prop · GR0360 · 2004-03-10 00:00:00 — ningsområde och, om så inte skulle vara fallet, att direktivet inte hindrar att sådana återvinnings- och insamlingssystem som upprättats för att genomföra direktivet ändå omfattar plastkassar. , , , kommissionen och parterna har också Generaladvokatens förslag till avgörande : Med utgångspunkt i direktivets ordalydelse ska bärkassar av plast som de i målet aktuella anses vara förpackningar av kategorin transportförpack- ningar enligt artikel 3.1 c, eftersom de möjliggör för kunderna att trans- portera sina varor från butiken och härvid förhindrar att varorna skadas. Generaladvokaten konstaterar vidare att frågan om vem som är att anse som producent av förpackningarna inte kan påverka bedömningen av om det är fråga om förpackningar i direktivets mening. systematik ger stöd för att bärkassarna ska anses vara förpackningar, då det bl.a. framgår av direktivet femte skäl och artikel 2 att definitionen av förpackningar ska ges en så vid tolkning som möjligt. denna tolkning överens med direktivets syfte att säkerställa en hög miljöskyddsnivå, då bärkassar av detta slag i regel inte ingår i medlems- staternas nationella återvinningssystem som de kastas bort i stora mängder till skada för miljön. Mot bakgrund av direktivets syfte påverkas inte heller tolkningen av begreppet förpackning av om konsu- menten betalar för densamma eller får den gratis. C-448/01 (Ä 12/02:1) m.fl. mot Republiken ; begäran Den nationella domstolens fråga: Om bestämmelserna om offentlig upp- handling, särskilt artikel 26 i direktiv /36/EEG om samordning av för- farandet vid offentlig upphandling av varor, medger att den upphand- lande myndigheten vid inköp av el premierar anbud som uppvisar störst mängd levererad el ur förnybara energikällor. Vidare är det fråga om det är förbjudet, särskilt enligt artikel 2.1 b i direktiv /665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten, att göra upp- hävandet av ett rättstridigt beslut beroende av att det visas att det rättstri- diga beslutet har en väsentlig inverkan på upphandlingsförfarandets ut- Tvisten rör upphandling av elleverans till statens tjän- stelokaler i delstaten . har yttrat sig beträffande den första frågan och argumenterat för att dels el ur förnybara energikällor, eller generella miljöhänsyn, får användas som ett tilldelningskriterium, dels att ett tilldelningskriterium inte måste vara till ekonomisk fördel för den upphandlande myndigheten. , , kommissionen och parterna har också yttrat Generaladvokatens förslag till avgörande : När det gäller den första delfrågan anser generaladvokaten att den upphandlande enheten får använda grön el som ett tilldelningskriterium, vilket följer av avgörandet i C-513/99 (2002 I-7213). Den upphandlande enheten ska dock ha möjlighet att effektivt kunna kontrollera om den el som levereras verkligen kommer från förnybara energikällor, vilket inte görs i denna upphandling. enheten kan då inte jämföra de inkommande anbuden på ett objektivt sätt och grunderna för tilldelning strider därför mot de generella principerna som domstolen erkänt i sin praxis, särskilt principerna om likabehandling Då det inte heller finns någon avgränsad krets köpare och mängden el som beaktas är den som överskrider 22.5 GWh saknas enligt generaladvokaten den koppling till föremålet för upphandlingen som Kriterierna strider därför mot direktivet 93/36/EEG. kriterierna är även diskriminerande eftersom de gynnar stora företag på bekostnad av de små. C-464/01 (Ä 21/02:2) mot Bay Wa Aktiengesellschaft; begäran från Oberster Gerichtshof, Den nationella domstolens fråga: Om en bonde vid köp av tegelpannor till sin gård där han både bor och bedriver jordbruksverksamhet är att anse som konsument i Brysselkonventionens mening. har yttrat sig enbart beträffande den fråga som avser om de omständigheter som leder till slutsatsen att någon är att betrakta som konsument måste ha varit synbara för konsumentens avtalspart. anser att frågan ska