prop · GR0347 · 2004-01-28 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2003/04:47 Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I denna skrivelse presenteras hur regeringen avser att fortsatt bedriva det strategiska arbetet med att förverkliga i . Utifrån de erfarenheter som har gjorts, de framgångar och bakslag som har skett behöver arbetet vidareutvecklas, metoderna fördjupas och nya verktyg tillhandahållas dem som ansvarar för genomförande. Några av de åtgärder som avses vidtas är att tydliggöra barnperspektivet i statsbudgeten, att utveckla riktlinjer för barnkonse- kvensanalyser i kommittéarbetet, att följa upp myndigheternas arbete med att integrera ett barnperspektiv i verksamheterna, att ytterligare sti- mulera lärosätena att inordna i olika yrkesutbildningar samt att vidareutveckla möjligheter och metoder för barns och ungas del- aktighet och inflytande. Regeringen avser vidare att följa vilka effekter förtydligade mandat och befogenheter har för ut- vecklingen av barnkonventionsarbetet inom den kommunala sektorn. En arbetsgrupp med uppgift att utveckla indikatorer för att mäta effekterna av gjorda insatser kommer att tillsättas och en förstudie om möjlig- heterna att inrätta ett barnrättscentrum kommer att initieras. Även det internationella samarbetet med utgångspunkt i avses vidareutvecklas. Skrivelsen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokra- tiska regeringen, och . FN:s konvention om barnets rättigheter.............................. Regeringens arbete för de mänskliga Den generella välfärdspolitiken .......................................... strategi för att förverkliga ................ Den av antagna strategin .................................... Vem riktar sig strategin till? Utvecklingen sedan 1998 års strategi antogs.................... Utvecklingen inom den kommunala Utvecklingen inom den statliga sektorn ......... En vidareutveckling av strategiarbetet för att förverkliga Syftet med det strategiska barnkonventionsarbetet........... Behovet ...............av att vidareutveckla strategi En vidareutvecklad ...............................................strategi Inflytande och delaktighet i samhälls - 3.4Utvecklingsområden med utgångspunkt i 1998 års Utdrag ur protokoll vid ......regeringssammanträde 1.1FN:s konvention om barnets rättigheter ratificerade FN:s konvention om barnets rättigheter barnkon- ventionen efter ett beslut i utan att reservera sig på någon punkt (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28). Genom detta har åtagit sig att följa konventionens bestämmelser. innehåller olika slag av rättigheter, dels medborger- liga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rät- tigheter. Konventionen tar också hänsyn till barnets utsatthet och sårbarhet, vil- ket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet skydd mot övergrepp och utnyttjande. skall ses som en hel- het och alla rättigheter är viktiga. är inriktad på individen den enskilda flickan eller pojken och sakartiklarna handlar om barnets rätt att få sina grundläg- gande rättigheter och behov tillgodosedda. I artikel 1 i konventionen slås fast att med barn avses varje människa under , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. Det hindrar inte att konventionen i sina olika artiklar beaktar att barn med stigande ålder och mognad ges ökande självständig- het. Det säger sig självt att det är skillnad mellan ett litet barn och en ton- åring när det gäller t.ex. behovet av skydd och omvårdnad eller möjlig- heterna till inflytande och delaktighet. ger dock uttryck för att barndomen är värdefull i sig och att barndomen och ung- domstiden skall värnas. innehåller fyra grundläggande principer som skall vara styrande för tolkningen av övriga artiklar, men som också har en självständig betydelse. Det är principen om icke- diskriminering (artikel 2), principen om barnets bästa (artikel 3), rätten till liv och utveckling (artikel 6) samt rätten att få komma till tals och bli respekterad (artikel 12). Artikel 2, icke-diskrimineringsprincipen, slår fast alla barns lika rätt till rättigheter och skydd mot diskriminering på grund av kön, hudfärg, religion, etnisk och social bakgrund, handikapp eller andra liknande skäl. Artikeln handlar om att skapa likvärdiga villkor för alla barn och kräver bl.a. kartläggning och datainsamling av barns situation och faktorer som påverkar deras livsvillkor. Artikel 3, principen om barnets bästa i främsta rummet i alla åtgärder som rör barn, innebär bl.a. att inför planering och beslut i olika åtgärder som rör barn skall prövningar av barnets bästa göras, dvs. Hur barnet påverkas av beslutet skall alltid beaktas, utredas och redovisas. Artikel 6, principen om barnets rätt