prop · GR03101 · 2004-04-16 00:00:00 — -justeringar för förändringar av fordringar och skulder i balansräkningen, -övriga transaktioner som påverkar betal- ningar samt -justeringar hänförbara till statsskulden Tabell 6.2 Samband mellan några väsentliga saldomått Justeringar för poster som inte medför (not 11 till RR) Avskrivningar och nedskrivningar m.m. inkl. nedskrivning av studielån (summan av not 9 till RR och del av not 55 till FA) Avsättningar och fondering m.m. (förändring i BR i not 40-42 samt del av not 55-56 till Resultatandelar (not 10 till RR) Realisationsvinster/förluster (del av not 56 till FA) Justering för förändring av fordringar Skatter och transfereringar (del av not 33 och del av not 44 till BR, motsv. info i not 53 och 55 till FA) (not 62 till Övriga förändringar (not 57 samt del av not 61 till FA) Övriga transaktioner som påverkar Investeringar (not 58 till FA) anläggningstillgångar (enl. FA) Nettoutlåning (not 59 till FA) Utdelningar från statliga bolag (not 54 Nettoökning av statens lån (FA:s kortfristiga placeringar, myndigheters innehav av statsskuldpapper samt Anm. RR = Resultaträkningen bort för att komma fram till statsbudgetens saldo. Av de orealiserade valutakursföränd- ringarna på var 14,9 mil- jarder kronor direkt hänförbara till statsskulden och till skuldskötsel- instrument och terminskontrakt. Avskrivningar, avsättningar och förändring av fonder medför inte några betalningar och påver- kar således inte statsbudgetens saldo. Detsamma gäller för resultatandelar i dotter- och intresse- företag och realisationsvinster/-förluster. Justeringar av förändringar av skulder och fordringar Förändringar av skulder och fordringar påverkade statsbudgetens saldo med , varav var hänförbara till förutbetalda och upplupna poster m.m. i anslutning till statsskulden och -2,4 mil- jarder kronor var hänförbara till fordringar och skulder som rör skatter och transfereringar. Statens betalningsnetto har således påverkats positivt av förändringar av skulder och fordringar. Mer information om orsakerna till förändringar av skulder och fordringar ges i avsnitt 4.3 Konsoliderad balansräkning och i avsnitt 4.4 Finansieringsanalys. Övriga transaktioner som påverkar betalningar Några transaktioner som medför betalningar, exempelvis investeringar, statens utlåning och utdelningar på statens aktier, redovisas i balans- räkningen, men inte i resultaträkningen, och måste därför läggas till resultaträkningens saldo för att få fram statsbudgetens saldo. Investeringar i anläggningstillgångar uppgick till . Justeringar för transaktioner som inte medför betalningar I resultaträkningen ingår vissa poster som inte medför betalningar, t.ex. avskrivningar och orea- liserade valutakursförändringar, som måste tas Nettoökningen av statens lån, dvs. statens netto- upplåning , uppgick till . Denna post är identisk i absoluta tal med saldot i finansieringsanalysens statens netto- upplåning. Justeringar som är hänförbara till stats- skulden Statens nettoupplåning var 4,8 miljarder lägre än statsbudgetens saldo. Skillnaden mellan statens nettoupplåning och statsbudgetens saldo beror på att det finns transaktioner som påverkar statsskulden, men som inte påverkar statsbud- getens saldo. Det gäller t.ex. förändringar av fordringar och skulder som är hänförbara till statsskuldsför- valtningen. Å andra sidan finns det transaktioner som påverkar statsbudgetens saldo, men som påverkar statsskulden först efterföljande perio- der, exempelvis kortsiktiga placeringar på marknaden av betalningsöverskott på statverkets checkräkning. Kärnavfallsfondens och Insättningsgaranti- nämndens köp och försäljningar av statspapper påverkar statsverkets checkräkning, men elimi- neras i årsredovisningen för staten. Därför måste även ett netto av dessa läggas till för att få fram lånebehovet. Staten har garantiåtaganden i form av insätt- ningsgaranti och investerarskydd, garantier om tillförsel av kapital, exportgarantier och u-kredit- garantier, andra slags