besvaras nekande eftersom något sådant synbarhets- rekvisit inte framgår av artikel 13 i Brysselkonventionen och att tolka in ett sådant rekvisit skulle strida mot syftet med de konsumentskyddande bestämmelserna i konventionen. , , , , kommissionen och sökanden har också yttrat sig. C-18/02 (Ä 54/02:1) för Torline A/S mot LO i för Sjöfolk; begäran från Den nationella domstolens fråga: Om specialforabestämmelsen i artikel 5.3 i Brysselkonventionen om forum för tvister om skadestånd utanför avtalsförhållanden, dvs. domstolen på orten där skadan inträffade, är tillämpligt på en talan som enbart omfattar en laglighetsprövning av varslade kollektiva stridsåtgärders och, om så är fallet, hur om begreppet orten där skadan inträffade kan tolkas så att dansk domstol är behörig att pröva en tvist där varslet utgått ifrån , från ett svensk fackförbund men riktat sig mot ett fartyg som ägs av ett rederi med hemvist i och som är registrerat i det danska internationella sjöfartsregistret samt vars besättning består av polska sjömän. åtgärderna har syftat till att få till stånd kollektivavtal för besättningen. har anfört att artikel 5.3 enligt sin ordalydelse inte är tillämplig på en fastställelsetalan om lagligheten av stridsåtgärder. bestämmelsen i artikel 5.3 ska dessutom enligt domstolens praxis tolkas restriktivt och på ett sätt som är förutsägbart för svaranden, varför artikeln inte kan ges den innebörden att domsrätt föreligger för danska berörde i sitt skriftliga yttrande inte frågan hur begreppet orten där skadan inträffade ska tolkas i en situation som den , , kommissionen och parterna har också Vid den muntliga förhandlingen vidhöll att det i första hand inte var fråga om en talan om skadestånd i den mening som avses i artikel 5.3 i konventionen. gjorde dessutom gällande att en tillämpning av artikel 5.3 hur som helst inte ska leda till att dansk domstol anses behörig att pröva tvisten. Detta eftersom tvisten enbart rör den skadevållande handlingen och därför enbart har en nära anknytning till den ort där handlingen företogs, dvs. uppstått i saknar relevans för bedömningen av en sådan tvist och kan därmed inte utgöra grund för dansk domstols behörighet i detta Generaladvokatens förslag till avgörande : Generaladvokaten konstaterar att det vore oförenligt med Brysselkonven- tionens systematik och syfte, såsom dessa har tolkats av domstolen, att finna att en talan vid en domstol som avser att fastställa att varslade stridsåtgärder är otillåtna som en nödvändig förutsättning för en skade- ståndstalan vid en annan domstol, inte skulle omfattas av begreppet talan när det gäller skadestånd utanför avtalsförhållanden. anser vidare att det av domstolens praxis framgår att sådan talan kan väckas antingen på den ort där den skadevållande handlingen vidtogs eller på den ort där skadan inträffade. Det ankommer på danska arbets- domstolen att avgöra om skadan i detta fall kan anses ha inträffat i Generaladvokaten har inte berört den påstående att i ett mål som det aktuella skadeorten inte kan utgöra grund för domstolens behörighet. C-71/02 (Ä 62/02:2) mot Troostwijk GesmbH; begäran från Den nationella domstolens fråga: Om nationella bestämmelser, som förbjuder att i reklamannonser angående försäljning av varor ange att varorna kommer från ett konkursbo när varorna inte längre tillhör konkursboet, är förenliga med den fria rörligheten för varor enligt artikel 28 EG och om bedömningen är densamma oavsett om påståendet att varorna härrör från ett konkursbo är sant eller inte. har anfört att en sådan bestämmelse som den österrikiska inte omfattas av tillämpningsområdet för artikel 28 EG med hänsyn till domstolens dom i mål C-267/91 och C-268/91 Keck och Mithouard (1993 I-6097) och, om den skulle omfattas av artikel 28 EG, den under alla omständigheter är befogad med hänsyn till konsumentskyddet och god handelssed. , kommissionen och parterna har också yttrat sig. Generaladvokatens förslag till avgörande : Den aktuella