till liv och utveckling, handlar om att skapa en miljö för barnet som garanterar optimala möjligheter till överlevnad och utveckling. helhetssyn på barnet för- utsätter att olika aktörer samarbetar. Samarbete och samordning mellan olika aktörer och nivåer som sätter hela barnet i fokus bör eftersträvas, dvs. fokus bör inte enbart ligga på flickan eller pojken som elev, patient, brottsoffer eller liknande. Slutligen innebär artikel 12, principen om barnets rätt att komma till tals, att barn skall ges möjlighet till inflytande i frågor som rör dem. Varje barns rätt att bli hört, sett och respekterat löper som en röd tråd genom konventionen. De grundläggande principerna har en egen självständig betydelse, men de skall också genomsyra de övriga bestämmelserna i konventionen, dvs. de materiella artiklarna som bl.a. handlar om barnets rätt till omvårdnad, utbildning och hälsa och rätten till skydd mot övergrepp, utnyttjande och misshandel. Det är dock viktigt att hålla i minnet att konventionen inte bara ser barnet som ett offer eller ett möjligt offer som måste skyd- das. Den erkänner och bejakar barnets inneboende resurser som måste få sitt fria utrymme. budskap kan således sammanfattas med orden: barn skall respekteras. är en bindande överenskommelse mellan de stater som har ratificerat den. Staterna är förpliktigade att vidta alla lämpliga åtgärder för att genomföra konventionen. Staten är ansvarig för att för- pliktelserna fullföljs och svarar för tillkortakommanden i landet i för- hållande till konventionen. Landets inre förvaltningsstruktur har där- vidlag ingen betydelse. Hur staten sköter sitt åtagande bestäms av varje stat, så länge genomförandet ligger i linje med konventionens principer. För att säkerställa barnets rättigheter krävs en kombination av åtgärder i form av lagstiftning, opinionsbildning och upplysning. Det handlar om att genomföra mening och intentioner i såväl lagstift- ning som attityder och praxis. Såväl myndigheter, kommuner och lands- ting som domstolar skall ta hänsyn till de rättigheter som fastslås i barn- konventionen. Det handlar således dels om att beakta intentioner i olika verksamheters beslut, dels om att tillämpa den lag- stiftning som har förändrats i enlighet med krav. Det är också viktigt att fortlöpande vara uppmärksam på att lagstiftningen kan behöva justeras och förtydligas så att anda och intentioner kommer till uttryck. Arbetet med att förverkliga och att förankra kon- ventionens synsätt är långsiktigt och måste vara ständigt pågående. 1.1.1Regeringens arbete för de mänskliga rättigheterna i har anslutit sig till det stora flertalet av de internationella kon- ventioner som finns inom området mänskliga rättigheter. I regeringens skrivelse En nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna (skr. 2001/02:83) ges en helhetsbild av hur regeringen och andra aktörer arbetar för att de mänskliga rättigheterna skall respekteras och främjas i . Vidare lyfts ett antal prioriterade frågor som regeringen särskilt skall fokusera på då hand- lingsplanen gäller, däribland barnets rättigheter. För några av de prio- riterade frågorna har regeringen följande mer specificerade handlings- planer eller strategier: En nationell handlingsplan mot rasism, främ- lingsfientlighet, homofobi och diskriminering (skr. 2000/2001:59), hand- lingsplanen för jämställdhetspolitiken 2003 Jämt och ständigt (skr. 2002/03:140), handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till medborgare (prop. 1999/2000:79) samt den nationella strategin för att Skr. 2003/04:47 förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter (prop. 1997/98:182), vilken utvecklas närmare i denna skrivelse. Den generella välfärdspolitiken är basen för att kunna förverkliga barn- konventionens intentioner. Ett av målen för den generella välfärdspoli- tiken är att garantera alla barn och unga såväl flickor som pojkar en god start i livet. I sägs att barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Föräldrarna är de som har huvudansvaret för barnets vård och fostran. Barnets bästa skall komma i främsta rummet vid alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Samhällets uppgift är att stödja och komplettera föräldrarna så att goda och trygga uppväxtvill- kor kan garanteras alla barn. Utbildningspolitiken har som mål att skall vara en ledande kunskapsnation som präglas av utbildning av hög kvalitet och livslångt lärande för tillväxt och rättvisa. Målet för den ekonomiska familjepolitiken är att skillnaderna i de eko- nomiska villkoren mellan familjer med och utan barn skall minska inom ramen för den generella välfärden. Den generella välfärdspolitiken rymmer självklart också stöd till de mest utsatta grupperna familjer med svag