kreditgarantier samt pen- sionsgarantier. Garantierna hanteras av fem myndigheter: (), ()6, (), (Sida) samt Statens bo- stadskreditnämnd (BKN). Garantiportföljen redovisas i avsnitt 7.1. Nuvarande garantimodell, som infördes i anslutning till den nya budgetlagen, ställer krav på kostnadstäckning, vilket innebär att risken i varje garantiåtagande eller grupp av åtaganden ska värderas. Utifrån värderingen bestäms en av- gift för garantin7. Till den del avgifter inte betalas av garantitagaren är det fråga om en statlig sub- vention. En sådan subvention ska belasta ett anslag. En redogörelse för riskerna i garantiportföljen lämnas i avsnitt 7.2. I avsnitten 7.3 7.5 be- handlas dels vilka reserveringar som görs för framtida garantiförluster, dels vilka tillgångar som finns i garantiverksamheten och slutligen hur dessa förhåller sig till varandra. redovisas betalningsflödena i garantiverksam- heten och hur dessa påverkar statens finanser. Statens garantiportfölj uppgår till , en ökning med i jämförelse med 2002. I summan ingår inte kapitaltäckningsgarantier eftersom de är obe- gränsade till tid och belopp och därför inte kan värderas. Inte heller ingår investerarskyddet där uppgifter saknas om storleken på de skyddade tillgångarna. Störst är insättningsgarantin (), garantier om tillförsel av kapital (), exportgarantier och u-kredit- garantier () samt kredit- garantier av olika slag (). Övriga åtaganden, främst pensionsgarantier, uppgår till . Därutöver redovisas utfästelser om att ställa ut garantier på för i huvud- sak exportgarantier. 6För garantikapital gäller att RGK enbart rapporterar åtagandets storlek. I övrigt hanteras dessa åtaganden av respektive ansvarigt departement. 7Avgifterna för insättningsgarantin och investerarskyddet regleras i särskild lagstiftning baserad på EG-direktiv. För insättningsgarantin ska bankinstitutens sammanlagda avgifter uppgå till en viss andel av de garanterade insättningarna. Om de behållna avgiftsmedlen nått den målsatta nivån ska avgiftsuttaget vara av de garanterade insättningarna. För investerarskyddet tas endast ut en administrativ avgift. De ersättningsfall som uppstår finansieras i efterhand av de företag som omfattas av skyddet. Tabell 7.1 Statliga garantiåtaganden och utfästelser Garantier om tillförsel av 1Åtagandet för insättningsgarantin avser . För investerarskyddet saknas uppgift om storleken på de skyddade tillgångarna. 2För de två kapitaltäckningsgarantierna har inte några värden uppskattats eftersom garantierna är obegränsade och belopp. har beslutat att EKN får binda staten för exportgarantier . Regeringen har bemyndigat EKN att av denna ram använda . För EKN:s investeringsgarantier finns en särskild ram på och den s.k. Balt- ramen (se nedan) har en ram på . Den totala ramen för Sidas garanti- åtaganden uppgår till , varav kan användas för Sidas fristå- ende garantier. Ramarna för BKN:s kreditgaran- tier till kooperativa bostadsrättsföreningar och för kommunala åtaganden är 1 respektive . Ramen för BKN:s s.k. nya garantier är . Inom RGK:s garantigivning finns ramar för enskilda projekt och några mindre program. Storleken på den statliga garantiportföljen har legat på . till och med ökade åtagandena tillfälligt genom flyggarantiförsäkringarna. Diagram 7.1 Utveckling av garantiåtagandena 19972003 Insättningsgarantins syfte är att stärka konsu- mentskyddet för allmänhetens insättningar i banker och värdepappersbolag. Garantin, som finansieras genom avgifter från kreditinstitut, kan sägas innebära att konsumenterna erbjuds ett säkert placeringsalternativ, vilket medför samhällsekonomiska vinster. Garantins existens kan också antas minska risken för uttagsan- stormningar, vilket medför ett visst system- skydd. De garanterade insättningarna har varierat . Insättningsgarantins omfatt- ning och utformning styrs av regelverk inom och EU. Maximalt belopp som betalas ut som ersättning är per kund och institut. Samma ersättningsbelopp gäller för in- vesterarskyddet, vilket omfattar värdepapper