prop · GS0359 · 2004-12-14 00:00:00 — Några länsstyrelser har befarat att handläggningstiderna i detaljplane- ärenden kan komma att förlängas genom de utökade kraven på miljökon- sekvensbeskrivningar och att de föreslagna ändringarna medför mer- arbete och merkostnader. Från några remissinstanser har också uttryckts önskemål om fortsatt utredning såvitt avser frågan om samordning av bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivning enligt plan- och bygg- lagen och antingen inom ramen för och arbete eller genom att en särskild expertgrupp tillsätts. Av redogörelsen i avsnitt 4.2 framgår att 5 kap. 18 § andra stycket i dess nu gällande lydelse är tänkt att tillämpas på ett sätt som så långt möjligt uppfyller kraven i MKB-direktivet i synnerhet för de projekt som är aktuella. Den ändring som föreslås får därmed närmast anses utgöra ett förtydligande av gällande rätt. Genom att kom- munerna således får en preciserad vägledning för upprättandet av en miljökonsekvensbeskrivning i dessa fall, torde arbetet med att ta fram en korrekt beskrivning underlättas. Mot denna bakgrund bedöms inte den föreslagna bestämmelsen medföra någon förlängning av handläggnings- tiden för planärendet eller några ytterligare kostnader för kommunerna eller länsstyrelserna. Kravet på information till andra länder dels i samband med samråd, dels efter att en plan har antagits handlar i praktiken främst om att kommunerna skall skapa rutiner för handläggning av sådana plan- ärenden. Sannolikt kommer det att vara sällsynt att ett förslag till detalj- plan påverkar ett annat land. I de fall så sker kan förväntas en viss för- längning av handläggningstiden i detaljplaneärendet, eftersom ett sam- rådsförfarande i det berörda landet måste avvaktas innan handläggningen kan slutföras och beslut att anta detaljplanen fattas. Samordning med miljökonsekvensbeskrivning som upprättas enligt 5 kap. 18 § andra stycket Det förhållandet att en miljöbedömning enligt direktivet om miljö- bedömning av planer och program görs i samband med planeringen för en verksamhet utesluter inte att samma verksamhet, i det enskilda till- ståndsärendet, kan behöva miljökonsekvensbedömas enligt MKB-direk- tivet. De projekt som behandlas i detta lagstiftningsärende, och som bedöms medföra en betydande miljöpåverkan, omfattas av båda direk- tiven. Det innebär att ett krav på att göra en miljökonsekvensbeskrivning följer av såväl andra som tredje och fjärde styckena i 5 kap. 18 § , i dess nu föreslagna lydelse. Bestämmelserna om bedömning av miljöpåverkan skiljer sig åt mellan regleringen i andra stycket å ena sidan och tredje och fjärde styckena å andra sidan. Rekvisiten för vad som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan är något olika, på grund av olikheter i de båda direktiv som ligger bakom reglerna. Även om det framstår som mindre sannolikt, kan det inte uteslutas att en bedömning enligt andra stycket resulterar i slutsatsen att någon betydande påverkan på miljön inte är för handen och att någon miljökonsekvensbeskrivning därför inte behöver upprättas, medan en bedömning enligt tredje och fjärde styckena resulterar i slutsatsen att verksamheten eller åtgärden i fråga medför en betydande miljöpåverkan och att en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas i den delen. Likaså kan den omvända situationen uppstå. I dessa fall uppstår inga samordningsfrågor. Med tanke på att de kriterier som skall beaktas vid bedömningen av vad som är betydande miljöpåverkan är snarlika i de båda fallen, lär det dock bli betydligt vanligare att de olika styckena skall tillämpas pa- rallellt. Avsikten är att det i så fall skall upprättas en miljökonsekvens- beskrivning som skall innehålla samtliga nödvändiga uppgifter. I prakti- ken innebär detta att kommunen får ta ställning till vilka uppgifter som skall ingå i miljökonsekvensbeskrivningen med utgångspunkt från vilken eller vilka typer av markanvändning som planeras och hur den använd- ningen påverkar miljön. Avsikten