bestämmelsen omfattas inte av tillämpningsområdet för artikel 28 EG med hänsyn till domstolens praxis enligt domen Keck och Mithouard; en sådan bestämmelse som den aktuella reglerar endast för- säljningsformerna för varor och hindrar inte dessas marknadstillträde. För det fall artikel 28 EG skulle vara tillämplig går en sådan bestämmel- se som den aktuella längre än vad som är nödvändigt för att skydda konsumenterna och upprätthålla god handelssed. nämligen åstadkommas genom att föreskriva en skyldighet att upplysa om att varorna inte utbjuds av konkursboet eller för dess räkning när så inte är fallet. Bestämmelsen kan dock inte anses strida mot yttrandefri- heten enligt artikel 10 i för mänskliga rättigheter. En sådan bestämmelse som den aktuella kan även strida mot den fria rörligheten för tjänster i den mån marknadsföringen av försäljningen skapas och publiceras av någon annan än varuförsäljaren. C-235/02 (Ä 155/02:2) Brottmålet mot och Frediani; begäran från förundersökningsdomaren vid Tribunale di , Den nationella domstolens fråga: Målet rör tolkningen av direktiv 75/442/EEG om avfall. Fråga är om italienska bestämmelser som undan- tar petroleumkoks som används som bränsle är förenliga med direktivets bestämmelser och i synnerhet om petroleumkoks omfattas av avfallsbe- greppet i den mening som avses i artikel 1 i direktivet. har anfört att det avgörande för om något ska betraktas som avfall enligt direktivet är om innehavaren gör sig av med föremålet eller ämnet, avser eller är skyldig att göra det. Innehavarens avsikt eller skyl- dighet måste avgöras mot bakgrund av omständigheterna i det enskilda Frågan om petroleumkoks omfattas av avfallsbegreppet kan därför inte besvaras med ett generellt ja eller nej. har vidare pekat på omständigheter som kan tyda på att petroleumkoks som används som bränsle inte behöver betraktas som avfall. Förutom har , , kommissionen, de tilltalade samt Italia nostra O.N.L.U.S. (en förening för skyddandet av nationens historiska och konstnärliga arv samt naturarv) yttrat sig. C-320/02 (Ä 164/02:1) Stenholmen mot ; begäran från Regeringsrätten, Den nationella domstolens fråga: Målet rör tolkning av artikel 26 a i rådets sjätte direktiv /388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning som rör omsättningsskatter (det sk sjätte mervärdesskatte- Frågan är om en häst som köpts som otränad unghäst från en privatperson och som efter träning till ridhäst försäljs är att betrakta som begagnad vara vid försäljningstidpunkten. tillämpning av reglerna för vinstmarginalbeskattning. önskar få klarhet i hur begreppet begagnad vara i direktivet ska tolkas och härvid om ett djur kan vara att betrakta som en begagnad vara och om så är fallet om ett djur som köps från en privatperson och som efter träning för viss specifik användning försäljs vidare är att betrakta som en Generaladvokatens förslag till avgörande : Vad gäller den allmänna rättsliga frågeställningen hur djur ska kvalificeras i mervär- desskattehänseende understryker generaladvokaten inledningsvis att de gemenskapsrättsliga begreppen ska ges en autonom tolkning. bilaga A II punkten 1 till sjätte mervärdeskattedirektivet framgår att pre- stationer som har med djur att göra omfattas av direktivet. tionen i artikel 26 a omfattar visserligen endast lös egendom, men djur kan anses uppfylla samtliga rekvisit i den bestämmelsen och är inte uttryckligen undantagna från densamma. Ett djur kan därmed i princip vara att betrakta som en begagnad vara i den mening som avses i artikel 26a A d i sjätte direktivet, en tolkning som dessutom överensstämmer med direktivets syfte enligt generaladvokaten. Vad gäller den specifika frågan om ett djur, som köps från en privatperson annan än uppfödaren och som efter träning för viss specifik användning försäljs vidare, ska vara att betrakta som en begagnad vara resonerar generaladvokaten i första hand kring frågan om en ändrad funktion kan utgöra grund för att bedöma om det är fråga om en