ekonomi och barn med sär- skilda behov. En prioriterad fråga är att minska andelen barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer. En grundläggande uppgift är att skapa förut- sättningar för jämlika uppväxtvillkor för alla barn. I det ingår en strävan att göra det möjligt för båda föräldrarna att kunna vara delaktiga i och ta ansvar för barnets uppväxt. En väl utbyggd barnomsorg i kombination med föräldraförsäkringen skapar en valfrihet för föräldrarna. De jämställdhetspolitiska målen omfattar också barn flickor och poj- kar. Att samhällets resurser och verksamheter, exempelvis förskolan, skolan och fritidsverksamheten, skall komma både flickor och pojkar till del på lika villkor är en självklarhet, liksom att flickor och pojkar skall få möjlighet att utveckla sina personligheter utan att begränsas av köns- stereotypa mönster. Mödra- och barnavårdscentraler är viktiga inslag i den generella väl- färdspolitiken. Genom att verksamheterna riktar sig till alla blivande mödrar, barn och föräldrar är det naturligt att gå dit. På det sättet kan problem av olika slag uppmärksammas tidigt och tas om hand. Det handlar såväl om fysiska som sociala problem. Barn med behov av sär- skilt stöd kan på så sätt få hjälp och stöd redan i ett tidigt skede. Också barnomsorgen är en del av den generella välfärdspolitiken. Den är av avgörande betydelse för att föräldrar skall kunna förvärvsarbeta och skaffa sig nödvändiga inkomster. Den är också viktig för att ge alla barn stöd och stimulans för utveckling och lärande. Maxtaxereformen har bidragit till att påtagligt begränsa marginaleffekterna för barnfamiljerna, vilket har förbättrat incitamenten för arbete och öka möjligheten för fler barn att få ta del av den pedagogiska verksamheten. Den allmänna avgiftsfria förskolan för 4- och 5-åringar har gett alla barn rätt att delta i en pedagogisk verksamhet med lärande på lekens grund. har också en hög tillgänglighet samt jämn och hög kvalitet jäm- fört med andra länder, det gäller också när man jämför olika delar av Skr. 2003/04:47 landet. De allra flesta kommuner klarar att uppfylla lagstiftningens krav på att erbjuda plats utan oskäligt dröjsmål. Ett fåtal kommuner klarar emellertid inte att uppfylla detta krav. En viktig utgångspunkt för politiken är att alla barn och unga skall ges samma möjligheter oavsett förutsättningar, såsom härkomst, familjens ekonomiska ställning, kön, funktionshinder utifrån icke-diskrimine- ringsprincipen i . En förutsättning för en generell välfärd är därför att man uppmärksammar och ser de olikheter som finns och satsar extra på t.ex. förskola och skola i ett område som har sämre förutsättningar. Vanligtvis behövs det t.ex. mer resurser i skolor där många elever inte har svenska som modersmål än i områden där majori- teten är helt svenskspråkig. Regeringen har tillsatt en interdepartemental arbetsgrupp för att beskriva och analysera situationen för barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer. Till arbetsgruppen har knutits en referensgrupp med forskare verksamma inom området. Arbetsgruppen skall göra en samlad analys av den ekonomiska situationen för barn i familjer med svag eko- nomi. I denna analys skall ingå att mäta ekonomisk utsatthet och analy- sera orsakerna till denna. Arbetsgruppen skall också fokusera på barnens levnadsförhållanden. En grundläggande fråga i sammanhanget är hur konsumtionsutrymmet och konsumtionsmönstret för barnen påverkas av hushållets ekonomiska begränsningar. Kopplat till det är frågor om bar- nen kan delta i utflykter i skolan och liknande eller i fritidsaktiviteter utanför skolan. Även mer komplicerade frågor är en del av arbetet. Det är t.ex. av intresse att belysa hur barnens självbild och framtidstro påverkas av familjens situation. Kamratrelationer, hälsa och skolprestationer är andra områden som det är intressant att få ökade kunskaper kring. Arbetsgruppen skall inte lämna konkreta förändringsförslag. Däremot skall den återrapportera till regeringen om den finner att behov av för- ändringar finns inom särskilda områden. En annan grupp barn som är viktig att uppmärksamma och som rege- ringen har initierat fortsatt arbete kring är de asylsökande barnen. Med utgångspunkt i rapporten i mottagandet av barn från annat land som kommer till utan medföljande legal vårdnadshavare (2002/271/MAP) har flera förbättringar i mottagandet redan genom- förts eller planeras. Det gäller bl.a. behovet av boende, omvårdnad och skydd samt ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. Migrations- verket har rekryterat och utbildat särskilda barnhandläggare och ytter- ligare utbildningsinsatser pågår i syfte att utveckla samtalsmetodiken när asylutredningar med barn görs. Målet är