prop · GR03173 · 2004-06-22 00:00:00 — De typer av verksamhet som är vanligast förekommande i detta sammanhang är internationell sjöfart, försäkrings- och finansverksamhet och annan liknande verksamhet som inte är bunden till någon speciell plats för Staternas intresse av att få dessa utländska verksamheter knutna till den egna staten är dels skatteintäkterna, dels arbetstillfällena genom att bolagen för att erhålla registrering ibland tvingas anställa ett visst antal personer bosatta i staten. Ett exempel på sådan offshorelagstiftning som nämnts ovan är den som gäller på i . Enligt denna lagstiftning beskattas t.ex. banker och försäkringsföretag med en skattesats på om verksamheten sker i utländsk valuta eller avser att täcka utländska försäkringsfall. Den normala bolagsskattesatsen i uppgår annars till . Ett annat slag av offshoreverksamhet som bestämmelserna avser att motverka är verksamhet i form av operational headquarters och co- ordination centres och liknande. Den verksamhet som bedrivs av dessa enheter är tillhandahållande av finansiella, administrativa eller andra tjänster åt bolag inom samma koncern. Ersättningen för dessa tjänster är avsedd att vara avdragsgill i utbetalarstaten och beskattas inte alls eller mycket lågt i mottagarlandet. Förfarandet har som viktigaste syfte att omvandla beskattningsbar inkomst i den egentliga verksamhetsstaten till låg- eller ickebeskattad inkomst i den stat där offshorebolaget är beläget. Skatteavtal syftar bl.a. till att eliminera eller minska de skattehinder som finns för ett fritt utbyte av varor, kapital och tjänster. Genom regler för att undvika dubbelbeskattning, reducera hög beskattning på betalningar från källstaten (utdelning, ränta och royalty) samt förhindra diskriminerande beskattning kan avtalen på ett verksamt sätt bidra till ökade investeringar och ett ökat utbyte av varor och tjänster mellan de avtalsslutande staterna. Avtalen är däremot inte avsedda att användas som instrument för att med konstlade metoder åstadkomma total skattefrihet eller mycket låg skattebelastning för inkomster som rätteligen borde ingå i beskattningsunderlaget och beskattas i den stat där investeraren hör hemma. Flera medlemsstater i har genom intern lagstiftning infört bestämmelser som tar udden av sådan verksamhet som redovisats i det föregående. Många av medlemsstaterna är liksom inte beredda att medge bolag som bedriver sådan verksamhet förmåner genom skatteavtal. Vid ingående av nya skatteavtal är det svensk policy att införa särskilda spärregler som en gardering för eventuella ändringar i intern lagstiftning i de stater med vilka vi har skatteavtal. Detta är särskilt angeläget eftersom ett skatteavtal ofta är tillämpligt under en mycket . Såsom nämnts ovan finns det i sådan offshorelagstiftning som inte bör omfattas av skatteavtalet. I artikel 27.2 finns angivet att bestämmelser i avtalet som medger befrielse från eller nedsättning av skatt inte skall tillämpas på personer som är berättigade till någon skatteförmån enligt lagstiftning i någon av staterna som anges i noter som utväxlas mellan staterna eller någon i huvudsak likartad lagstiftning. Genom skriftväxling i samband med undertecknandet av avtalet har och kommit överens om att avtalets bestämmelser inte skall tillämpas beträffande personer som bedriver offshoreverksamhet enligt Labuan Offshore Business Activity Tax Act 1990 (med ändringar). Begränsningen av de förmåner som annars skulle gälla enligt avtalet omfattar också enligt artikel 27.2 b verksamhet som i åtnjuter andra i huvudsak likartade skatteprivilegier. svenska noten och svar finns fogade till avtalet och utgör en Prop. 2003/04:173 del av detta. Artiklarna 29 och 30 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upphörande. Enligt artikel 29 träder avtalet i kraft den trettionde dagen efter den dag då de avtalsslutande staterna underrättat varandra om att de åtgärder vidtagits som enligt resp. stats lagstiftning krävs för att avtalet skall kunna träda i kraft. Avtalet tillämpas i på inkomst som förvärvas resp. skatt som påförs för beskattningsår som börjar året närmast efter ikraftträdandet eller . Det nu gällande skatteavtalet mellan och som undertecknades skall upphöra att gälla och dess bestämmelser skall inte längre tillämpas från de datum då det nya avtalet skall tillämpas. Avtalet kan sägas upp först förflutit efter ikraftträdandet. Vid undertecknandet av avtalet mellan och undertecknades även ett protokoll som utgör en del av avtalet. I protokollet regleras vad som skall gälla beträffande luftfartskonsortiet () när det gäller artiklarna 8.1 (Sjöfart och luftfart), 14.3 (Realisationsvinst) och 16.3 (Enskild tjänst). Bestämmelserna innebär att inkomst och realisationsvinst skall beskattas i med den del av inkomsten eller vinsten som motsvarar den andel av konsortiet som innehas av den svenske delägaren i SAS. Vidare innebär bestämmelserna att inkomst som en person med hemvist i uppbär för arbete, vilket utförs ombord på ett luftfartyg i internationell trafik av SAS, endast skall beskattas i . 5Konsekvenser för de offentliga finanserna m.m. har närmare 80 skatteavtal i kraft. Genom förslagen i denna proposition kommer det skatteavtal som är i kraft i förhållande till att ersättas av ett nytt avtal. Detta ger inte upphov till någon negativ offentligfinansiell effekt. Förslagen bedöms inte heller ge upphov till någon ökad arbetsbörda för eller för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , Andnor, Nuder, , , , Jämtin Regeringen beslutar proposition 2003/04:173 Skatteavtal mellan och