är således inte att kommunen skall behöva upprätta olika miljökonsekvensbeskrivningar beroende på vilket stycke i 5 kap. 18 § som är tillämpligt. Nödvändiga uppgifter kan i stället arbetas in i en och samma miljökonsekvens- beskrivning. Vidare kan den situationen uppstå att en miljökonsekvensbeskrivning redan har upprättats inom ramen för ett ärende om tillstånd enligt miljö- balken, när frågan om planläggning av ett markområde som behövs för verksamheten aktualiseras. I sådana fall bör hela eller delar ur den redan upprättade miljöbeskrivningen kunna användas i detaljplaneärendet. arbetar med att ta fram informationsmaterial såvitt gäller tillämpningen av 5 kap. 18 § . Fortsatt utredning av reglerna om miljökonsekvensbeskrivningar Ett antal remissinstanser har efterlyst fortsatt utredning av bestämmel- serna om upprättande av miljökonsekvensbeskrivning och önskat en närmare samordning av bestämmelserna i och plan- och bygglagen i detta avseende. Frågan om behovet av en övergripande översyn av bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivning i respektive plan- och bygg- lagen ligger utanför ramarna för detta lagstiftningsärende. konstateras att som förslaget nu ser ut, blir bestämmelsen i 5 kap. 18 § mer lättöverskådlig än enligt det förslag som pre- senterades i promemorian. Att bestämmelsen är avsedd att tillämpas på ett sätt som är så enkelt och smidigt för kommunerna som möjligt, fram- går av avsnittet om samordning ovan. har uppgiften att se över möjligheterna att förbättra sam- ordningen mellan och annan lagstiftning, framför De förslag till ändringar i som pre- senteras i detta ärende påverkar inte arbete. bedömning görs mot bakgrund av att förslagen i huvudsak innebär för- tydliganden avseende kommunernas handläggning av miljökonsekvens- beskrivningar i vissa fall. Här betonas också vikten av att samordna upp- rättandet av miljökonsekvensbeskrivningar i olika fall. att särskilda kriterier föreslås tillämpas vid ställningstagandet om en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas, underlättar också samord- ningen t.ex. i de fall en miljökonsekvensbeskrivning har upprättats eller skall upprättas inom ramen för ett tillståndsärende enligt . Ändringarna bedöms inte få några konsekvenser av betydelse för vare sig handläggningstiderna i detaljplaneärenden eller kostnaderna för hand- läggning av dessa ärenden. I de fall en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas enligt såväl huvudregeln i andra stycket som enligt tredje och fjärde styckena, bör en samordning ske. 5 Höjd säkerhetsnivå för befintliga linbaneanläggningar I fråga om nya linbaneanläggningar gäller och rådets direktiv /9/EG av om linbaneanläggningar för persontransport (linbanedirektivet). Direktivet fastställer grundläggande krav för konstruktion, tillverkning och ibruktagande av linbaneanlägg- ningar, inklusive driftstekniska och underhållstekniska krav. Direktivet har genomförts med ändringar i förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVF) samt i före- skrifter och allmänna råd (BFS 1994:25) om hissar och vissa andra motordrivna anordningar. Ändringarna i föreskrifter trädde i kraft och tillämpas . omfattar endast linbaneanläggningar som uppförts och tagits i drift den Det finns inga svenska nationella bestämmelser om tekniska egenskapskrav för linbaneanläggningar som tagits i drift (här benämnda befintliga linbaneanläggningar). har, med anledning av att det inträffat ett antal incidenter i linbanor, med personskador som följd, utrett behovet av att meddela föreskrifter om säkerhetsåtgärder för befintliga linbane- anläggningar. Verket har i sin utredning dragit slutsatsen att risken för en allvarligare olycka motiverar att vissa krav på säkerhets- åtgärder införs på befintliga linbanor. Därefter har det () inträffat en dödsolycka i linbana. 