att före skall samtliga enheter där man utreder asylärenden som omfattar barn, skall det finnas handläggare som har fått denna särskilda utbildning. Vidare har arbetat med att höja kvalite- ten på boendeenheter för ensamkommande barn, bl.a. genom att öka per- sonaltätheten och minska barngruppernas storlek. Barnpolitikens mål: Målet för barnpolitiken är att barn och unga skall respekteras, ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. har i samband med behandlingen av budgetpropositionen (prop. 2002/03:1 utgiftsområde 9, bet. 2002/03:SoU1, rskr. 2002/03:81) fastlagt målet för barnpolitiken. Politikområdet omfattar insatser för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i samt internationella adoptionsfrågor. Med barn avses varje flicka och pojke under . Politikområdet är sektorsövergripande. Uppgiften är att initiera, driva på och samordna processer med målsättningen att , dess anda och inten- tioner skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla sam- hällsverksamheter som rör barn och unga. Barnpolitik är på så sätt inte något traditionellt sakpolitiskt område. Vissa sakfrågor finns dock inom politikområdet, såsom internationella adoptioner samt andra frågor som berör flera olika politikområden, t.ex. barnsäkerhet där ett samlat ansvar för samordning är nödvändigt. Till grund för regeringens barnpolitik lig- ger den av godkända strategin för att förverkliga FN:s konven- tion om barnets rättigheter (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Det finns ingen tydlig gränsdragning i övergången från barn till vuxen. Barnpolitiken har därför särskilda beröringspunkter med ungdomspoliti- ken genom att utgör en väsentlig grund även för ung- domspolitiken och genom att de ungdomspolitiska målen är formulerade för och omfattar även ungdomar . Utifrån de grundläggande principerna i är inrikt- ningen på barnpolitiken att: -Inget barn får diskrimineras på grund av härkomst, kön, religion, funktionshinder eller andra liknande skäl; -Barnets bästa skall vara vägledande vid allt beslutsfattande och vid alla åtgärder som rör barn och unga; -Barn och unga skall tillåtas att utvecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar; -Barn och unga skall ges möjlighet att framföra och få respekt för sina åsikter i frågor som berör dem. Dessa inriktningsområden skall inte och kan inte ses som isolerade från varandra. En förutsättning för att kunna avgöra vad som är barnets bästa är t.ex. att man har tagit reda på hur flickan eller pojken själv eller barn och unga som kollektiv ser på saken. Insatserna inom politikområdet är dels av övergripande, strategisk natur, så som metodutveckling, insamlande av kunskap och informa- tionsspridning om , dels av mer konkret natur med syfte att tillförsäkra barn och unga sina rättigheter enligt konventionen. Syftet med barnpolitiken och barnkonventionsarbetet är att det skall anläggas ett barnperspektiv i alla de beslut och andra åtgärder som rör barn. Att inta ett barnperspektiv innebär bl.a. att man förmår att se saker ur barnets synvinkel. Barnperspektiv är ett begrepp som delvis hänger samman med barn- Skr. 2003/04:47 kompetens. Det tål dock påpekas att de inte är synonyma. syftar på framför allt kunskaper och praktiskt handlag. Att inta ett barn- perspektiv innebär bl.a. att man förmår att se saker ur barnets synvinkel. Kompetens ger goda förutsättningar att beakta barnets perspektiv, men det utgör ingen garanti. Man kan ha hög barnkompetens och likväl för- summa barnperspektivet. Utgångspunkten i barnperspektivet är respekten för barnets fulla män- niskovärde och integritet. Alla människor stora som små har lika värde. Ytterligare en utgångspunkt i barnperspektivet är barndomens egenvärde. Barn är inte bihang till föräldrarna eller passiva mottagare av föräldrapåverkan. De är inte miniatyrupplagor av vuxna utan egna indi- vider med egna behov och rättigheter. Barndomen ses således inte enbart som en förberedelse för vuxenlivet utan som en del av livet med ett värde i sig. Begreppet perspektiv betyder synvinkel. I detta sammanhang kan det betyda att se olika beslutsalternativ ur barnets eller den unges synvinkel, att se med barns ögon. Det handlar om att försöka ta reda på hur barn och unga upplever och uppfattar sin situation och eventuella förändringar. Det räcker alltså inte med att man gör någonting som man som vuxen anser vara till barnets bästa. Barnperspektivet innefattar ett visst mått av empati, inlevelse och förmåga att identifiera sig med barnets eller den unges situation. I detta ligger också att ha en insikt om att med barnets stigande ålder och mognad följer en allt starkare rätt att få inflytande över beslutet. Barnperspektiv innebär att barnet sätts i fokus. Att ha ett barnperspek- tiv innebär att se barnet som expert på sin egen situation, Ingen vet bättre hur det är att vara än en femåring. Detta betyder att det inte finns bara ett barnperspektiv. En femårings värld är inte densamma som en 16- årings. Att ha ett barnperspektiv innebär också att man noga analyserar vilka följder ett beslut kan få för ett enskilt barn eller tonåring eller för barn och unga som grupp. Att ha ett barnperspektiv innebär vidare att man sätter sig in i och försöker förstå barns eller ungas situation. Förståelsen är central och en förutsättning för att kunna vidta åtgärder för barnets bästa. Därmed inte sagt att förståelsen alltid behöver betyda ett accepterande. Att byta perspektiv, att se världen med andras ögon, förutsätter också förmåga att sätta gränser för sin egen inlevelse så att man inte helt anammar barnets eller tonåringens värld. Det är i sista hand den vuxne som utifrån ett vuxet perspektiv, kunskaper och erfarenheter måste fatta beslut och ta ansvar för beslutet. strategi för att förverkliga FN:s 2.1Den av antagna strategin En enhällig riksdag godkände den av regeringen föreslagna strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Den nationella strategin utgår från de förslag som den parlamentariskt sammansatta lämnade i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116). hade i uppdrag att göra en bred översyn av hur svensk lagstiftning och praxis stämmer överens med bestämmelser och intentioner. Barn- kommitténs betänkande utgör ett värdefullt dokument när det gäller tolk- ningen av åtaganden enligt och har alltsedan det presenterades haft stor betydelse för det löpande lagstiftningsarbetet. Utgångspunkten för strategin är att anda och inten- tioner skall beaktas i allt beslutsfattande som rör barn. Regeringen uttalar i strategin att är ett viktigt instrument för att ta tillvara barns och ungas rättigheter och intressen. Att sprida kunskap och med- vetenhet om konventionen är just nu det viktigaste inslaget i förverk- ligandet av i . Konventionen skall i första hand nå beslutsfattare vars verksamhet påverkar barns vardag, vuxna som arbetar med barn samt barn och ungdomar själva. Strategin innehåller följande moment: -skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande inom som rör barn. -Barnperspektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utrednings- direktiv. -bör på olika sätt tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som skall arbeta med barn. -Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn och ungdomar skall erbjudas fortbildning för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om . -Kommuner och landsting bör på samma sätt erbjuda sin personal fort- bildning. -Kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. -Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som rör barn. -Barns och ungdomars inflytande och delaktighet i samhälls- och tra- fikplaneringen skall utvecklas. -verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka dess roll vid genomförandet av i . -Barnstatistiken skall utvecklas. Regeringen har för perioden 19992003 avsatt sammanlagt 52,5 miljo- ner kronor till insatser för att förverkliga i . Därutöver har de särskil- da medel om som har disponerat för genomförande av centrala metodutvecklings- och kun- skapsdelar i strategin fr.o.m. förts över till Barnombuds- Skr. 2003/04:47 mannens förvaltningsanslag. 2.2Vem riktar sig strategin till? Folkrättsligt är det som stat som är ansvarig för åtagandena enligt . företräds i det fallet av regeringen. Det är regeringen som får stå till svars för eventuella tillkortakommanden. Genom det internationella åtagandet har också förbundit sig att ha system som garanterar att alla offentliga myndigheter och andra organ inom sina respektive ansvarsområden fullföljer de förpliktelser som sta- ten har iklätt sig genom att ansluta sig till konventionen. Artikel 4 i ålägger staten att vidta alla lämpliga lag- stiftnings-, administrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättig- heter som erkänns i konventionen. I fråga om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter skall konventionsstaterna vidta sådana åtgärder med utnyttjande till det yttersta av sina tillgängliga resurser. De flesta verksamheter som direkt rör barn och unga finns i kommu- nerna och i landstingen. Här finns skolan och förskolan, , fritidsklubbar, idrottsplatser och lekplatser, barnavårdscentraler och ung- domsmottagningar, men också bussar och andra kommunikationsmedel. Beslut om trafik, byggande och planering av kommunen är också sådant som påverkar barns och ungas vardag. Beslut som påverkar barns och ungas liv och vardag fattas också av statliga myndigheter och i hög grad av domstolar.