prop · GR03156 · 2004-06-09 00:00:00 — bestämmelse utöver vad som redan gäller enligt 10 § penningtvättsla- gen om att ansvar för ekonomisk skada till följd av att anmälningsskyl- dighet enligt penningtvättslagen fullgjorts inte skall få utkrävas. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om fastighetsmäklare finns i fastighetsmäklarlagen (1995:400). Med fastighetsmäklare avses enligt lagen fysiska personer som yrkesmässigt förmedlar fastigheter, delar av fastigheter, byggnader på annans mark, tomträtter, bostadsrätter, andelsrätter avseende lägenhet, arrenderätter eller hyresrätter. Fastig- hetsmäklare skall vara registrerade hos och stå under tillsyn av . Detta gäller dock inte advokater och fastighets- mäklare som ägnar sig enbart åt vissa former av förmedling av hyresrät- ter. För att kunna bli registrerad som fastighetsmäklare krävs att man uppfyller vissa i lagen angivna krav, bl.a. att man har tillfredsställande utbildning samt är redbar och i övrigt lämplig som fastighetsmäklare (6 §). En registrerad mäklare är skyldig att låta granska akter, bokföring och övriga handlingar som hör till verksamhe- ten samt att lämna de uppgifter som begärs för tillsynen (7 §). Nämnden kan återkalla en mäklares registrering eller meddela mäkla- ren en varning. För att uppfylla direktivets krav bör penningtvättslagen omfatta den som driver verksamhet som fastighetsmäklare i enlighet med vad som anges i fastighetsmäklarlagen. Det saknas underlag för att i detta lagstiftningsärende behandla den fråga om skadeståndsansvar som väckt i sitt remissvar. Regeringens förslag: Advokater, biträdande jurister på advokatbyrå och andra oberoende jurister, skall omfattas av penningtvättslagen bara när de deltar i vissa angivna finansiella transaktioner eller företagstransak- Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. inspektionen anser att lagtexten i vissa avseenden är oprecis och att det tydligare bör framgå i vilka situationer en advokat skall rapportera miss- framhåller att det finns en rad uppdrag som faller utanför de situationer som nämns i förslaget, bl.a. uppdrag som konkursförvaltare, och anser att även sådana uppdrag bör omfattas avstyrker förslaget om att anpassa de associationsrättsliga begrepp som används i direktivet till svenska rättsfi- Företagarna anser att det är oklart om en skattejurist skall betrak- tas som skatterådgivare eller oberoende jurist. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nya artikel 2a.5 som förts in i direktivet utvidgas tillämpningsområdet till notarier och oberoende jurister när de deltar i vissa angivna finansiella transaktioner eller före- Notarier och oberoende jurister omfattas av penningtvättsdirektivets skyldigheter när de deltar 1.antingen genom att hjälpa till vid planering eller genomförande av transaktioner för klientens räkning vid a) köp och försäljning av fastigheter eller företag, b) förvaltning av klientens pengar, värdepapper eller andra tillgångar, c) öppnande eller förvaltning av bank-, spar- eller värdepapperskonton, d) organisering av nödvändigt kapital för bildande, drift eller ledning e) bildande, drivande eller ledande av truster, bolag eller liknande strukturer, 2.eller genom att handla i en klients namn och för dennes räkning vid finansiella transaktioner eller transaktioner med fast egendom. Med begreppet oberoende jurister torde, överfört på svenska förhållan- den, avses advokater, biträdande jurister på advokatbyråer samt även andra självständiga, rådgivande jurister som inte bedriver sin verksamhet Företagarna anser att det är oklart om en skattejurist är att betrakta som oberoende jurist eller skatterådgivare. En jurist som lämnar råd inom området för skattejuridik torde omfattas av begreppet oberoende jurist. Bolagsjurister och jurister anställda vid föreningar, statliga verk eller myndigheter samt kommunala organ lär dock inte omfattas, eftersom de inte kan sägas vara oberoende i den mening som avses i direktivet. I