5.1Tekniska egenskapskrav på befintliga linbaneanläggningar Regeringens förslag: Befintliga linbaneanläggningar för persontrans- port skall, i likhet med vad som gäller för nya linbaneanlägg- ningar, omfattas av bestämmelserna om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk. Förslaget i promemoria överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har ställt sig positiva till att införa krav på vissa säkerhetsåtgärder avseende befintliga linbanor. () anser vidare att vissa av de säkerhetsföreskrifter som nämns i promemoria även bör omfatta släpliftar, eftersom släpliftar är det dominerande transportsättet i svenska liftanläggningar. Skälen för regeringens förslag: Av utredning framgår att risken för allvarliga olyckor i linbanor kan minskas, om vissa krav på säkerhetsanordningar ställs även på befintliga linbanor. Mot denna bak- grund och då ett antal incidenter och olyckor har inträffat i linbanor , är det motiverat att ställa vissa krav i fråga om t.ex. säkerhetsåtgärder även för befintliga linbanor. Bestämmelsen i 2 a § lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. (BVL) om krav på hissar i byggnader bör därför kompletteras på så sätt att även linbanor omfattas av bestämmelsen. Med en sådan ändring kan regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, med stöd av 21 § BVL meddela de närmare föreskrifter som behövs för att uppfylla aktuella krav. En fråga i sammanhanget är hur linbanor skall uttryckas i lagtexten. Med linbana avses i normalt språkbruk en transportanläggning med hängande korgar. I linbanedirektivet definieras linbana som en anlägg- ning vars kabiner, stolar eller korgar bärs upp eller förflyttas med hjälp av en eller flera linor. Denna definition har använts i föreskrifter om hissar och vissa andra motordrivna anordningar. Om uttrycket linbana väljs skulle det kunna tolkas som en avsedd begränsning till anordningar som transporterar passagerarna i kabiner, stolar eller korgar. Den remissinstans som tillvaratar släpliftägarnas intressen, SLAO, har föreslagit att föreskrifter om säkerhetsåtgärder bör kunna meddelas även för släpliftar. En sådan reglering är motiverad. Bestämmelsen i 2 a § BVL bör därför utformas på ett sådant sätt att även släpliftar omfattas av regleringen. I linbanedirektivet används uttrycket linbaneanläggning för att omfatta även släpliftar, bergbaneanlägg- ningar och andra anläggningar vars vagnar går på hjul eller bärs av andra anordningar och förflyttas med hjälp av en eller flera linor. I och med genomförandet av linbanedirektivet kom uttrycket linbaneanläggning även att användas i BVF och i föreskrifter om hissar och andra motordrivna anordningar. Sammanfattningsvis är det därför lämpligt att använda uttrycket linbaneanläggning för persontransport. Det finns inget i formuleringen som utesluter släpliftar och det är heller inte avsikten. Regeringens förslag: Lagändringen träder i kraft . Skälen för regeringens förslag: Med hänsyn till att ytterligare ett allvarligt olyckstillbud inträffat efter att färdigställt sin utred- ning, bör en lagändring som gör det möjligt att meddela föreskrifter om säkerhetsåtgärder för linbaneanläggningar träda i kraft . Den föreslagna ändringen gör det möjligt för att med stöd av ett bemyndigande från regeringen meddela närmare föreskrifter om inne- börden av de krav på byggnadsverks tekniska egenskaper som bedöms nödvändiga med avseende på befintliga linbaneanläggningar för person- transport. När meddelar föreskrifter om krav på säkerhetsåtgärder för linbaneanläggningar, leder detta till kostnader för anläggningsägarna. Det förslag till föreskrifter som remitterat är emellertid av be- gränsad omfattning och har fått ett positivt mottagande vid remiss- omgången. Effekterna av förslaget och de förutsedda föreskrifterna är säkrare linbaneanläggningar och en minskad risk för olyckor. Med den föreslagna ändringen skall linbaneanläggningar för person- transport i skälig omfattning uppfylla de väsentliga tekniska egenskapskrav som anges i 2 § BVL. Av 2 § första stycket BVL framgår att ett byggnadsverk bl.a. skall uppfylla krav i fråga om säkerhet vid användning. I