och medel som banker och värdepappersbolag hante- rar för kunders räkning. Insättningsgarantin och investerarskyddet har ännu inte behövt tas i anspråk sedan de infördes respektive 1999. Om det inträffar ersätt- ningsfall beträffande institut som bedriver verk- samhet i både och annat land finns behov av samarbete mellan IGN och andra länders er- sättningssystem. Samarbetsavtal om insättnings- garanti och/eller investerarskydd har träffats med fem länder. Regeringen har tillsatt en utredning som ska se över insättningsgaranti- systemet och investerarskyddet med inriktning på att föreslå en framtida utformning av syste- met. Utredningen ska vara klar . Garantier om tillförsel av kapital I stället för att staten direkt tillför kapital till ett företag kan garantier ställas ut där staten åtar sig att under vissa betingelser tillskjuta kapital. En sådan garanti är en relation mellan två parter: företaget och staten som utfärdare av garantin. Men garantin skyddar i praktiken tredje part, dvs. företagets kunder och intressenter. En kapitaltäckningsgaranti innebär att staten åtar sig att ovillkorligen tillskjuta kapital till ett bolag i ett utsatt läge. Sedan införandet av garantimodellen har inga nya kapitaltäcknings- garantier utfärdats. Garantier som är obegrän- sade och belopp är nämligen inte förenliga med garantimodellen eftersom det inte går att prissätta risker för obegränsade åtaganden. Vid utgången av 2003 fanns två kapitaltäck- ningsgarantier kvar, båda inom infrastruktur- sektorn (avseende respektive de svenska landförbindelserna till ). En grundfondsförbindelse är i likhet med kapitaltäckningsgarantin en tvåpartsgaranti, men innebär ett begränsat åtagande i belopp och/eller tid. Vid utgången av 2003 fanns åtaganden på till tre svenska finansierings- institut. Medlemsåtagandet i nio internationella finan- sieringsinstitut (, Europeiska in- vesteringsbanken, Nordiska investeringsbanken, regionala utvecklingsbanker m.fl.) består av in- betalt kapital och garantikapital. Garantikapitalet innebär att svenska staten förbinder sig att till- handahålla ett visst kapitalbelopp utöver det kapital som direkt betalat in till berört institut. Dessa åtaganden uppgick vid utgången av 2003 till . finns en garanti som innebär en rätt för att ta upp lån i RGK inom en begränsad ram. Denna ram, som från början var , minskar med och uppgår till . EKN ska främja svensk export genom att mot en premie erbjuda företag, banker och andra finansieringsinstitut statliga garantier mot för- luster vid exportaffärer och utlandsinvesteringar. Garantierna fungerar som en försäkring där svenska staten tar vissa risker, exempelvis att betalning inte erhålls enligt avtal. Exportgaran- tier kan även användas som säkerhet hos banker och underlättar på så sätt konkurrenskraftig finansiering av exportaffärer. har en förenklad garanti, bas- garantin, tagits fram för att ge de mindre och medelstora företagen i bättre och smidi- gare riskavtäckning och därmed stärka deras internationella konkurrenskraft. Efterfrågan på motgarantier8 har ökat kraftigt . Inom en ram för årsvisa limiter kan bankerna nu successivt göra avrop i takt med att de utfärdar krediter för ingångna kontrakt. har också ett nytt generellt system för införts som är mer transparent och ger en högre grad av differentiering mellan olika risker. Engagemanget i exportgarantier inklusive utfästelser uppgick vid slutet av 2003 till , en minskning med . Det är framförallt utfästel- serna som minskat genom att några få, mycket stora, affärer inte genomfördes. Även garanti- åtagandena minskade bl.a. beroende på valuta- kursändringar (av garantierna är utställda i US-dollar). Av garantierna avsåg affärer med privata gäldenärer och affärer med statliga eller andra offentliga låntagare. Engagemanget inklusive utfästelser inom den särskilda garantiramen för , med flera länder (Baltramen) har ökat till . En ökande andel av efterfrågan på garantier från dessa länder har dessutom kun- nat tillgodoses genom ordinarie exportgarantier. En u-kredit är en form av exportkredit som Sida garanterar och subventionerar, men som inte behöver vara knuten till svenska exportprojekt. Garantierna ges till projekt som av Sida bedöms få betydande utvecklingseffekter i det berörda landet och som inte kan bära kostnaderna för en normal finansiering på kommersiella villkor. 