vissa länder finns notarier (s.k. latinska notarier) som verkar bl.a. inom fastighets- och successionsrättens område. Sådana notarier kan för- utom myndighetsliknande uppgifter också ha viss självständig, rådgi- vande verksamhet. Med det i direktivet använda begreppet notarier avses således inte de svenska tings-, läns- eller överrättsnotarierna. Vid genom- förandet av direktivet i svensk rätt bör därför begreppet notarier undvi- kas. Det skulle i och för sig kunna övervägas att i penningtvättslagen an- vända begreppet notariatsfunktion, notarier av kontinental typ eller lik- nande. Men eftersom de jurister som omfattas av direktivet för svenskt vidkommande omfattas av begreppet oberoende jurister räcker det att använda detta begrepp. Oberoende jurister omfattas av direktivets skyldigheter när de deltar i genomförandet av vissa transaktioner för en klients räkning, dvs. då det råder ett uppdragsförhållande. har framhållit att det finns en fara i att i den svenska lagstiftningen anpassa de rättsfigurer som anges i direktivet till svenska förhållanden eftersom det, enligt verkets uppfatt- ning, skulle innebära att en advokats mellanhavande med en utländsk rättsfigur som, i enlighet med promemorians förslag, inte kan anses ut- göra bolag, förening eller stiftelse inte omfattas av penningtvättslagen. I syfte att åstadkomma en reglering som är till fullo begriplig och även i övrigt rättssäker för de svenska advokater och biträdande jurister samt övriga som har att tillämpa den, måste en anpassning av direktivets or- dalydelse ske till svenska förhållanden. Denna anpassning torde dock, enligt vår mening, inte innebära att transaktioner avseende utländska rättsfigurer som motsvarar vad som i svensk rätt betecknas som bolag, förening eller stiftelse utesluts från lagens tillämpningsområde. föreslår att även andra uppdrag, t.ex. som konkursförval- Prop. 2003/04:156 tare, skall omfattas av penningtvättslagen och anser, i likhet med Eko- brottsmyndigheten, att också deltagande i köp och försäljning av bostads- rätt skall omfattas av skyldigheterna enligt penningtvättslagen. Penningtvättslagen gäller endast mot kunder inriktad verksamhet (2 § andra stycket). Vi föreslår inte någon ändring i det avseendet. Kon- kursförvaltare utses enligt 7 kap. 1 § konkurslagen av rätten och hans eller hennes uppdrag är därför inte sådant att det omfattas av penning- tvättslagen. Det bör dock påpekas att det i konkurslagen 7 kap. 11 § finns särskilda bestämmelser om en konkursförvaltares skyldigheter att rap- portera misstankar om brott. I sammanhanget vill vi också framhålla att det inom ramen för detta lagstiftningsärende inte är påkallat att i fråga om advokater och biträdande jurister gå utöver den begränsning som följer av direktiv och som innebär att dessa yrkeskategorier om- fattas endast i fråga om uppdragsförhållandet gentemot klient och endast vid vissa särskilt angivna transaktioner där risken för penningtvätt be- dömts vara som störst (jfr stycke 16 i ingressen till direktiv). Någon utvidgning i fråga om oberoende jurister utöver vad direktiv kräver bör således inte ske. Som framgår av avsnitten 9.1 och 10.1 föreslås för oberoende jurister flera undantag från de skyldigheter som annars gäller för de juridiska och fysiska personer som omfattas av penningtvättslagens olika krav i fråga om bl.a. identitetskontroll samt granskning och rapportering av misstänkt penningtvätt. 7.5Handel med och auktionsförsäljning av värdefull lös egendom Regeringens förslag: Fysiska och juridiska personer som yrkesmäs- sigt driver handel med eller auktionsförsäljning av antikviteter, konst, ädelstenar, metaller, skrot eller transportmedel skall omfattas av pen- ningtvättslagen då betalning görs kontant med ett belopp motsvarande eller mer. Promemorians förslag: Juridiska och fysiska personer som yrkesmäs- sigt driver handel med antikviteter, konst, ädelstenar, metaller eller transportmedel skall omfattas av penningtvättslagen. Detsamma skall gälla juridiska och fysiska personer som yrkesmässigt handlar med annan lös egendom när betalning görs kontant med ett belopp som motsvarar eller mer. Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. Några remissinstanser tillstyrker förslaget medan andra, såsom Företagarna, , , och Företagarna anser att kretsen av fysiska och juridiska personer är för vid. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nya artikel 2 a.6 som förs in i direktivet utvidgas tillämpningsområdet till att omfatta handlare som köper och säljer varor av högt värde, såsom ädelstenar eller ädelmetaller, eller konstföremål, och auktionsfirmor när betalning sker kontant med ett minsta belopp motsvarande eller mer. Vad som avses med varor av högt värde är inte uttömmande beskrivet i direktivet varför det är upp till de enskilda medlemsstaterna att närmare definiera vilka kategorier av handlare som skall omfattas. Frågan om att precisera vad för slags verksamhet som utgör handel med värdefull lös egendom har redan varit föremål för överväganden i ett tidigare sam- manhang (se prop. 1998/99:19 s. 45 och 46). Frågan gällde då om perso- ner som driver yrkesmässig verksamhet med bl.a. de i direktivet exempli- fierade varorna skulle åläggas skyldighet att på begäran av Finanspolisen lämna uppgifter som kan vara av betydelse för en utredning om pen- ningtvätt. Därvid infördes en bestämmelse i nuvarande 9 a § penningtvättslagen som innebär att bl.a. den som yrkesmässigt bedriver handel med antikvi- teter, konst, ädelstenar, metaller, skrot eller transportmedel samt förmed- ling av fastigheter eller bostadsrätter på begäran av eller den myndighet som regeringen bestämmer skall lämna de uppgifter som myndigheten anser vara av betydelse vid utredning om penningtvätt. Vid genomförandet av artikel 2a.6 bör det av rättssäkerhetsskäl i pen- ningtvättslagen närmare preciseras vilka kategorier av handlare som om- fattas av lagen. Den avgränsning som görs i den nuvarande bestämmel- sen i 9 a § penningtvättslagen bör därvid kunna användas. Således bör den som yrkesmässigt bedriver handel med antikviteter, konst, ädelste- nar, metaller, skrot eller transportmedel omfattas av penningtvättslagens olika skyldigheter. Frågan är då om tillämpningen av penningtvättslagen på de ifrågavarande handlarna på något sätt bör avgränsas. Lydelsen av artikel 2a.6 synes ge utrymme för att begränsa tillämp- ningen av penningtvättsreglerna såväl på handlare som köper och säljer varor av högt värde, liksom på auktionsfirmor, till sådana som tar emot betalningar i kontanter med belopp motsvarande eller mer. Vad som kan tala emot att införa en form av beloppsgräns och i stället välja den lösning som föreslogs i promemorian är att det i sig föreligger en hög risk för penningtvätt när det gäller handel med värdefull lös egen- dom. Det var sådana erfarenheter från det praktiska arbetet med bekämp- ning av penningtvätt som motiverade att det i nuvarande 9 a § penning- tvättslagen infördes en upplysningsskyldighet för bl.a. de som yrkesmäs- sigt bedriver handel med antikviteter, konst, ädelstenar, metaller, skrot och transportmedel (a. prop. s. 45). Vad som däremot starkt talar för att införa en beloppsgräns av det slag som anges i penningtvättsdirektivet är att penningtvättslagens långtgå- ende skyldigheter annars skulle komma att omfatta även verksamheter där kontantbetalningar med stora belopp i praktiken inte förekommer. Särskilt mot bakgrund av att fler kategorier av handlare än vad direktivet synes kräva, enligt vad som ovan sagts, föreslås omfattas av penning- tvättslagen och då alla typer av brott kan utgöra förbrott till penningtvätt skulle avsaknaden av en beloppsgräns kunna få orimliga konsekvenser i fråga om tillämpningsområdet. Så skulle t.ex. handlare som köper och säljer cyklar, som är transportmedel, omfattas av penningtvättslagen. Ett annat exempel är antikvitetshandlare med förhållandevis liten verksam- het. Över huvud taget skulle penningtvättslagens skyldigheter mer eller mindre urskillningslöst drabba småföretagare med verksamheter där stora kontantbelopp från kunder aldrig hanteras. Det får också förutsättas att avsikten med penningtvättsdirektivet uttryckliga begränsning till hand- lare som köper och säljer varor av högt värde och där betalningar görs Prop. 2003/04:156 kontant med belopp på eller mer varit att ringa in sådan verksamhet som är särskilt viktig att bekämpa ur ett penningtvättsper- spektiv. Det kan här också nämnas att man i , vid genomföran- det av direktiv, valt att begränsa penningtvättsreglernas tillämp- ning till handel med varor och verksamhet vid auktionsfirmor där betal- ning sker kontant med de belopp som anges i direktivet. Vid en samlad bedömning anser vi att yrkesmässig handel med värde- full lös egendom bara bör omfattas av penningtvättslagen i de fall då be- talning sker kontant med ett belopp motsvarande eller mer. Enligt artikel 2a.6 i direktivet skall, som nämnt, även auktionsfirmor omfattas av penningtvättsreglerna. För att, i enlighet med direktivets krav, med säkerhet täcka in verksamhet som bedrivs vid auktionsfirmor bör utöver handel med antikviteter, konst, ädelstenar, metaller, skrot och transportmedel tydliggöras att även yrkesmässig auktionsförsäljning av dessa slag av egendom omfattas av penningtvättslagen. Också vid auktionsförsäljning bör lagens tillämpning begränsas till de fall då betalning sker med ett belopp motsvarande eller mer. Våra förslag i denna del innebär således att de som yrkesmässigt driver handel med viss värdefull egendom omfattas av penningtvättslagen en- dast vid kontantbetalningar på eller mer. Detta innebär att bl.a. skyldigheterna att identifiera kunder och rapportera misstänkt pen- ningtvätt bara gäller i dessa fall. Skyldigheterna att ha rutiner som för- hindrar att företaget utnyttjas för penningtvätt och att tillse att anställda får behövlig information och utbildning (se vidare avsnitt 12) bör emel- lertid gälla för sådana handlare och auktionsförsäljare av vär- defull egendom hos vilka det är vanligt förekommande med kontantbe- talningar i den storleksordning som det är fråga om här. För övriga handlare med värdefull egendom är det rimligt att närmare åtgärder för att uppfylla dessa skyldigheter vidtas först i samband med att sådana kontantbetalningar kommer i fråga. Genom de avgränsningar som föreslås torde de krav som framförts av flera remissinstanser om att begränsa lagens tillämpningsområde till- godoses. Regeringens förslag: Den som driver kasinospel enligt kasinolagen (1999:355) skall omfattas av penningtvättslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna, däribland AB och Lotteriinspektionen tillstyrker förslaget eller har inte något att invända mot det. ifrågasätter utformningen av förslaget eftersom de svenska kasinona riskerar att förlora i interna- tionell konkurrenskraft. Riksåklagaren och i Väste- rås anser att även andra spelinstitutioner än kasinon bör omfattas av penningtvättslagen, t.ex. trav- och galopptävlingar. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nya artikel 2 a.7 som förs in i penningtvättsdirektivet utvidgas tillämpningsområdet till att även omfatta kasinon. Bestämmelser om kasinospel finns i kasinolagen (1999:355). Med ka- sinospel avses enligt lagen roulettspel, tärningsspel, kortspel och lik- nande spel som anordnas i lokaler vilka huvudsakligen används för detta ändamål (1 §). För att anordna kasinospel krävs tillstånd av regeringen. Tillstånd får ges bara till företag som i sin helhet, direkt eller indirekt, ägs av staten. bedrivs kasinospel av ett helägt dotterbolag till som i sin helhet ägs av staten. Kasinona är belägna i , , och . Enligt kasinolagen får det finns högst sex kasinon. Regeringen får överlåta åt Lotteriinspektionen att meddela de särskilda villkor samt kontroll- och ordningsbestämmelser som behövs för att spelverksamheten skall bedrivas på ett från allmän synpunkt lämpligt sätt. Lotteriinspektionen utövar även tillsyn över att lagen och de nämnda villkoren och bestämmelserna följs. I kasinolagen finns stränga bestämmelser som begränsar tillgänglighe- ten till kasinona. Den som besöker ett kasino måste ha fyllt . Den som inte är känd och inte heller legitimerar sig får inte ges tillträde till kasinot. I kasinolagen finns även en särskild bestämmelse om registre- ring (5 §). Det krävs att den som anordnar kasinospel skall föra ett regis- ter över besökarna i syfte att förebygga och avslöja brott. Registret skall innehålla uppgift om besökarens namn, personnummer eller annat identi- fieringsnummer och postadress. Det skall också finnas ett fotografi av besökaren samt uppgift om tidpunkten för besöket. De kasinolokaler som finns är dessutom kameraövervakade. Övervakningen har till syfte att kontrollera såväl besökarnas som de kasinoanställdas beteende. En upp- gift eller ett fotografi i registret över besökare skall gallras senast efter det att uppgiften eller fotografiet registrerats (8 §). I praktiken medför de bestämmelser som finns i kasinolagen att de möjligheter till penningtvätt som finns vid kasinospel begränsas. Efter- som kasinospel bedrivs med kontanter, som kan uppgå till stora belopp, finns det en betydande risk att denna verksamhet utnyttjas för penning- tvätt. De bestämmelser i kasinolagen som kringgärdar kasinoverksamhet be- gränsar visserligen möjligheterna till penningtvätt i sådan verksamhet men uppfyller inte fullt ut de krav som ställs i penningtvättsdirektivet i fråga om bl.a. rapporteringsskyldighet. Den verksamhet som drivs av företag enligt kasinolagen bör därför omfattas av penningtvättslagen. befarar att förslaget kommer att medföra konkur- rensnackdelar i förhållandet till kasinon i andra länder. Någon risk för att svenska kasinon skulle drabbas av konkurrensnackdelar i förhållande till närliggande länder till följd av förslaget som för övrigt tillstyrkts av AB bör rimligen inte föreligga eftersom förslaget bygger på gemenskapslagstiftning som skall genomföras inom EES. Riksåklagaren och i har ifrågasatt varför inte också andra spelverksamheter än kasinon skall omfattas av pen- ningtvättslagen. Även fortsättningsvis bör dock den som yrkesmässigt driver lotteri- och spelverksamhet omfattas enbart av den i penning- tvättslagen stadgade skyldigheten att svara på frågor från Rikspolisstyrel- sen eller annan polismyndighet (jfr prop. 1998/99:19 s. 45 och 46). Pen- ningtvättsdirektivet ställer inte heller krav på att andra spelarrangörer än kasinon skall omfattas av nationell penningtvättslagstiftning. Frågan om att utöka kretsen av spelverksamheter som omfattas av penningtvätts- reglerna bör lämpligen hanteras inom ramen för det EG-rättsliga samar- betet. Identitetskontroll samt bevarande av hand- Regeringens förslag: När förbindelser inleds med en person (kund) som inte är fysiskt närvarande för identifikation skall särskilda åtgär- der vidtas för att säkerställa personens identitet. För kasinon skall, i stället för penningtvättslagens bestämmelser om identitetskontroll, gälla de särskilda bestämmelser om identitetskon- troll som finns i kasinolagen (1999:355). Kasinon skall bevara upp- gifter om och fotografier av besökare . Identitetskontroll behöver inte utföras i fråga om finansiella aktörer som hör hemma i en stat utanför EES som har bestämmelser om åt- gärder mot penningtvätt som motsvarar penningtvättsdirektivets. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om identitetskontroll. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag men innehåller undantag för kasinon från skyldigheten enligt pen- ningtvättslagen att bevara handlingar eller uppgifter som använts vid identitetskontroll . Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser, bl.a. Finansinspektio- nen, pekar på praktiska problem med att utföra identitetskontroll bl.a. vid insättningar och uttag i automater. Enligt inspektionen finns det behov av att kunna meddela föreskrifter om identitetskontroll. och pekar på likartade problem och anser att frågan om att ställa krav på att införa IT-system som automatiskt söker efter ovanliga transaktioner, s.k. intelligenta detekteringssystem, bör övervägas närmare mot bakgrund av att allt fler banktransaktioner genomförs utan direkt- kontakt mellan bank och kund. Ett antal remissinstanser, t.ex. Fondbola- gens Förening, , och , efterlyser förtydliganden om hur penningtvättsla- gens skyldigheter skall uppfyllas i olika fall inom deras respektive verk- samhetsområde. anser att det finns skäl att överväga om det nuvarande undantaget från identifieringskravet för de fall då transaktionen görs till ett konto som tillhör någon vars identitet redan kontrollerats bör inskränkas. anser att sagda undantag bör slopas. ifrågasätter att de ändrade be- loppsgränserna anges i euro och inte i kronor. Lotteriinspektionen och Datainspektionen avstyrker förslaget om två olika gallringsfrister för kasinon och Lotteriinspektionen föreslår att en enhetlig gallringsfrist införs i kasinolagen och en månad. AB föreslår att samtliga uppgifter i det besöksregister som kasi- non är skyldiga att föra skall bevaras , eller att en skyldighet att bevara uppgifter i besöksregistret begränsas till sådana fall där kasinot lämnat uppgifter till polisen om att en besökare kan misstänkas för penningtvätt. Skälen för regeringens förslag: De ändringar som genom direktiv har gjorts i artiklarna 3 och 4 i penningtvättsdirektivet innebär att de nya kategorier av institut och personer som omfattas av direktivets bestämmelser även skall följa i direktivet uppställda krav på identifika- tion av kunder samt bevarande av uppgifter och handlingar . Det medför att de bestämmelser om detta som finns i penningtvättsla- gen (48 §§) måste anpassas så att de kommer att gälla även för de juri- diska och fysiska personer som, enligt vad som föreslagits i avsnitt 7, skall omfattas av penningtvättslagen. Utöver att kontrollera identiteten hos den som vill inleda en affärsför- bindelse gäller enligt penningtvättslagen att identitetskontroll även skall utföras beträffande annan vid transaktioner som överstiger vissa i lagen angivna belopp. Beloppen har bestämts med ledning av beloppsangivel- ser penningtvättsdirektiv. Dessa beloppsgränser har justerats upp direktiv och motsvarande justering bör därför nu göras i penningtvättslagens bestämmelser. har, mot bakgrund av att euro inte är officiellt be- talningsmedel i , ifrågasatt att de ändrade beloppsgränserna i penningtvättslagen anges i euro och inte i kronor. direktiv anger de förhöjda beloppsgränserna i euro och det är därför av praktiska skäl lämpligt att nu ändra penningtvättslagen så att beloppsgränserna även där anges i euro. Enligt den nya artikel 3.9 gäller inte skyldigheten att göra identitets- kontroll när kunden är ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut som omfattas av direktivets bestämmelser. Detta undantag fanns också direktiv, men har utvidgats till att omfatta även kreditinstitut och finansiella institut i tredje land (dvs. utanför EES), som enligt de berörda medlemsstaterna föreskriver skyldigheter som motsvarar dem som före- skrivs i direktivet. Möjligheten att avstå från identitetskontroll också beträffande kreditin- stitut och finansiella institut som hör hemma utanför EES bör tas in i penningtvättslagen. Bedömningen av vilka tredje länder som kan anses ha bestämmelser om åtgärder mot penningtvätt som motsvarar dem i penningtvättsdirektivet bör ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att göra. I den nya artikel 3.11 har förts in en särskild regel om identitetskon- troll vid s.k. distanstransaktioner, dvs. i de situationer där en affärsför- bindelse eller transaktion inleds med en kund som inte är fysiskt närva- rande för identifikation. I dessa fall skall, enligt direktivet, särskilda och lämpliga åtgärder vidtas för att bemöta den större risk för penningtvätt som då uppstår.