag från kommunen. Det är ungefär samma nivå som 2001. Kommunernas kostnader för entreprenader, köp av enstaka platser i enskild regi och kundval uppskattas till ca 2003, vilket motsvarar av deras budget för äldreomsorg. Motsvarande kostnader uppgick till , eller sju procent av kommunernas äldreomsorgskostnader. All verksamhet i privat regi har dock inte ökat i omfattning. Det är framför allt den entreprenaddrivna verksamheten som har ökat medan köpen av enstaka platser minskat något i omfattning. Äldreomsorg i enskild regi förekommer främst i storstäder, större städer och förortskommuner. System för kundval förekommer i huvudsak i . hade tio kommuner infört kundvalssystem, jämfört med sex kommuner Insatser för personer med funktionshinder Kommunerna skall, enligt socialtjänstlagen (2001:453) (SoL)och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), främja möjligheterna för personer med funktionshinder att delta i samhällslivet och leva som andra. Genom insatser enligt LSS skall personer med stora och varaktiga funktionshinder tillförsäkras goda Insatser enligt SoL skall tillförsäkra personer i behov av stöd i sin livsföring en skälig levnadsnivå. Samtliga insatser som medges inom ramen för verksamhet för personer med funktionshinder syftar till att stärka den enskildes förmåga att leva ett Kommunerna ansvarar för en rad insatser för personer med funktionshinder enligt SoL, LSS och Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). De ansvarar bl.a. för boende, meningsfull sysselsättning /daglig verksamhet, olika stöd- och serviceinsatser samt hälso- och Skr. 2003/04:102 sjukvård, habilitering, rehabilitering och hjälpmedel i vissa Individuella planer enligt LSS, som innehåller alla beslutade och planerade insatser av kommunen och andra, skall upprättas i samråd med den insatsberättigade på dennes begäran. Kommunerna skall också verka för att offentliga lokaler och allmänna kommunikationer blir lätt tillgängliga för alla. sammanställer en lägesrapport om utvecklingen inom det handikappolitiska området i . I lägesrapporten fokuserades bland annat på situationen för barn med svåra funktionshinder och personalsituationen. Tillsammans med länsstyrelserna sammanställer också en rapport om den sociala tillsynen . Granskningarna som länsstyrelserna genomförde 2002 av kommunernas verksamheter för personer med funktionshinder belyser bl.a. bemötande, icke verkställda domar och beslut samt planering av verksamheten för psykiskt funktionshindrade. Inom ramen för Nationellt program för tillsyn över har och länsstyrelserna kraftsamlat kring tillsyn över kommunernas insatser för personer med psykiska funktionshinder . En delrapport presenterades . Den tar upp kommunernas planering av verksamheten. Rättighetslagstiftningen har haft stor betydelse för personer med funktionshinder då den allmänna välfärden har utsatts för stora ansträngningar. Men de stora skillnaderna i levnadsvillkor mellan personer med funktionshinder och de utan funktionshinder består. En tendens är att kommunerna i ökad utsträckning köper verksamhet som bedrivs av en annan kommun och erbjuder exempelvis personer med psykiska funktionshinder boende och andra insatser i enskild verksamhet långt ifrån hemorten istället för att planera egna bostäder. Tendenser finns också att frivillig- organisationernas arbete alltmer ersätter ordinarie socialtjänst och socialpsykiatrisk verksamhet. Flera kommuner samlokaliserar bostäder till mer institutionella boendekomplex för främst personer med utvecklingsstörning. Risken finns således att de avvecklade vårdhemmen för utvecklingsstörda återuppstår i nya former. Det finns stora lokala och regionala skillnader i landet avseende kostnader för insatser för personer med funktionshinder och i tillgången till olika insatser. Dessa skillnader finns också mellan olika grupper. Oenighet om ansvar och behov av gemensamma arbetsinsatser berör främst personer med omfattande behov. Det behövs generellt mer samverkan, men huruvida det uppstår verkar mest vara ett resultat av enskilda personers ambitioner. Därmed blir också samverkan ojämnt fördelad över landet. Barn med svåra funktionshinder och deras familjer konstaterar att kunskapen är bristfällig om vad samhällets insatser för barn med svåra funktionshinder leder till. Det finns i stort sett inga studier om vad uppnår med sitt arbete. Man konstaterar ändå att situationen för barn och ungdomar med funktionshinder har förbättrats . tillgången till olika stödinsatser fortfarande i stor utsträckning präglas av Verksamheterna behöver utvecklas för att göra stödinsatserna mer tillgängliga. De största bristerna i verksamheterna för barn med svåra funktionshinder finner i informations- förmedlingen, den uppsökande verksamheten, den individuella planeringen och samordningen. För att familjerna skall få adekvat stöd är det av största vikt att samordningen av insatserna och samverkan mellan En positiva tendens är att alltfler kommuner satsar på familjecentraler. Här samverkar socialtjänst med bl.a. förskola, mödravårdscentraler och barnavårdscentraler. Rätten till personlig assistans har haft stor betydelse för barn med flera Möjligheten till avlösning, korttidstillsyn och korttidsvistelse är också av stor vikt för familjer med barn med stora behov av omvårdnad, tillsyn och stimulans. Många föräldrar vittnar dock om svårigheterna att få förståelse för barnens och familjens behov när besluten fattas av handläggare som främst har ett äldreperspektiv. Olika studier pekar på att familjens totala omsorgsansvar har ökat Föräldrarna måste också hålla sig informerade om barnets och familjens rättigheter, begära insatser, överklaga beslut och hålla kontakt med personliga assistenter, lärare, elevassistent, olika läkare, habiliteringens behandlare, korttidshemmet, hjälpmedelscentralen och många fler. Detta blir sammantaget ofta en orimlig börda inte minst om man är ensamstående eller om familjen har flera barn. ger också synbara effekter i statistiken som bl.a. visar att långvariga sjukskrivningar är vanligare i familjer med barn med funktionshinder än i Personal inom verksamheter för stöd och service till funktionshindrade Den personal som utför insatser till personer med funktionshinder är ca 120 000 personliga assistenter, vårdbiträden och undersköterskor. anställda ökar, men huvudmännen har svårt att rekrytera kompetent Hälften av personalen saknar vård- och omsorgsutbildning. Bristen på kompetent personal orsakar också långa väntetider för vissa insatser, exempelvis personlig assistans. personliga assistenter är dessutom hög, vilket medför bristande kontinuitet för brukarna och höga personalkostnader för arbetsgivarna. Ett allvarligt problem är att synsätt och arbetsmetoder inom verksamheterna för personer med funktionshinder i hög utsträckning präglas av äldreomsorgen. Insatser och verksamheter för yngre personer måste utformas utifrån deras specifika behov av exempelvis ett mer De kommunala arbetsledarna har oftast bra kompetens, men de har ofta för många anställda att ta ansvar för. Det är vanligt med ett femtiotal anställda per arbetsledare. Arbetsledaren har också normalt sett mycket begränsade möjligheter att medverka i vardagsarbetet och en Skr. 2003/04:102 övervägande del av personalen upplever att de får otillräckligt med Länsstyrelserna bedömer att personer med psykiska funktionshinder är den grupp som har svårast att få adekvata insatser från . , efter psykiatrireformen, genomförde och samtliga länsstyrelser en omfattande tillsyn av kommunernas insatser för personer med psykiska funktionshinder. En slutsats av denna granskning är att psykiatrireformen inte är tillräckligt förankrad i kommunens ledning. av kommunerna kartlägger inte behoven på ett tillfredsställande sätt och har inte utformat tillräckliga informationsinsatser. Det innebär en stor risk för att de personer som har behov av kommunernas tjänster inte nås av dessa. hade ca 19 000 personer med psykiska funktionshinder