8 Motgarantin täcker risker för utställare av säkerheter när någon annan än den svenske exportören är utställare, t.ex. en bank. Garantin täcker både otillbörligt utnyttjande av säkerheten och berättigat utnyttjande av säkerheten när exportören underlåtit att fullgöra sitt anbud eller åtagande i exportaffären. Sidas totala engagemang inklusive utfästelser uppgick till , vilket är en minskning med . Förändringen berodde dels på en kraftigt minskad volym av nya utfästelser, dels på lägre dollarkurs . En stor del av Sidas engagemang är i utländsk valuta, främst dollar. Den vanligaste formen av enskilda garanti- åtaganden är kreditgarantier. En sådan innebär att staten tar på sig hela eller delar av kredit- risken vid finansiering av exportaffärer eller in- vesteringar i infrastruktur, bostäder etc., men överlåter själva kreditgivningen till andra långiva- re. I ett par fall sköter bolag sin finansiering genom att emittera obligationer på kreditmark- naden. RGK ställer då ut en kreditgaranti för varje enskild lånetransaktion och även för de derivattransaktioner som bolaget ingår med olika motparter. För att inte tillföra finansiella risker utöver den reala risken i projekten har RGK upprättat riktlinjer för bolagens upplåning, portföljhantering och valutaexponering. Nedan beskrivs de olika åtagandena av kredit- garantier förutom exportgarantierna och u- kreditgarantierna som redan behandlats. De garanterade infrastrukturprojekten är Öre- sundsbron (där åtagandet delas solidariskt med danska staten) och de s.k. Stockholms- och Göteborgslederna. Staten garanterar den upp- låning som respektive företag gör på kredit- marknaden. Tillsammans uppgår kreditgaranti- erna till , en ökning med . Kreditgarantier får ställas ut för Venantius AB:s upplåning på högst . Åtagan- det minskade med när- mare till . Kreditgarantier för finansiering av bostads- byggande utfärdas av BKN för att främja bostadsförsörjningen. Statliga kreditgarantier kan lämnas för ny- och ombyggnad av bostäder (två skilda regelverk för nya respektive äldre garantier), avlösen av kommunala borgensåta- ganden, lån till kommunala bostadsföretag, lån till kooperativa hyresrättsföreningar samt för vissa kommunala åtaganden för boendet. Bostadskreditgarantierna uppgick vid slutet av 2003 till , en minsk- ning med . Inom de tre sistnämnda områdena ovan finns inga garan- tiåtaganden utställda. De internationella garantierna gäller dels krediter från Nordiska investeringsbanken för enskilda projekt i olika länder på , dels några beloppsmässigt mindre garantier till tre östeuropeiska länder (där de garanterade lånen ska lösas ) samt till i . har RGK ställt ut en garanti till (f.d. SJ Godstrafik) för en finansiell lease på . Det finns ett tusental kreditgarantier på rela- tivt små belopp avsedda att främja sysselsätt- ningen inom lantbruk och glesbygd om totalt . Dessa garantiprogram är nu stängda för ny garantigivning. Sida bedriver en försöks- period med fristående garantier inom en ram på . har Sida ställt ut garan- tier på för fyra olika engagemang i . Garantier för pensionsåtaganden utgör ett tryg- gande av upparbetade avtalspensioner för an- ställda vid före detta statliga myndigheter som har bolagiserats. I vissa fall har de aktuella delarna av företagens (de före detta myndig- heternas) pensionsskulder tryggats direkt genom garanti. I andra fall finns direkta försäkringar hos Försäkringsbolaget () som sedan garanteras i form av en efterborgen från staten. I några fall har medlen som ska finansiera pensionerna förts till stiftelser som sedan garan- teras direkt eller indirekt av staten. Uppgifter om storleken på pensionsåtagan- dena lämnas först , vilket gör att uppgifter saknas . det uppgick till . Statens garantiportfölj innehåller obalanser efter- som åtagandena tillkommer på politiska grunder och inte i diversifieringssyfte. Flera av åtagan- dena är mycket stora och förknippade med rela- tivt hög risk. Därtill kommer att åtagandena eller grupperna av åtaganden i stora delar utsätts för samma riskfaktorer (t.ex. ränteutvecklingen). Garantiportföljen kan därför inte karaktäriseras som balanserad eller diversifierad. Riskerna i garantiportföljen är beroende av svenska makroekonomiska förhållanden såsom ekonomisk tillväxt och ränteutveckling, andra länders makroekonomiska och politiska för- hållanden samt projektspecifika riskfaktorer såsom trafik- och försäljningsutveckling. Detta innebär att en lågkonjunktur eller en varaktig ränteuppgång med en vikande fastighetsmarknad som följd, eller att länder ställer in betalningar, kan medföra att garantier infrias. En svag trafik- utveckling i vissa regioner eller en låg försäljningsvolym är exempel på projektspecifika riskfaktorer som kan medföra dålig lönsamhet och leda till infrianden. Olika typer av risker och riskanalys Nedan följer en beskrivning av de olika typerna av risker i garantiportföljen samt en bedömning av riskläget. Insättningsgarantin är statens största garanti- åtagande. Risken för infriande varierar med konjunkturen men även med den finansiella situ- ationen för enskilda banker. Det mest troliga krisscenariot är att ett värdepappersbolag eller en mindre bank går i konkurs. Den totala skadeut- betalning som då beräknas ske bedöms kunna täckas av insättningsgarantins ackumulerade garantiavgifter. Risken för infriande av investerarskyddet får i allt väsentligt anses vara densamma som för in- sättningsgarantin. IGN har bedömt att den för- väntade kostnaden för investerarskyddet är låg. Den skyddslagstiftning och de rutiner för internkontroll som finns utgör en tillräcklig säkerhet för de allra flesta investerare i händelse av fallissemang i ett värdepappersinstitut. Ersätt- ningsfall kommer troligen inte att inträffa ofta. IGN har därför inte ansett det nödvändigt att bygga upp en fond för att säkerställa betalnings- beredskap i förväg. Risken för infrianden av kapitaltäcknings- garantierna till och obe- gränsade och belopp är bl.a. beroende av lönsamheten i projekten. Åtagandena i form av garantikapital till inter- nationella finansieringsinstitut är exponerade mot landspecifika risker, till stor del i länder med relativt hög kreditrisk. Instituten, som är exponerade mot landrisker, är prioriterade långivare med god kapacitet att hantera kreditförluster och har dessutom en restriktiv kreditgivning. De bedöms av dessa anledningar vara behäftade med relativt sett låg risk. Riskerna för infrianden av exportgarantier vari- erar över olika länderkategorier (politisk och ekonomisk utveckling i respektive land) och kommersiella förutsättningar i de olika affärerna (kommersiella risker). har tren- den varit en relativ minskning av andelen rena statsrisker och en stark ökning av företags- och projektrisker. utgjordes dock allt- jämt nära hälften av de utestående garantierna och utfästelserna av rena statsrisker eller risker på annan offentlig aktör. Det största enskilda engagemanget är leverans av JAS Gripen till . Därefter kommer (telekomsektorn), (gruvsektorn), (telekom- och energisektorerna) samt (energisektorn). Affärer i dessa länder svarar för av de utestående engage- . För u-kreditgarantierna har den negativa ut- vecklingen i inneburit en hög nivå på skadeersättningarna. för- väntas de fattigaste och mest skuldsatta länderna komma att erbjudas skuldavskrivningar. Bedömningen är att framtida infrianden inom gruppen av exportgarantier och u-kreditgarantier med minst 95 procents sannolikhet täcks av ackumulerade garantiavgifter och fordringar. Flertalet av de företag inom infrastruktur och bostadsfinansiering vars åtaganden garanteras av staten har en verksamhet som gör att deras