begagnad vara. Mot bakgrund av de gränsdragningsproblem som i så fall skulle uppkomma finner general- advokaten dock detta kriterium mindre lämpligt. Däremot skulle en häst som köpts av ett företag från en icke skattskyldig kunna betraktas som en begagnad vara då detta skulle medföra att direktivets syfte att undvika dubbelbeskattning skulle uppnås. Om man i den situationen inte betrak- tade hästarna som begagnade skulle nämligen de på nytt beskattas fullt ut då de återigen omsätts i handeln. Det skulle då uppstå en konkurrens- snedvridning eftersom hästar som säljs av en privatperson till en annan enbart beskattas vid försäljningen till den första privatpersonen. leder generaladvokaten till slutsatsen att den omtvistade bestämmelsen om begagnade varor ska tillämpas även på sådana fall som det i målet vid den nationella domstolen. C-338/02 (Ä 169/02:3) mot AB ; Den nationella domstolens fråga: Målet rör tolkning av artikel 7.1 och 7.5 i direktiv /9/EG om rättsligt skydd för databaser (databas- Det engelska bolaget har gjort gällande att AB har använt sig av de spelordningar för fot- upprättat och att denna användning, som bestått i att återge uppgifterna på spelkuponger, ska anses utgöra intrång det sk katalogskyddet enligt 49 § första stycket upphovsrättslagen (1960:729). melse ändrats i syfte att genomföra databasdirektivet anser att det är av betydelse för bedömningen av omfatt- ningen av katalogskyddet hur bl.a. begreppen resultat av väsentlig in- vestering, normalt bruk och oförsvarlig skada i databasdirektivet C-371/02 (Ä 182/02:3) mot ; begäran från , Den nationella domstolen fråga: Målet vid rör frågan om re- gistreringen av varumärket bostongurka ska hävas enligt 25 § varu- märkeslagen (1960:644) på grund av att varumärket förlorat sin särskilj- Av förarbetena till bestämmelsen framgår att bedöm- ningen av om varumärket degenererat ska göras utifrån uppfattningen i den krets som i kommersiellt hänseende tar befattning med varan, det vill säga i ledet före konsumenten. önskar besked i frågan om vad som utgör den relevanta omsättningskretsen enligt artikel 12.2 a) i direktiv /104/EEG om tillnärmningen av medlemsstaternas varu- märkeslagar när en vara, som i det aktuella fallet, hanteras i flera led innan den når konsumenten. har anfört att det följer av direktivets ordalydelse och struktur att även det gemenskapsrättsliga varumärkesskyddet bygger på principen att den relevanta omsättningskretsen vid bedömning av degenerations- frågan är den krets som tar kommersiell befattning med varan. stämmer vidare med bestämmelsens syfte. , , kommissionen och käranden har också Generaladvokatens förslag till avgörande : Generaladvokaten konstaterar att en jämförelse av ordalydelsen av de olika språkversionerna inte ger något entydigt besked om hur artikel 12.2 a) i varumärkesdirektivet ska tolkas. Med utgångspunkt i varumärkets huvudsakliga syfte, nämligen att garantera att konsumenterna får infor- mation om varans ursprung och att göra det möjligt för konsumenterna att genom varumärket skilja varan från andra varor, menar general- advokaten att artikel 12.2 a) bör tolkas i ljuset av artikel 3.1 c) och d) i direktivet som rör bedömningen av varumärkets särskiljningsförmåga vid Enligt domstolens praxis utgörs den berörda omsättningskretsens uppfattning, i den mening som avses i artikel 3.1 c), av uppfattningen i handeln och hos den genomsnittliga konsumenten. Enligt generaladvokaten är det logiskt att utgå ifrån att artiklarna 3.1 c) och 12.2 a) ska tolkas på samma sätt, eftersom de utgör två sidor av Frågan ska därför besvara så att hänsyn ska tas till både uppfattningen hos konsumenterna och hos de som tar kommersiell befattning med varan. C-434/02 (Ä 6/03:2) . KG mot Landrat des Kreises ; begäran från Verwaltungsgericht Minden, Den nationella domstolens fråga: Den tyska domstolen vill få klarhet i om saluföringsförbudet mot snus enligt artikel 8 i direktiv /37/EG om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror är förenlig med har anfört att saluföringsförbudet inte är förenligt med för- draget eftersom det strider mot bestämmelserna om den fria rörligheten De hälsorisker som användningen av snus är förenade med skiljer sig inte på ett sådant sätt från de hälsorisker som användningen av andra tobaksvaror såsom tuggtobak är förenad med att det är motiverat med ett saluföringsförbud. Samma nivå på hälsoskyddet kan dessutom uppnås genom mindre ingripande åtgärder såsom märkning med varningstexter på förpackningarna. Förbudet är därför inte proportionellt i förhållande till sitt syfte, att värna folkhälsan. , , , , , rådet, kommissionen och parterna har också yttrat sig. C-438/02 (Ä 19/03:2) Åklagaren mot ; begäran från , Den nationella domstolens fråga: Om sådana bestämmelser som den svenska om statligt detaljhandelsmonopol för handel med läkemedel (4 § lagen (1996:1152) om handel med läkemedel) är förenliga med de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om statliga detaljhandelsmonopol enligt artikel 31 EG, den fria rörligheten för varor enligt artikel 28 EG och den fria etableringsrätten enligt artikel 43 EG). har anfört att monopol på detaljhanden med läkemedel är befogat och proportionellt med hänsyn till skyddet för människors och djurs hälsa och liv. Genom monopolet säkerställs en rikstäckande läkemedelsförsörjning till enhetliga priser för hela befolk- ningen. De bestämmelser och avtal som reglerar monopolet diskriminerar varken rättsligt eller faktiskt utländsk produktion av läkemedel i förhållande till den inhemska produktionen. Monopolet är därför förenligt med artikel 31 EG. De begränsningar av handeln mellan medlemsstaterna som detaljhandelsmonopolet kan ha är sådana som är en nödvändig följd av monopolets existens. Såsom domstolen har slagit fast i Franzén-domen ska bestämmelserna om statliga handelsmonopol och monopolets funktionssätt bedömas i ljuset av artikel 31 EG och inte i förhållande till bestämmelserna om den fria rörligheten för varor enligt artikel 28 EG. Samma synsätt bör tillämpas beträffande bestämmelserna om etableringsfriheten enligt artikel 43 EG. Kommissionen, och har också yttrat sig. C-16/03 (Ä 37/03:3) mot ; begäran från Hovrätten över och , Den nationella domstolens fråga: Hur begreppet har förts ut på marknaden enligt artikel 7.1 i direktiv /104/EEG om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar ska tolkas. Enligt varumärkes- direktivet förlorar varumärkesinnehavaren sin rätt att förbjuda använd- ningen av varumärket för varor som av denne, eller med dennes sam- tycke, har förts ut på marknaden inom EES (sk konsumtion). Hovrätten vill få klarhet i vilken typ av förfogande från rättighetsinnehavarens sida som kan medför konsumtion. har yttrat sig och argumenterat för att en vara ska anses ha förts ut på marknaden när den antingen överlåtits till en fristående återförsäljare eller när den har bjudits ut till försäljning i butik och på så vis gjorts tillgänglig för konsumenter, oavsett om varan i ett sådant fall faktiskt har överlåtits till konsument eller inte. Kommissionen och parterna har också yttrat sig. C-53/03 (Ä 67/03:2) Syfait m.fl. mot AEBE; begäran från Eitropi Antagonismou (konkurrensnämnden), Den nationella domstolens fråga: Om en läkemedelstillverkares vägran att fullt ut tillgodose kundernas beställningar i syfte att hindra parallell- import till andra medlemsstater utgör missbruk av bolagets dominerande ställning i den mening som avses i artikel 82 EG samt enligt vilka kriterier missbruksbedömningen ska ske. har yttrat sig och anfört att några egentliga godtagbara skäl för läkemedelsbolaget leveransvägran partiell eller hel inte har Inget annat har framkommit än att bolaget kunnat uppfylla Bolaget självt argumenterar för att de mycket skilda nationella systemen för fastställelse av priser för läkemedel sned- Alla berörda företag har dock skyldighet att anpassa sitt beteende efter vad som krävs enligt offentligrättsliga