insatser från kommunerna. I samband med utvärdering av psykiatrireformen uppskattades att ca 35 000 personer skulle ha behov av och/eller psykiatrins insatser. Många ingår visserligen inte i de siffror som angetts av kommunerna eftersom de enbart har kontakt med kommunernas öppna verksamheter. Det är också rimligt att anta att en grupp personer enbart har behov av insatser från psykiatrin. Trots detta är det uppenbart att kommunerna inte nått fram till alla personer med psykiska funktionshinder som kan tänkas ha behov av insatser. Ett positivt resultat av granskningen är att kommunerna kan erbjuda ett relativt varierat utbud av verksamheter och insatser. Den säger dock ingenting om behovstäckningen. Så gott som alla kommuner kan t.ex. erbjuda någon form av sysselsättning. av kommunerna kan erbjuda sysselsättningsmöjligheter i mer strukturerade former och rehabiliteringsverksamhet med lärande och arbetsliknande inslag. Den arbetslivsinriktade rehabiliteringen har uppmärksammats i vissa kommuner men långt ifrån i alla. Bristen på boendeformer med olika omhändertagandenivå inom är dock påtaglig. Många har ännu inte fått sin boendefråga löst enligt reformens intentioner och kan bo under institutionsliknande former, långt från hemkommunen. Att insatser samordnas är en förutsättning för att psykiskt funktionshindrade skall få en bättre livssituation. Merparten av alla kommuner har startat verksamheter med personliga ombud för psykiskt funktionshindrade, ofta i samverkan flera kommuner emellan. De personliga ombuden skall stärka den enskildes självständighet och tilltro till sig själv. Ombudens huvudsakliga uppgift är att se till att de insatser som den enskilde behöver från olika huvudmän planeras, samordnas och genomförs med utgångspunkt från den enskildes önskemål och behov. Personliga ombud har visat sig vara en mycket värdefull verksamhet. Icke verkställda beslut enligt LSS Antalet icke verkställda beslut enligt LSS ökade med De icke verkställda LSS-besluten, totalt 2 800, gällde främst insatserna kontaktperson, ledsagare, korttidsvistelse och bostad med särskild service. Kommunerna saknar planering eller brister alltför ofta i planeringen av bostäder med särskild service till personer med omfattande funktionshinder. Det går inte att med tillgänglig statistik uttala sig om hur många personer som har insatser enligt LSS, SoL och HSL. Det beror på att statistiken samlas in på olika sätt och av olika myndigheter. som får insatser enligt genom kan t.ex. även få insatser enligt LSS från kommunerna. Bild 4.1: Antalet personer () med insatser enligt LSS, SoL och 2) SoL, kommuner: 4) HSL, 1) LSS, 1)Personer med stöd enligt LSS, exkl. personer med råd och stöd som enda insats 2)Personer () med hemtjänst eller boende i särskilda boendeformer 3)Personer med personlig assistans och assistansersättning enligt 4)Personer () med hemsjukvård Tabell 4.3 Antal personer med beslut om insats enligt LSS, med individuell plan eller med personligt ombud * grundläggande behov mindre än Källa: , Lägesrapport Handikappomsorg och Funktionshindrade personer insatser enligt LSS . Kommunerna har redovisat att 51 500 personer hade en eller flera insatser enligt LSS exklusive insatsen råd och stöd . Det är 2 900 fler jämfört med , en ökning . Fler män och pojkar än kvinnor och flickor får insatser enligt LSS. Endast ledsagare gavs till fler vuxna kvinnor än till vuxna män. Totalt hade drygt 29 100 män () insatser enligt LSS jämfört med drygt 22 400 kvinnor (). Ungefär samma fördelning mellan könen har observerats åren 19992003. Utöver de personer som beviljades personlig assistans som hade grundläggande behov som var mindre än (4 600), beviljades 11 600 personer personlig assistans med statlig assistansersättning för grundläggande behov som översteg samt för övriga personliga behov. beviljar tillstånd enligt 23 § LSS för enskild verksamhet avseende korttidsvistelse, korttidstillsyn, boende för barn, boende för vuxna och daglig verksamhet.