prop · GS0321 · 2004-10-18 00:00:00 — Sekretessbestämmelsen bör därför kompletteras så att sekretess som råder hos även kommer att gälla hos Försäk- ringskassan för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om särskild sjuk- försäkringsavgift. För att en arbetsgivare skall kunna ta ställning till om ett beslut från om skyldighet att betala en del av den anställdes sjuk- penning är riktigt, bör arbetsgivaren ges möjlighet att få ta del av de upp- gifter på vilka grundat sitt beslut. De uppgifter som arbetsgivaren kan få ta del av bör dock begränsas till uppgifter om de in- komster i pengar från arbetsgivaren som beaktat och under vilken period sjukpenning utbetalats. Diagnos, funktionsnedsätt- ning eller liknande uppgifter utgör således inte sådana uppgifter som arbetsgivaren behöver för att kunna kontrollera om avgiften är korrekt. 2004/05:21 praktiken innebär förslaget att får lämna ut uppgifter som normalt redan bör finnas hos arbetsgivaren. De synpunkter Skatte- verket har anfört avser det informationsbehov som var förknippat med den i promemorian föreslagna kvoteringsregeln. Eftersom regeringen föreslår en annan lösning får synpunkter i detta avseende anses tillgodosedda. Som nämnts ovan föreslås att 7 kap. 7 § sekretess- lagen skall kompletteras så att samma sekretess till skydd för enskilds personliga förhållanden som gäller hos i ärenden om sjukpenning även skall gälla i ärenden om särskild sjukförsäkringsavgift. För att ovan nämnda uppgifter skall kunna lämnas från Försäkringskas- san till arbetsgivaren behöver således sekretessbrytande bestämmelser in- föras. I de fall arbetsgivaren är en myndighet kan en sekretessbrytande uppgiftsskyldighet införas genom en bestämmelse i den föreslagna lagen om särskild sjukförsäkringsavgift (jfr 14 kap. 1 § sekretesslagen). I de fall det rör sig om en privat arbetsgivare måste dock den sekretessbry- tande bestämmelse införas i sekretesslagen (jfr 1 kap. 2 § sekretesslagen). En sådan bestämmelse bör lämpligen införas i 7 kap. 7 § fjärde stycket sekretesslagen där andra motsvarande sekretessbrytande bestämmelser avseende socialförsäkringslagstiftningen är införda. I 16 kap. 1 § sekretesslagen finns de tystnadsplikter uppräknade som har företräde framför principen om meddelarfrihet. rätten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihets- grundlagen att lämna uppgifter i vilket ämne som helst i de medier som de båda grundlagarna omfattar. Denna frihet är begränsad när det gäller uppgifter som omfattas av sekretess enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen. Regeringen anser att frågan om meddelarfrihet för uppgifter om arbets- givarens lönekostnader bör regleras på samma sätt hos som hos . Så som 16 kap. 1 § är utformad behövs ingen ändring i denna bestämmelse för att detta resultat skall uppnås. När det gäller uppgifter som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 7 § är med- delarfriheten inte inskränkt. Det saknas anledning att behandla motsva- rande uppgifter i ärenden om särskild sjukförsäkringsavgift på annat sätt. Regeringens förslag: Tystnadsplikt skall gälla för den som i en arbetsgivares verksamhet befattar sig med frågor som gäller arbets- givares skyldighet att betala särskild sjukförsäkringsavgift. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har huvudsakligen avstått från att yttra sig i denna fråga. tillstyrker dock försla- get. Skälen för regeringens förslag: När ansvaret för medfinansiering läggs på arbetsgivaren innebär detta med undantag för offentlig verk- samhet att bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) inte blir Prop. 2004/05:21 tillämpliga på integritetskänsliga uppgifter som kan komma att lämnas i samband med sjukfall som omfattas av de nya reglerna. Regeringen anser att utgångspunkten måste vara att de nya reglerna inte får innebära en försämring av möjligheterna att garantera att uppgifter om enskildas per- sonliga förhållanden inte röjs obehörigen. I det nuvarande regelsystemet för sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) finns bestämmelser som gäller tystnadsplikt om anställdas hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som framkommer i samband med hantering av läkarintyg och försäkran för sjuklön. Även sådan information som en arbetsgivare kan få om den anställde vid be- räkning och beslut om särskild sjukförsäkringsavgift kan vara av sådan art att det kan beröra den enskildes personliga integritet. Av detta skäl anser regeringen att det även i lagen om särskild sjukförsäkringsavgift bör införas bestämmelser om tystnadsplikt. Bestämmelserna om tystnadsplikt innebär inga inskränkningar i arbetsgivarens skyldighet att lämna uppgifter som framgår lagar och för- ordningar. Regeringens förslag: Bestämmelserna skall träda i kraft Sjukpenning som betalas ut efter ikraftträdandet men avser tid före ikraftträdandet skall dock inte medräknas i avgiftsunderlaget. Beslut avseende den särskilda sjukförsäkringsavgiften får fattas senast för månaderna januarimars 2005. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. remissinstanser, främst kommuner, anser att förslaget enbart bör omfatta sjukfall som inträffat efter . att förslaget enbart bör omfatta sjukfall som inträffat efter ifrågasätter den korta genomförandetiden. anser att tidpunkten bör skjutas upp så att både arbetsgivare och Försäk- ringskassan får tid att utveckla erforderliga system för debitering och betal- ning av sjukförsäkringsavgiften. sätter tidpunkten för genomförandet. Man framhåller att arbetsbelast- ningen på försäkringskassorna är hög och att den pågående omorganisa- tionen inför den nya myndigheten kan förvärra denna. Skälen för regeringens förslag: Mot bakgrund av mål för ökad hälsa i arbetslivet bedömer regeringen att det är nödvändigt att ett förändrat kostnadsansvar för arbetsgivare träder i kraft så snabbt som Bestämmelserna bör därför träda i kraft och omfatta sjukpenning som avser tid från och med denna tidpunkt och . innebär att arbetsgivarens medfinansiering gäller både de sjukfall som anmäls efter att lagen trätt i kraft och de sjukfall som pågår vid tidpunk- ten för ikraftträdandet. För de sjukfall som redan pågår 2005 kommer således inte någon avgift att tas ut på den sjukpenning som avser tid före ikraftträdandet även om den utbetalas eller Tiden mellan beslut och ikraftträdandet kommer att bli kort. 2004/05:21 arbetsbörda blir initialt betydande då bland annat register måste uppdateras med arbetsgivaruppgifter beträffande de sjuk- fall som pågår vid den nya lagens ikraftträdande. Regeringen föreslår därför att får möjlighet att vänta med att fastställa underlaget och besluta om den särskilda sjukförsäkringsavgiften avseende månaderna januarimars 2005 till . 6.1Nuvarande skydd för mindre arbetsgivare I enlighet med regeringens förslag beslutade att förlänga sjuklöneperioden från 14 (prop. 2002/03:100, 2002/03:FiU21, rskr. 2002/03:235). beslutades att ett hög- kostnadsskydd för arbetsgivare med en årlig lönesumma om högst 160 prisbasbelopp skulle inrättas. Högkostnadsskyddet infördes i lagen (1991:1047) om sjuklön. Högkostnadsskyddet innebär att arbetsgivaren ersätts för den del av sjuklönekostnaden som överstiger ett sjuklönetak. Detta tak utgörs av ett belopp som motsvarar av den genom- snittliga sjuklönekvoten för samtliga arbetsgivare. arbetsgivares sjuklönekostnad som uppkommit dag 221, samt för arbets- givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt. Ersättning utges i olika intervall med lägre ersättning för de större Arbetsgivare som har upp till 100 prisbasbelopp i lönekostna- der har rätt till ersättning för hela det överskjutande beloppet, arbets- givare som har lönekostnader mellan 100 till 130 prisbasbelopp har rätt till av den överskjutande sjuklönekostnaden och slutligen arbetsgivare som har lönekostnader som överstiger 130, men inte 160 pris- basbelopp, har rätt till 50 procents ersättning. har fastställt att den genomsnittliga sjuklöne- kostnaden skall vara för . Arbetsgivarna ansöker om ersättning för sjuklönekostnader i efterhand. kan de ansöka t.o.m. och kommer de att kunna ansöka t.o.m. . Ansökan om förskott kan göras under kalenderåret om en arbetsgivare redan före kalenderårets ut- gång uppfyller villkoren för rätt till ersättning. I samband med införandet av högkostnadsskyddet bedömde regeringen att en anmälan till enligt artikel 88.3 i EG-fördraget skulle bli nödvändig. Därmed förutsattes också att tillämpningen av hög- kostnadsskyddet skulle behöva anstå till dess att kommissionen prövat anmälan och lämnat sitt godkännande. ning visade att regeringen korrekt hade bedömt EG-reglernas relevans i sammanhanget men att högkostnadsskyddet i vissa avseenden var pro- blematiskt från gemenskapssynpunkt. kunde inte komma ifråga. Först efter det att regeringen underrättat kom- om att det anmälda högkostnadsskyddet skulle tillämpas längst till utgången av 2004 kunde kommissionen godkänna åtgärden. 2004/05:21 Kommissionens beslut togs . finns en frivillig småföretagsförsäkring mot kostnader för sjuklön. Enligt den tidigare lydelsen av 17 § lagen om (1991:1047) om sjuklön kunde denna försäkring tecknas av en arbetsgivare vars sammanlagda lönekostnader inte beräknas överstiga 130 prisbasbelopp. I samband med införandet av högkostnadsskyddet som infördes upphörde möjligheten för arbetsgivare som inte tidigare tecknat försäkring att an- sluta sig. Försäkringen gäller dock för arbetsgivare som anslutit sig före införandet av högkostnadsskyddet och som fortsätter att betala försäk- ringspremien. Premien betalas in kvartalsvis i förskott och ersättningen för sjuklöne- kostnaderna utbetalas till arbetsgivarna i efterskott efter skriftlig ansökan. Ersättningen betalas inte med sjuklön efter full- gjord karensdag i varje sjuklöneperiod och inte heller för sjuklönekost- nader för anställd som omfattas av särskilt högriskskydd. Regeringens förslag: Högkostnadsskyddet i lagen (1991:1047) om sjuklön upphävs . Sjuklöneförsäkringen öppnas åter för anslutning . En arbetsgivare som tecknar försäk- ringen ges möjlighet att välja att den skall gälla fr.o.m. . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , och tillstyrker förslaget. och Företagarna anser att det har visat sig att försäkringen är alltför dyr för enskilda företag. Även menar att teck- nandet av separata försäkringar är kostsamt och tidskrävande för de en- skilda företagen. ställer sig tveksam till att skyddet för småföreta- gen är tillräckligt. Skälen för regeringens förslag: Regeringen föreslog eko- nomiska vårproposition att sjuklöneperioden skulle förlängas från 14 (prop. 2002/03:100, utgiftsområde 10, avsnitt 7.2.9). Ändringen trädde i kraft . I budgetpropositionen framförde regeringen att när ett system baserat på ekonomiska drivkrafter har införts kan kostnaderna för ohälsan reduceras (prop. 2003/04:01, utgiftsområde 10, avsnitt 3.6.3). Av propositio- nen framgår vidare att regeringen därför avsåg att återkomma med ett förslag till tidpunkt för bl.a. ett slopande av den tredje sjuklöne- veckan, samt en höjning av beräkningsgrunden för SGI. Nuvarande högkostnadsskydd i lagen om sjuklön har endast accepte- rats som förenligt med EG-rätten i form av en tidsbegränsad åtgärd till utgången av 2004. Mot denna bakgrund föreslås att högkostnadsskyddet Prop. 2004/05:21 avskaffas. Skyddet för mindre företag som föreslås inrättas i samband med ett ökat medfinansieringsansvar för sjukpenningen ersätter inte mindre arbetsgivares behov av skydd mot sjuklönekostnader. Behovet av att för- säkra sig mot höga sjuklönekostnader kvarstår. Ett sätt att möta detta be- hov är att åter öppna den tidigare gällande sjuklöneförsäkringen för an- slutning. Några ändringar i sjuklöneförsäkringen jämfört med den som gällde fram till föreslås inte. En övergångsbestämmelse införs dock med innebörden att den arbetsgivare som tecknar försäk- ringen ges möjlighet att välja att den skall gälla fr.o.m. . Vissa begränsningar i uttaget av den särskilda Regeringens förslag: Betalningsskyldighet för den särskilda sjukför- säkringsavgiften skall inträda för avgifter som under ett avgiftsår När de sammanlagda avgifterna under av- giftsåret överstiger ett belopp som motsvarar av arbets- givarens sammanlagda lönekostnader för det året föreligger ingen I de sammanlagda avgifterna inräknas även de för vilka betalningsskyldighet inte föreligger. Med sammanlagda lönekostnader avses sådana avgiftspliktiga er- sättningar som anges i 2 kap. 24 § socialavgiftslagen (2000:980), be- räknade för avgiftsåret. får besluta att arbetsgivaren tills vidare inte skall betala ytterligare avgift om det finns förutsättningar att anta att den avgift som redan har tagits ut uppgår till ett belopp som kan komma att överstiga av arbetsgivarens sammanlagda lönekostna- der för avgiftsåret. skall året efter avgiftsåret stämma av den för arbetsgivaren sammanlagda avgiften mot dennes lönekostnader under För att avstämning skall kunna göras skall på begäran av lämna ut det underlag som på årsbasis legat till grund för beräkning av arbetsgivaravgifter för sådana arbets- givare som debiterats särskild sjukförsäkringsavgift. En eventuell justering av avgiften sker genom att fattar ett särskilt beslut om detta året efter avgifts- Om ett för högt belopp har tagits ut skall mellanskillnaden kredi- teras arbetsgivarens skattekonto per året efter avgiftsåret. Om ett för lågt belopp har tagits ut debiteras arbetsgivaren det reste- rande beloppet den förfallodag som inträffar efter det att I lagen (2004:000) om särskild sjukförsäkringsavgift definieras av- giftsår som det kalenderår under vilken avgift skall betalas. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. förhållande till promemorian har dock reglerna om avstämning och reglering till följd av den övre gränsen för avgiftsuttaget konkretiserats. Remissinstanserna: , , , , och TCO tillstyrker också förslaget även om man anser det vara en otymplig lösning. och Företagarna anser att ett fribelopp för små företag måste uppgå till två basbelopp. menar också att maxregeln innebär att ett företag kan komma att behöva betala cirka åtta gånger mer än den genomsnittliga kostnaden för medfinansieringen. () anser att fribeloppet borde vara högre än vad arbetsgruppen föreslagit. Man menar vidare att företag kan komma att få problem eftersom högkostnadsskyddet skall fastställas efter varje beskattningsår. Detta kan enligt LRF innebära likviditetsproblem för arbetsgivare. och anser att förslaget är felriktat och fel utformat. Man menar att det kan komma att bli förödande för kommuner och landsting. Det kommer att inbjuda till bolagisering eller outsourcing av de delar av verksamheten som uppvisar hög sjukfrånvaro. kommun anser att gränsen måste vara lägre än de föreslagna . avstyrker förslaget om vissa be- gränsningar i uttaget. Om ett sådant förslag ändå införs anser att fribeloppet bör vara lägre än . () menar att förslaget är en potentiell källa till kompli- cerat uppgiftslämnande. NNR föreslår en annan lösning där får i uppgift att fortlöpande iaktta skyddsgränsen med ledning av det be- lopp som arbetsgivaren deklarerar på den månatliga skattedeklarationen. Skälen för regeringens förslag: Ett mer direkt arbetsgivaransvar för sjukpenningkostnaderna innebär att arbetsgivarna ges möjlighet att på- verka sina kostnader. Kostnadsansvaret är förenat med vissa risker för i första hand företag med ett mindre antal anställda. Det är ofta svårare för mindre arbetsgivare att omfördela arbetsuppgifter inom verksamheten och därför är de sannolikt mer känsliga för de produktionsavbrott som sjukfrånvaron kan innebära. Det kan också vara så att ett litet företag inte har de ekonomiska marginaler som krävs för att kunna hantera oförut- sedda rörliga kostnader. Utan ett bra högkostnadsskydd för sådana arbetsgivare skulle ett ökat medfinansieringsansvar kunna påverka företagens vilja och möjligheter att växa. Företagens investeringsbeslut och handlande styrs av riskbe- dömningar. En avvägning görs mellan en investerings förväntade avkast- ning och de eventuella risker som är förknippade med densamma. Med- finansieringsansvaret är ett sådant ekonomiskt risktagande som företagen måste beakta när de överväger att anställa personal. Det är därför motiverat att staten tillhandahåller någon form av skydd för de företag som kan komma att drabbas hårt ekonomiskt av medfinan- sieringen, i första hand mindre företag. Ett sådant skydd måste utformas så att det står i överensstämmelse med . Gemenskapens s.k. statsstödsregler är tillämpliga på sådana åtgärder i medlemsstaterna som innebär ett gynnande av vissa företag med statliga medel och där konkurrens och samhandel inom EU kan komma att på- verkas. Åtgärder som däremot är generella till sin karaktär och som inte innebär ett gynnande av vissa företag faller utanför statsstödsreglerna. Det högkostnadsskydd som anmäldes till kommissionen hade sådan utformning att endast vissa mindre arbetsgivare berördes. Åtgärden kom därför att falla under statsstödsreglerna och kunde endast verkställas i enlighet med de särskilda villkor som kommissionen fann lämpliga att föreskriva. Erfarenheterna av den genomförda prövningen är sådana att starka skäl talar för att utformningen av ett kostnadsskydd bör vara sådant att stats- stödsreglerna inte behöver tillämpas över huvud taget. Ett system bör där- för utformas som en generell åtgärd och inte riktas selektivt mot vissa an- givna kategorier av arbetsgivare. Ett högkostnadsskydd bör vidare utformas så att lösningen blir så enkel som möjlig att administrera för såväl arbetsgivarna som berörda myndig- heter. Mot denna bakgrund föreslår regeringen ett skydd bestående av ett fri- belopp i kombination med ett högkostnadsskydd som täcker kostnader över en viss andel av lönesumman. Regeringens förslag innebär att arbetsgivaren blir betalningsskyldig för den särskilda sjukförsäkringsavgiften först sedan de sammanlagda av- gifterna för arbetsgivaren överstiger per avgiftsår (det kalenderår under vilken avgift skall betalas). Förslaget innebär också att när de sammanlagda avgifterna överstiger ett belopp som motsvarar av en arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader under avgifts- året föreligger ingen ytterligare betalningsskyldighet. Vid beräkningen skall även fribeloppet medräknas som avgift. I de samlade lönekostna- derna medräknas inte arbetsgivaravgifterna. måste få uppgift om arbetsgivarens lönekostnader för att kunna tillämpa regeln om det maximala avgiftsuttaget. Dessa upp- gifter bör lämpligen inhämtas från . Lönekostnaden definie- ras därför på ett sådant sätt att befintliga uppgifter hos kan användas. bör efter avgiftsåret till kunna lämna ut de uppgifter behö- ver. Att sekretess skall gälla för de uppgifter som får från framgår av avsnitt 5.9. För att undvika att mindre företag får likviditetsproblem till följd av extremt höga kostnader i form av särskild sjukförsäkringsavgift ges För- säkringskassan möjlighet att även under avgiftsåret kunna besluta att arbetsgivaren inte skall behöva betala ytterligare avgift eftersom arbets- givaren redan bedöms ha blivit betalningsskyldig för ett belopp som tro- ligen kommer att överstiga den maximala gränsen. I sådana fall bör det ankomma på den enskilde arbetsgivaren att meddela att sådant förhållande råder och förse med de uppgif- ter som behövs för prövning. skall året efter avgiftsåret stämma av beslutade av- gifter mot arbetsgivarens lönekostnader. efter avgiftsåret sker många ändringar av underlaget för arbetsgivaravgifter och ges därför möjlighet att vänta med beslutet till året efter avgiftsåret. Framkommer vid avstämningen att den avgift som tagits ut under av- giftsåret överstiger maximinivån skall mellanskillnaden återbetalas. Det sker genom ett särskilt beslut och det överskjutande beloppet krediteras arbetsgivarens skattekonto per året efter avgiftsåret. Regeringen anser att det är rimligt att arbetsgivaren tillgodoräknas ränta fr.o.m. den tidpunkt det är möjligt att beräkna om maximigränsen är tillämp- Prop. 2004/05:21 lig. Har under avgiftsåret beslutat att ytterligare särskild sjukförsäkringsavgift inte behöver betalas tills vidare och det vid av- stämningen visar sig att för låg avgift har tagits ut skall arbetsgivaren de- biteras mellanskillnaden. Beloppet skall betalas senast den förfallodag som infaller efter beslut. Ränta debiteras inte för förfluten tid. Det belopp som arbetsgivaren till följd avstäm- ningen åläggs att betala skall vid tillämpningen av maximigränsen hän- föras till det avgiftsår beslutet avser. Detta skall även gälla avgift som återbetalas till arbetsgivaren. Samtliga arbetsgivare får tillgodoräkna sig fribeloppet och högkost- nadsskyddet. Den relativa betydelsen av fribeloppet blir större för de mindre företagen eftersom beloppet i genomsnitt utgör en större andel av dessa arbetsgivares sjukpenningkostnad. Skyddet utgör en generell regel med automatisk verkan som riktar sig till samtliga arbetsgivare på lika villkor och omfattas därför inte av . Det föreslagna fribeloppet motsvarar ungefär den genomsnittliga med- finansieringen för en arbetsgivare om en arbetstagare är sjukskriven . Även gränsen för högkostnadsskyddet är avgörande för hur många arbetsgivare som kan få ta del av det. Regeringens har bedömt att en lämplig nivå där högkostnadsskyddet skall träda in är då den särskilda sjukförsäkringsavgiften, inklusive fribeloppet, överstiger av arbetsgivarens totala lönesumma. Effekten av förslaget blir att de flesta företag med en anställd inte behöver betala någon avgift alls eftersom skyddets nedre och övre gräns kommer att överlappa varandra. Regeringens bedömning är att fribeloppet ger mindre arbetsgivare ett bra skydd mot risken att drabbas av oförutsedda utgifter. Majoriteten av arbetsgivarna med 119 anställda har inga anställda som är sjukskrivna längre än . För arbetsgivare med 119 anställda, som skulle få betala särskild sjukförsäkringsavgift givet dagens sjuk- skrivningar, skulle cirka en fjärdedel få sina kostnader reducerade fullt ut med hjälp av fribeloppet. Högkostnadsskyddet bör ge de mindre företagen ett bra skydd mot extremt höga kostnader. Flera arbetsgivarorganisationer har i sina remissvar föreslagit att fri- beloppet skulle vara betydligt högre. Regeringen menar att ett fribelopp på exempelvis två basbelopp skulle kraftigt urholka de drivkrafter som medfinansieringen syftar till. Ett fribelopp av denna storlek skulle betyda relativt sett mindre för små företag, men skulle vara betydligt dyrare och innebära att sjukförsäkringsavgiften skulle kunna sänkas i betydligt mindre utsträckning. Fribeloppet och högkostnadsskyddet bör inte belasta statsbudgeten. Modellen utformas så att sänkningen av sjukförsäkringsavgiften, som betalas enligt socialavgiftslagen (2000:980), blir lägre jämfört med en modell utan skydd. Bestämmelser om ikraftträdande finns i avsnitt 5.11. Regeringens förslag: Sjukförsäkringsavgiften i socialavgiftslagen (2000:980) sänks för samtliga arbetsgivare . Det sammanlagda avgiftsuttaget för arbetsgivarna, inklusive allmän löneavgift, sänks därmed från . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian angavs dock inte med vilken procentenhet sjukförsäkrings- avgiften skulle sänkas då arbetsgruppen ansåg att detta borde anstå till dess prognoserna för underlaget för arbetsgivaravgifter och sjukförsäk- ringsutgifter i budgetpropositionen fanns tillgängliga. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget om en sänkning av sjukförsäkringsavgiften, däribland , , Kammarkollegiet, LO och . Inga remissinstanser har avstyrkt förslaget om en sänkning av sjuk- försäkringsavgiften. Flera instanser har dock kommenterat det faktum att nivån på sänkningen inte preciserats i arbetsgruppens förslag. anser det anmärkningsvärt att regeringen remitterat förslaget utan att klart ange vilka effekterna blir avseende sjukförsäkringsavgiften.