lön- samhet är mycket beroende av ränteläget, den allmänna konjunkturen samt projektspecifika risker och då framförallt trafikutvecklingen för Öresundsförbindelsen. Exponeringen mot fastighetsmarknaden (inom området bostadsfinansiering) har minskat , till stor del beroende på att Venantius finansiella ställning har förbättrats. För bostadskreditgarantierna bedöms risken vid nuvarande ränteläge ha minskat väsentligt i förhållande till tidigare bedömningar. BKN upp- skattar förlustrisken till för äldre garantier och till för nya garantier. Pensionsgarantierna, slutligen, är av varierande risk. Gruppen är relativt sett stor och inom gruppen finns många olika åtaganden i statliga bolag. Riskerna bedöms totalt sett som små på grund av tillgängligt buffertkapital hos FPG och en restriktiv placeringspolicy hos . Inte möjligt att för närvarade analysera den totala portföljens riskprofil Statens portfölj av garantier innehåller obalanser genom stora enstaka engagemang och koncent- ration av garantier inom vissa sektorer. Detta beror på att portföljen byggts upp genom en- skilda politiska beslut och inte med inriktning på riskdiversifiering. Portföljen är på så sätt risk- fylld. saknas emellertid möjlig- heter att mäta och redovisa den samlade port- följens riskprofil. En sådan analys kräver först och främst att garantimyndigheternas respektive riskredovisningar är jämförbara, men även att samvariationerna mellan de stora engagemangen härleds och analyseras. Regeringen har gett RGK i uppdrag att samordna arbetet med att få till stånd en gemensam redovisning av kostnader och risker inom garantiområdet. Samtliga garantimyndigheter ska delta i detta arbete. 7.3Reserveringar för framtida garantiförluster Den avgift eller premie som garantimyndig- heterna tar ut ska avspegla risken i åtagandet (utom avgifterna för insättningsgarantin och investerarskyddet, vilka regleras i lag, se not 2 till resultaträkningen). På så sätt ska premierna vara en tillräcklig reserv för de framtida infrianden och skadeersättningar som myndigheterna kan komma att betala till sina garantitagare. Som ett mått på risken i garantiåtagandena värderar RGK, EKN och Sida sina förväntade framtida förluster och reserverar (avsätter) medel för dessa förluster på balansräkningarnas skuldsida. Den förväntade förlusten mäter den förlust som man förväntar sig i genomsnitt ska inträffa för ett givet engagemang över en given tidsperiod. Utöver riskavsättning för förväntade förluster gör EKN och Sida en avsättning för risken för oförväntade förluster. De oförväntade förluster- na representerar osäkerhet i de framtida utfallen och mäter den största förlust som man tror kan inträffa med en given sannolikhet, t.ex. 95 pro- cent. Avsättningen tar hänsyn till hur hög kon- centrationsrisk EKN och Sida har i sina engage- mang, dvs. om åtagandena är koncentrerade till vissa länder och/eller branscher. I tabell 7.2 redovisas de reserveringar (avsätt- ningar) som gjorts av RGK, EKN och Sida för förväntade och oförväntade förluster samt hur den totala reserveringen står i relation till myn- digheternas engagemang. Vidare visas hur reser- veringarna förändrats . Tabell 7.2 Reserveringar för framtida garantiförluster 1RGK gör inga reserveringar för oförväntade förluster. 2I engagemangen för EKN, Baltramen och u-kreditgarantierna ingår garanti- förbindelser och vissa utfästelser. RGK:s reserveringar minskade med . Förändringen berodde nästan helt på den minskade risken i Venantius. EKN:s reserveringar för förväntad förlust har minskat med , beroende på minskningen i engagemanget och fallande dollarkurs. Däremot ökade reserveringarna för oförväntade förluster med genom ökad koncentration av riskerna (de tio största riskobjekten svarade för av EKN:s engagemang). För Sidas del återspeglar de ökade reservering- arna för u-kreditgarantierna de tilltagande riskerna på många av de länder där Sida har sitt engagemang. IGN och BKN gör inga motsvarande reserve- ringar för framtida garantiförluster.