BVL saknas närmare bestämmelser om vad de tekniska egenskapskrav som räknas upp i 2 § första stycket innebär för den som ansvarar för byggnadsverket. En byggherre eller en ägare till ett byggnadsverk kan, enbart med stöd av 2 §, således inte i praktiken, åläggas att vidta några åtgärder. I 21 § BVL anges att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela de närmare föreskrifter som behövs för att byggnadsverk skall uppfylla kraven enligt 2 § första stycket. Den förslagna ändringen i 2 a § BVL fungerar således i praktiken som ett bemyndigande för regeringen att meddela närmare föreskrifter om vilka tekniska egenskapskrav som skall ställas i fråga om befintliga lin- baneanläggningar för persontransport. Det är först när närmare bestämmelser om detta har meddelats, som bestämmelsen kommer att innebära faktiska krav på anläggningarnas tekniska utformning. Enligt rådets direktiv /34/EG av om ett informa- tionsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och be- träffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster skall en med- lemsstat anmäla bl.a. förslag till tekniska standarder och föreskrifter till Med hänsyn till vad som anförts ovan, torde en sådan informationsplikt uppstå tidigast i samband med att regeringen arbetar fram ett förslag till bestämmelse med stöd av bemyndigandet i 21 § BVL. 5 kap. 18 § plan-och bygglagen (1987:10) Den föreslagna ändringen innebär en redaktionell ändring i så måtto att andra och tredje styckena byter plats, att det föreslagna tredje stycket ändras, samt att paragrafen får ett nytt fjärde stycke. Genom de föreslagna tredje och fjärde styckena säkerställs att sådana projekt som anges i tredje stycket i förekommande fall blir föremål för de överväganden i fråga om miljöpåverkan och i fråga om den utformning och den handläggning av miljökonsekvensbeskrivningen som krävs enligt rådets direktiv /337/EEG av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (MKB-direkti- vet). De projekt som räknas upp i tredje stycket måste i samband med utarbetandet av detaljplanen miljökonsekvensbeskrivas om projekten kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Det är projekt där det svenska regelverket i övrigt inte innebär att en särskild tillståndsprövning sker som uppfyller MKB-direktivets krav. I fråga om det allmänt uttryckta industriändamål kommer dock många verksamheter att också prövas enligt bestämmelser, men så är inte alltid fallet. Ett och samma planärende kan omfatta såväl projekt som anges i tredje stycket som andra anläggningar, verksamheter eller åtgärder. I sådana fall är det tillräckligt att en miljökonsekvensbeskrivning som uppfyller kraven i tredje stycket upprättas med avseende på det projekt som anges i tredje stycket. Beträffande de olika projekten kan följande noteras. I bilaga II till MKB-direktivet, avsnitt 10, punkten a) anges Anläggning av industriområde. När bestämmelsen om miljökonsekvensbeskrivning enligt tillkom 1994, i syfte att genomföra MKB- direktivet, omfattade den endast vissa verksamheter eller åtgärder bl.a. Anläggning av industriområde. på så sätt att planområdet fick tas i anspråk för industriändamål. Det senare uttrycket passar bättre i den svenska författningstexten. Kommunen får således, med ledning av de uppgifter som finns till- gängliga på detaljplanestadiet, dels göra en bedömning av om den indu- stri som planeras kan antas medföra betydande miljöpåverkan, dels anpassa miljökonsekvensbeskrivningen till vad som krävs med hänvis- ning till bestämmelsen i 6 kap. 7 § första stycket . Se närmare vad som anförts i avsnitt 4.2. Köpcentrum, parkeringsanläggning eller annat projekt för sammanhållen bebyggelse I bilaga II till MKB-direktivet, avsnitt 10, punkten b) anges Projekt för tätortsbebyggelse, inklusive byggande av shoppingcentrum och parke- ringsplatser. Köpcentrum och parkeringsanläggningar, som är av sådan storlek att de kan förväntas medföra en betydande påverkan på miljön, är att jäm- ställa med sammanhållen bebyggelse oavsett var de uppförs. Skälen för detta är bl.a. den folk- och trafiktillströmning som dessa anläggningar ger upphov till. Med formuleringen i 5 kap. 18 § tredje stycket 2 avses att köpcentrum och parkeringsanläggningar skall omfattas om de kan anses utgöra projekt för sammanhållen bebyggelse. Det får avgöras från fall till fall om ett köpcentrum eller en parkeringsanläggning har den omfatt- ningen att köpcentrumet eller anläggningen kan jämställas med samman- hållen bebyggelse. Den vedertagna termen köpcentrum används i författningstexten, i stället för direktivets uttryck shoppingcentrum. Termerna skiljer sig inte åt såvitt avser innebörd. Med köpcentrum avses en samling butiker eller en ensam butik, ofta belägen i utkanten av eller utanför samman- hållen bebyggelse, och som är ägnad att medföra en inte obetydlig folk- eller trafiktillströmning. För att markera att det skall vara fråga om parkeringsplatser som skulle kunna antas medföra en betydande påverkan på miljön (dvs. anlägg- ningar för parkering och inte vilken plats som helst där en eller några bilar parkerar), används uttrycket parkeringsanläggning. Parkerings- anläggningar som kan förväntas föranleda upprättande av en miljökonse- kvensbeskrivning är exempelvis parkeringar i anslutning till köpcentrum samt större s.k. infartsparkeringar. Också här skall det vara fråga om att anläggningen är ägnad att medföra en inte obetydlig trafiktillströmning. Direktivets uttryck tätortsbebyggelse ersätts med uttrycket sammanhållen bebyggelse som är den gängse termen i plan- och bygg- lagen. Bedömningen är att uttrycket sammanhållen bebyggelse tillgo- doser syftet med direktivet i denna del. Med annat projekt för sammanhållen bebyggelse kan t.ex. avses planering för ändrad bebyggelse eller annan anläggning inom område med sammanhållen bebyggelse samt bebyggelse eller anläggning i ut- kanten av sådant område, som medför att detta expanderar. En tämligen vanlig åtgärd torde vara planering för industri- eller bostadsområden i utkanten av befintlig sammanhållen bebyggelse. Inom sådan bebyggelse bör planering för ändrad användning av ett område t.ex. från industri- område till bostadsområde omfattas av bestämmelsen. I bilaga II till MKB-direktivet, avsnitt 12, punkten e) anges Temapark. I de tyska respektive danska versionerna av MKB-direktivet används begreppen Freizeitparks respektive Forlystelseparker o.l.. Temapark är ingen vedertagen term i det svenska språket. Det är därför oklart vad som omfattas. Med hänvisning till de tyska och danska översättningarna bör nöjesparker av olika slag omfattas, dvs. parker vars syfte är att erbjuda underhållning i olika former. T.ex. torde tivolin, äventyrsbad och parker av typerna och Legoland omfattas. Det är inte uteslutet att även djurparker kan omfattas. I 8 kap. 2 § återfinns begreppen nöjespark och djurpark. Av bestämmelsen framgår att det krävs bygglov för denna typ av åtgärder. Det är därför lämpligt att knyta till den terminologin. 5 kap. 18 a § (1987:10) Paragrafen innebär ett bemyndigande för regeringen att meddela före- skrifter om kriterier för när en detaljplan på grund av de angivna verk- samheterna skall antas medföra en betydande miljöpåverkan. Regeringen avser att med stöd av bemyndigandet meddela de föreskrifter som behövs till följd av innehållet i bilaga III till MKB-direktivet. 2 a § lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. Genom ändringen utsträcks bestämmelserna i 2 § lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., BVL, till att även om- fatta befintliga linbaneanläggningar. Därigenom kan regeringen, med stöd av 21 § BVL, i förordning bemyndiga att meddela närmare föreskrifter om utformningen av krav på säkerhetsåtgärder för linbane- anläggningar. Med linbaneanläggning avses anläggningar för persontransport som utgörs av t.ex. bergbanor, kabinbanor, stolliftar och släpliftar. Förslag till lag om ändring i (1987:10) Härigenom föreskrivsatt 5 kap. 18 § (1987:10) skall ha följande lydelse Lydelse enligt prop. Detaljplanen skall grundas på ett program som anger utgångspunkter och mål för planen, om det inte är onödigt. En miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas, om detaljplanen med- ger en användning av mark eller av byggnader eller andra anläggningar som innebär en betydande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med mark och vatten och andra resurser. Miljökonsekvensbeskrivningen skall möjliggöra en samlad bedömning av en planerad anläggnings, verksamhets eller åtgärds inverkan på miljön, hälsan och hushållningen med mark och vatten och andra resurser. Regeringen får meddela före- skrifter om när användning av mark eller av byggnader eller andra anläggningar kan antas innebära en betydande påverkan på miljön, hälsan eller hushåll- ningen med mark och vatten och andra resurser. När en miljökonsekvens- beskrivning enligt andra stycket upprättas skall också bestäm- melserna i 6 kap. 6 §, 7 § första stycket och 8 § andra stycket tillämpas, om detalj- planen innebär att planområdet får tas i anspråk för 1. industriändamål, 2. köpcentrum, parkeringsan- läggning eller annat projekt för tätortsbebyggelse, 3. skidbacke, skidlift, linbana och härmed förbunden anlägg- ning, 4. hamn för fritidsbåtar, 5. hotellkomplex eller fritidsby och härmed förbunden anlägg- ning, utanför tätortsbebyggelse, Lydelse enligt prop. Vid upprättandet av detaljplanen skall också bestämmelserna i 6 kap. 11-18 och 22 §§ tillämpas, om planen kan antas medföra en sådan miljöpåverkan som avses i 6 kap. 11 § . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Härigenom föreskrivs att 2 a § lagen (1994:847) om tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk m.m. skall ha följande lydelse. Hissar i byggnader skall, även när 2 § första stycket inte är tillämpligt, ha det utförande och den utrustning som skäligen kan fordras för att de egenskapskrav på byggnadsverk som anges i 2 § skall uppfyllas. Hissar i byggnader och linbanor skall, även när 2 § första stycket inte är tillämpligt, ha det utförande och den utrustning som skäligen kan fordras för att de egenskapskrav på byggnadsverk som anges i 2 § skall uppfyllas. ombudsmän, i , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , , i , i , i , i , i , i län, i , i , i Jämt- lands län, i , i , i , i , Läns- styrelsen i , i , Länsstyrel- sen i , i län, i Krono- bergs län, i län, i län, Läns- styrelsen i , Statskontoret, , Ble- kinge tekniska högskola, för regionveten- skap, , , Riksantikva- rieämbetet, , , , Forsknings- rådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, , Väg- verket, , , , Glesbygdsver- ket, , Verket för näringslivsutveckling, läns landsting - , läns landsting, Västra , kommun, kommun, , kommun, , kom- mun, kommun, , kommun, Fastighetsägarna , FFS), Företagarna, , , , , , , Svensk Fjärrvärme, , , , , , Arkitekter, , Hotell- och Restaurangföretagare, och Projek- törer, Vindkraftleverantörerna i . Arbetarskyddsstyrelsen, Det , Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll, Kran- och hisstandardiseringen, , , Alpsport i , , , , , Hissbesiktningar i , , Liftbygg- arna AB, . Förslag till lag om ändring i (1987:10) Härigenom föreskrivs1 i fråga om (1987:10) dels att 5 kap. 18 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 5 kap. 18 a §, av följ- ande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Detaljplanen skall grundas på ett program som anger utgångspunkter och mål för planen, om det inte är onödigt. skall upprättas, om detaljplanen bestämmelserna i 6 kap. 1118 och medger en användning av mark eller av byggnader eller andra an- planen kan antas medföra en sådan läggningar som innebär en bety- miljöpåverkan som avses i 6 kap. dande påverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med mark och Oavsett vad som följer av andra vatten och andra resurser. stycket skall en miljökonsekvens- beskrivning upprättas, om detalj- liggöra en samlad bedömning av en planen kan antas medföra en bety-