regleringar. Prisregleringen kan enligt den uppfattning inte motivera ett undantag från den fördragsgrundade principen om fri rörlighet för varor. Ett sådant undantag skulle nämligen sätta bolagets företagsekonomiska intressen före medborgarnas och slutkonsumen- ternas ekonomiska intressen genom att förhindra att det dominerande bolaget utsätts för konkurrens. Oavsett om läkemedelsgrossisterna i behåller mindre eller större del av den marginalökning som prisregleringen i skapar möjliggör denna för den enskilde grossisten att börja priskonkurrera med de övriga för att ta över mark- nadsdelar för dem. Detta medför att trycket från den i vart fall potentiella konkurrensen stiger, till fördel för medborgarna och slutkonsumenterna. Kommissionen och parterna har också yttrat sig. C-105/03 (Ä 70/03:3) Brottmålet mot ; begäran från Den nationella domstolens fråga: Om artiklarna 2, 3 och 8 i rådets ram- beslut /220/RIF om brottsoffrets ställning i straffrättsliga förfaran- den var för sig eller sammantaget innebär en skyldighet för medlems- staterna att inrätta en möjlighet att hålla förhör utom huvudförhandling med målsäganden och, om så är fallet, om rambeslutet medför en skyl- dighet för nationell domstol att tillämpa rambeslutet framför eller i brist på nationella regler. har yttrat sig såvitt avser frågan om rambeslut kan medföra en skyldighet för nationell domstol att tillämpa rambeslutet framför eller i brist på nationella regler och härvid anfört att ett rambeslut inte kan medföra en sådan skyldighet. C-117/03 (Ä 79/03:1) Societá Italiana Dragaggi s.p.a. Infrastrutture e dei Trasporti och Regione Autonoma del Friuli ; begäran från Consiglio di Stato, Den nationella domstolens fråga: Vad som är den relevanta tidpunkten för när en medlemsstat ska vidta skyddsåtgärder för särskilda bevaran- denområden enligt direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (det sk habitatdirektivet). Enligt direktivet kan med- lemsstaterna föreslå en lista över områden som ska utgöra sk särskilda Listan ska överlämnas till kommissionen som slut- ligen antar en lista över områden av gemenskapsintresse. målet är om skyddsåtgärder för området ska vidtas från medlemsstatens sida från tidpunkten för medlemsstatens förslag eller först från det att kommissionen antagit listan över områden av gemenskapsintresse. har yttrat sig och anfört följande. Direktivet ska tolkas så att medlemsstaten, redan då den föreslagit att ett område ska tas upp på listan enligt artikel 4.1 första stycket i direktivet, ska vidta skyddsåtgär- der för att förhindra försämring av livsmiljöerna. är visserligen inte helt klar på denna punkt men denna tolkning är mest förenlig med direktivets syfte och ändamålsenliga verkan. tolkningen skulle innebära att det finns risk för exploatering av området som processen för att anta listan pågår. direktivet syftar till att säkerställa skulle då kunna urholkas. säkerhetsskäl är det dessutom viktigt för enskilda näringsidkare att besked kan lämnas så att dessa inte investerar i olika projekt för att bli tvungna att lägga ner sin verksamhet på grund av att kommissionen beslutat att området har gemenskapsintresse och att särskilda bevarandeåtgärder därmed ska C-169/03 (Ä 96/03:3) mot ; begäran Den nationella domstolens fråga: Om artikel 39 EG utgör hinder mot att tillämpa regler likt de i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta vilka innebär att en person, som skattemässigt inte anses bosatt i landet men som i landet uppbär en inkomst av arbete, beskattas genom en källskatt som innebär att grundavdrag inte medges som de i landet bosatta har rätt till sådant avdrag, men där avsaknaden av denna avdragsrätt beaktas genom att en lägre skattesats tillämpas för de som inte är bosatta i landet. C-210/03 (Ä 115/03:1) och . mot Secretary of State for Health; begäran från of ( Den nationella domstolens fråga: Om förbudet i artikel 8 i direktiv 2001/37/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra