prop · GR03102 · 2004-05-06 00:00:00 — Under /03 studerade 4 541 personer i vuxenutbildning för utvecklingsstörda. Av dessa var nära hälften kvinnor. Antalet studerande har legat på en relativt jämn nivå. Medelåldern i vuxenutbildningen för utvecklingsstörda var under läsåret och var födda utomlands, vilket är en något större andel än föregå- ende läsår. då Förordning (2002:82) om statligt stöd för utveckling av vuxenutbildning för utvecklingsstörda trädde i kraft finns möjligheten för kommunerna att (20022005) söka statsbidrag för att utveckla verksamheten inom särvux. Insatserna skall syfta till att ge individen förbättrade möjligheter att uppnå kursmålen. det riktade statsbidraget fördelat ca till kommunerna Den totala kostnaden för vuxenutbildning för utvecklingsstörda uppgick till ca 133 miljoner, en ökning jämfört med året innan. Kostnaden per studerande var , en höjning med , eller , från föregående år. bedrev 199 kommuner vuxenutbildning för utvecklingsstörda i egen regi och 40 kommuner erbjöd plats i annan kommun. I 50 kommuner erbjöds inte plats i sådan utbildning överhuvudtaget. Svenskundervisning för invandrare (sfi) skall enligt skollagen (1995:1100) ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. Varje kommun är skyldig att erbjuda sfi till vuxna invandrare som saknar grundläggande kunskaper i svenska språket det år de fyller sexton. Kommunerna är skyldiga att erbjuda utbildning senast från det att invandraren folkbokförts i en kommun. trädde en ny kursplan för sfi i kraft. Den innehåller tre olika studievägar i stället för som tidigare en enda. Syftet är att bättre möta de studerandes olika behov och förutsättningar. Till exempel handlar det om att ta större hänsyn till utbildningsbakgrund och studiemål. Många av de utvecklingsområden som både och Myndigheten för skolutveckling lyfter fram är samma områden som Utredningen om sfi belyser i sitt betänkande Vidare vägar och vägen vidare (SOU 2003:77) som lades fram . annat fram frågan om svenskundervisningens status och menar att det är en fråga om kvalitet men även om tydlighet då det gäller uppdrag och Utredningen betonar vidare vikten av att kvali- tetssäkra validering och vägledning som grund för en ökad flexibilitet Ett annat område som både Myndigheten för skol- utveckling, och utredningen anser vara mycket viktigt är kompetensutveckling av lärarna. Efter den ingångna Överenskommelse om utveckling av introduktionen för flyktingar och andra invandrare mellan , Arbets- marknadsverket, , samt har sex regionala avtal och sjutton lokala avtal slutits. Myndighetens för skolutveckling intryck är att allt fler aktörer ser kommunernas vuxenutbildning, inkluderat sfi, som ett viktigt tillväxt- Skr. 2003/04:102 instrument. En av tankarna med svenskundervisningen är att den enkelt skall gå att kombinera med studier i andra skolformer, till exempel grundläggande eller gymnasial vuxenutbildning. Den möjligheten är det enligt få som utnyttjar. Ett av skälen är att verksamheterna ofta är lokalmässigt skilda åt. /03 påbörjade ca 25 900 personer sfi, nästan 7 500 fler än läsåret innan. Det totala antalet studerande var ca 44 300, vilket är ca 4 300 fler än föregående år. Av samtliga studerande var flyktingar, tillståndssökande och var övriga invandrare. Det vanligaste modersmålet var under /03 arabiska vilket utgjorde . Fördelningen mellan kvinnor och män var för läsåret kvinnor och män. Ett förhållande som varit oförändrat . Sfi är en flexibel skolform som kan påbörjas och avslutas när som helst . Den studerande deltar i studierna till dess han eller hon är godkänd eller av andra skäl väljer att avbryta studierna. Av de som under /03 deltog i undervisning enligt den gamla kursplanen var det som avslutade sina studier med betyget godkänd. Anledningen till det är troligen att många gått över till den nya kursplanen och istället blivit godkända där. Antal avslutade kurser inom den nya kursplanen var totalt 8087, varav 1051 i studieväg ett, 2369 i studieväg två och 4667 i studieväg tre. En person kan ha avslutat mer än en kurs inom respektive studieväg samt fler än en studieväg. Kommunernas kostnader för sfi uppgick till 2002 vilket är 11 miljoner mer än 2001. Antalet heltidsstuderande har ökat . Kostnaden per heltidsstuderande har därmed minskat och uppgick till . Som heltidsstuderande räknas en studerande som deltagit i undervisning . Kostnaden för sfi varierade kraftigt mellan kommunerna precis , från till per heltidsstuderande. En orsak till detta kan enligt vara att beräknat antal heltidsstuderande varierar ganska kraftigt . 287 kommuner hade deltagare i sfi /03 jämfört med 241 kommuner läsåret innan. Avfall kan utgöra både en resurs och ett miljöproblem. Regeringen anser att den påbörjade omställningen för att minska deponeringen och öka återvinningen bör fortsätta samt att ytterligare styrmedel för att underlätta omställningen är nödvändiga. I det fortsatta arbetet anser regeringen att det är viktigt med ett tydligare konsumentperspektiv. Det behöver bli enklare för hushållen att sortera och lämna sitt avfall för att på så sätt öka andelen avfall som återvinns. Kommunerna ansvarar enligt för insamling, transport och omhändertagande av hushållsavfall. Ansvaret innebär en ensamrätt att ta hand om avfallet. Kommunen bestämmer själv hur avfallshanteringen skall organiseras samt beslutar om den avgift som hushållen skall betala för tjänsten. Kommunerna kan också ta på sig ett frivilligt ansvar för annat avfall än hushållsavfall. Denna möjlighet begränsades då möjligheten endast gäller för farligt avfall. Motivet till ändringen var att skapa enhetliga krav i hela landet samt att inte i onödan begränsa avfallsproducenternas möjlighet att finna nya lösningar för omhändertagandet av avfallet. I propositionen 2002/03:117 Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp behandlar regeringen frågan om även möjligheten till ensamrätt för det farliga avfallet skall tas bort. Där konstateras dock att frågan måste utredas ytterligare för att bedöma om det befintliga regelverket är tillräckligt för att tillförsäkra en god kontroll av flödena av farligt avfall. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att utreda detta. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Kommunerna är inte bara ansvariga för att samla in och omhänderta avfall från hushållen, kommunerna är dessutom lokal tillsynsmyndighet för avfallshanteringen enligt 15 kap. . Avfallshanteringen har förändrats från att avfallet i huvudsak har deponerats till att större mängder omhändertas på ett miljömässigt bättre sätt genom materialåtervinning och förbränning med energiutvinning. Mängden hushållsavfall uppgick till 4 (per invånare), vilket är en ökning jämfört med föregående år. Materialåtervinningen har ökat och utgör nu av den totala mängden hushållsavfall. Målsättningen att minska mängden till deponi har också varit framgångsrik. Andelen hushållsavfall som förs till deponi har minskat Även den faktiska mängden deponerat hushållsavfall har minskat. I figuren nedan visas hur hushållsavfallet Skr. 2003/04:102 behandlades . (exkl. elavfall) Källa: , . Kommunerna har enligt möjlighet att finansiera avfalls- hanteringen genom avgifter. Kommunfullmäktige fastställer kommunens renhållningsavgifter genom att besluta om en taxa. Avgiften riktar sig till fastighetsägaren och baseras på självkostnadsprincipen. Det är mycket ovanligt att avfallshanteringen finansieras med skattemedel. Tvärtom används renhållningsavgifterna ofta som ett ekonomiskt styrmedel för att förmå hushållen att hantera sitt avfall på ett miljöanpassat sätt.7 En grundavgift måste dock alltid betalas för att täcka gemensamma kostnader för exempelvis återvinningscentraler, information och administration. Renhållningsavgiften skall täcka kommunens kostnad för bland annat behållare, insamlingsarbete, transport, behandling, gemensamma återvinningscentraler, hantering av hushållens farliga avfall, kasserade kylmöbler och batterier, information och rådgivning samt planering, administration. Allt fler kommuner har börjat redovisa sin avgift i en fast och en rörlig del för att tydliggöra vad som kan påverkas av abonnenten. Ett hushåll boende i villa eller i radhus betalar i genomsnitt strax i renhållningsavgift för hämtning av hushållsavfall. Denna summa inkluderar mervärdesskatt och i förekommande fall avfallsskatt. Skatter uppgår till per ton avfall som deponeras. Motsvarande avgift för ett hushåll boende i flerfamiljshus, omräknat till en lägenhet , är ca baserat på veckohämtning. Fördelat per person innebär det en kostnad för avfallshanteringen på , oavsett boendeform. 7 Svensk avfallshantering, . Introduktion för nyanlända invandrare Kommunernas introduktionsverksamhet för nyanlända flyktingar och invandrare skall syfta till att ge den enskilde goda förutsättningar för att bli självförsörjande och delaktig i samhället. Sammanfattningsvis kan utifrån studier som genomfört konstateras att merparten av målen för introduktionen inte nås trots en viss positiv utveckling. Särskilt låg är måluppfyllelsen fortfarande för huvudmålet inträde på arbetsmarknaden. Bristerna är också tydligare när det gäller introduktionen för kvinnor, barn och ungdomar. Nationella mål för integrationspolitiken är: lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund samt en samhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt för olikheter inom de gränser som följer av samhällets grundläggande demokratiska värderingar och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga i och medansvariga för. Regeringen har i skrivelsen Integrationspolitik för 2000-talet (skr. 2001/2002:129) redovisat hur integrationspolitiken utvecklats sedan de integrationspolitiska målen beslutades . ansvarar för att integrationspolitiska mål och synsätt får genomslag på olika samhällsområden och för att stimulera integrationsprocesserna i samhället. Verket följer kontinuerligt upp och medverkar till att utveckla och förbättra kommunernas introduktions- verksamhet för nyanlända flyktingar och övriga nyanlända invandrare som är i behov av samhällets stöd. har i bl.a. två rapporter till regeringen; Integration var god dröj, utvärdering av kommunernas introduktionsverksamhet för nyanlända invandrare mottagna 2001 och Utveckling av introduktionen för nyanlända invandrare , Introduktion men inte för alla redovisat hur utvecklingen ser ut för kommunernas introduktionsverksamhet. Mål för kommunernas introduktionsverksamhet övergripande mål för introduktionen för nyanlända invandrare är: Samhällets introduktion för flyktingar och andra nyanlända invandrare ger den enskilde förutsättningar att försörja sig själv och bli delaktig i det svenska Till det övergripande målet finns ett flertal målformuleringar som direkt anknyter till olika delar i introduktionen och som skall medverka till att det övergripande målet kan uppfyllas. Introduktionen skall anpassas till den nyanländes individuella förutsättningar och behov. För av de vuxna upprättas en individuell introduktionsplan tillsammans med individen, jämfört med av barnen och ungdomarna. av de vuxna bedöms dock få en introduktion som i hög eller mycket hög grad individualiseras utifrån personens egna förutsättningar, behov och intressen. Samma andel vuxna uppges i hög eller mycket hög grad vara med och besluta om innehållet i Motsvarande för barn och ungdomar är och något mindre än en tredjedel av dessa är delaktiga i hur introduktionen Det är regeringens uppfattning att graden av inflytande måste öka för att möjliggöra en individualisering av introduktionen och för att personens motivation skall stärkas. Det är få vuxna som får sin utbildning och yrkeserfarenhet värderad och endast var fjärde får den kompletterande utbildning som krävs för att kunna arbeta i sitt tidigare yrke. Det finns inga större skillnader i graden av individualisering jämfört med tidigare studier. över hälften av dem som deltar i kommunernas introduktionsprogram får kontakt med arbetsmarknaden (inklusive språkpraktik studiebesök). När det gäller mer kvalificerad kontakt med arbetsmarknaden, som arbetsmarknadspraktik eller arbetsplatsförlagd introduktion, visar undersökningen att den ökar jämfört med tidigare studier (från till ). Få av de nyanlända invandrarna får arbetsmarknadsinriktade insatser som anknyter till tidigare yrkeserfarenhet. Skäl som anges i rapporten är individens bristande språkkunskaper () och att individen själv uttryckt ointresse (). Endast för en mindre del () uppges att tidigare yrkeserfarenheter saknar relevans för den svenska Det är också få personer som får kompletterande utbildning för att kunna arbeta i sitt tidigare yrke. i värdering av utbildnings- och yrkeserfarenhet vilket försvårar inträdet på den svenska arbetsmarknaden. Bristande språkkunskaper i svenska bedöms som den viktigaste förklaringen till att kompletterande utbildning för att arbeta i sitt tidigare yrke inte erbjuds, och att kontakt med arbetsmarknaden som anknyter till tidigare yrkeserfarenhet inte ges. svenskundervisning är den vanligaste sysselsättningen (för ) efter avslutad introduktion vilket bedöms kunna vara indikation på att individen inte får tillräckliga språkkunskaper under introduktionen. Kvinnor får generellt sett en sämre introduktion än män och de lågutbildade kvinnorna får sämst förutsättningar för en individualiserad Andelen lågutbildade bland kvinnor är större än bland negativt av väntetider inför barnomsorg/skola samt på grund av Skr. 2003/04:102 graviditet. Samma skäl kan till stor del förklara att kvinnors introduktion och svenskundervisning påbörjas senare än männens. Tiden i har betydelse för i vilken utsträckning individen kan tillgodogöra sig introduktionen. De som vistas i som asylsökande har en högre grad av måluppfyllelse än de som kommer till som anknytning till en person som redan bor i landet. Detta gäller oavsett kön. Eftersom fler kvinnor än män kommer till som anknytningar till flyktingar, kan detta förklara delar av skillnaderna mellan könen avseende måluppfyllelsen. har kommunerna möjlighet att utbetala introduktions- ersättning i stället för socialbidrag till dem som genomgår introduktionsprogram och som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet. Av dem som deltar i introduktion får introduktionsersättning, vilket är en ökning från i den förra studien. Av dem med introduktionsersättning har drygt hälften en introduktionsersättning som motsvarar kommunens norm för ekonomiskt bistånd, dvs. i realiteten lika med socialbidrag. För att öka incitamenten att arbeta under introduktionen förordar att kommunerna inte reducerar ersättningen vid egen inkomst. Jämfört med den förra undersökningen är trenden att allt fler får sin ersättning reducerad. För de personer som haft egen inkomst har fått sin ersättning reducerad med motsvarande inkomstbelopp jämfört i föregående undersökning. har arbetslinjen fått en mer framträdande roll i insatserna. Det tydligare arbetsmarknadsperspektivet har lett till en förskjutning av förhållningssätt som i sin tur lett till organisations- förändringar och påverkan av metodval i insatserna. En utveckling av samverkan mellan olika aktörer har skett . finns det i betydligt större utsträckning partssammansatta samverkansgrupper i kommunerna jämfört med situationen 2001. Samverkansarbetet med arbetsförmedlingen har i regel kommit längre än samverkan med andra aktörer. Svenskundervisningens nya kursplan har haft positiv effekt för utvecklingen som samsyn och samverkan är nödvändig beträffande språkinlärningen och praktikmöjligheter. Fungerar inte detta är bedömningen att personer med låg utbildning riskerar att avsluta sin introduktion utan tillräckliga kunskaper i svenska. Flyktingarna själva är i större utsträckning nöjda än missnöjda med sin introduktion med undantag för kopplingen till arbetsmarknaden och hälsa/sjukvård. överlämnades betänkandet Etablering i , möjligheter och ansvar för individ och samhälle (SOU 2003:75) till Utredningen har haft i uppdrag att se över vilka hinder som finns för att flyktingar skall få en individuellt anpassad introduktion, bli självförsörjande och delaktiga i det svenska samhällslivet. betänkandet bereds nu i med avsikt att en proposition skall lämnas till . hade överenskommelser om flykting- mottagande med 169 kommuner vilket är 21 fler än 2002. teckna nya överenskommelser har varit stort. kommuner som verket önskat träffa överenskommelse med har avböjt med bl.a. bostadsbrist som motivering. bosatte sig totalt ca 12 100 nyanlända flyktingar i landets kommuner, vilket är ca 800 respektive ca 600 färre jämfört med Nästan hälften () var flickor/kvinnor. dem som fått sin asylansökan prövad i har vistats vid någon av och hälften har ordnat boende på egen hand i en kommun hos i första hand släkt eller vänner (s.k. eget boende). Andelen som kommer från eget boende har minskat och 2001 var det ca av de asylsökande som hade ordnat boende på egen hand. totalt antal mottagna flyktingar utgjorde anhöriga som kommer direkt till en kommun en tredjedel. medverkade till att anvisa en introduktionsplats för ca 3 600 personer varav ca 900 utgjorde s.k. vidarebosatta flyktingar (kvotflyktingar). Ledtiderna från datum för uppehållstillstånd till mottagning har under 2003 ökat markant jämfört med och 2002. väntetiden är mot 2001, dvs. en ökning med 36 redovisar i sin årsredovisning att det finns flera orsaker till den ökade väntetiden. behov har ökat och många kommuner uttrycker betänkligheter eller nekar mottagande p.g.a. resursbrist. Ett annat skäl är bostadsbristen och att flyktingar inte är prioriterade till de få bostäder som finns. nämner även att en förändrad attityd i kommunerna Mottagandet och introduktionen upplevs utgöra en belastning i den meningen att det både är arbetskrävande och kostsamt. Introduktionsplatser för barn som kommer utan medföljande vårdnadshavare, s.k. ensamkommande barn utgör ett särskilt problem. Behovet av platser har ökat kraftigt . har därför förhandlat fram 30 nya platser som tas i På grund av kriget i har alla ensamkommande barn från fått uppehållstillstånd, vilket också kommit att gälla barn från . att handläggningstiden för dessa ärenden inte skall överstiga . Sammantaget har detta inneburit att antalet uppehållstillstånd ökat Skr. 2003/04:102 mycket snabbt. Av barnen/ungdomarna är en majoritet i åldern . har beräknat ett behov av ytterligare ett 30-tal platser och skrev till nio kommuner om detta . /04 hade två kommuner sagt ja och två kommuner tackat nej att medverka till platser för ensamkommande barn. Tabell 6.1 Antal mottagna i landets kommuner åren 19992003 Antal (ca) Statlig ersättning till kommunerna för flyktingmottagande Kommunerna får statsbidrag enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. Statsbidraget utbetalas dels med ett grundbelopp om en kommun har överenskommelse om flyktingmottagande med , dels med ett schablonbelopp per mottagen person som uppfyller villkoren enligt förordningen. Schablonbeloppet avser att täcka kostnader för försörjning, bostad, svenskundervisning och vissa andra merkostnader som följer av flyktingmottagandet. Ersättningen bedömdes vid införandet 1991 täcka kommunernas kostnader under mottagningsåret och . För att få statsbidraget skall kommunen tillsammans med flyktingen upprätta en individuell introduktionsplan som syftar till att flyktingen får förutsättningar att snabbt bli självförsörjande och delaktig i samhället. Utöver grundersättningen och schablonbeloppet kan kommunerna ansöka om ersättning för särskilda kostnader för ensamkommande barn, sjuka och funktionshindrade. Statens utgifter för kommunernas flyktingmottagande har pendlat mellan 2 till . Tabell 6.2 Statsbidrag till kommuner för flyktingmottagandet Uppföljning av kommunernas kostnader i relation till den statliga ersättningen Hur statens ersättning täcker kommunernas kostnader för flyktingmottagandet har följts upp kontinuerligt års mottagna flyktingar. För vissa mottagningsår har regeringen kompenserat kommunerna med särskilda konjunktur- och stimulansbidrag. Från och med studeras endast utvecklingen av kommunernas kostnader för försörjningsstöd. flyktingarna varit i landet i genomsnitt . 2003/04:102 Uppföljningarna av försörjningsstöd är totalstudier, dvs. mottagna flyktingar ingår. De mottagningsår som redovisats med denna metod är 1997, 1998 och 1999. Studierna visar att kostnader för försörjningsstöd utgjorde av den statliga ersättningen för de flyktingar som togs emot 1997. Per individ var kostnaden ca och låg på en jämförbar nivå med dem som togs emot och var klart lägre än för de som togs emot 1995 och 1996. Detta sammanföll också väl med trenden med minskade socialbidragskostnader totalt sett. För mottagningsåren 1998 och 1999 har försörjningsstödskostnadens andel av den statliga ersättningen och kostnaden per individ ökat. är andelen och individkostnaden ca och motsvarande är respektive ca . ligger kostnaden nära den nivå som gällde för 19951996, dvs. de år då kostnaderna för försörjningsstöd var som högst. Tabell 6.3 Genomsnittlig kostnad för försörjningsstöd per individ och mottagningsår (kostnaden beräknad efter i genomsnitt 3,5 års vistelsetid) Regeringen bedriver på uppdrag en nationell storstadspolitik. De storstadspolitiska målen är i enlighet med beslut -att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbar tillväxt och därmed kunna bidra till att nya arbetstillfällen skapas såväl inom storstadsregionerna som i övriga delar av landet samt -att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och att verka för jämlika och jämställda levnadsvillkor för storstädernas invånare (prop 1997/98:165). Det storstadspolitiska arbetet har främst inriktats på insatser för att uppnå målet att bryta segregationen i storstäderna. De kommuner som omfattas av det storstadspolitiska arbetet har själva definierat de egna verksamhetsmålen. De överensstämmer dock i hög utsträckning med . Några kommuner har utvecklat målen och delvis även valt andra målområden. Detta framgår av de lokala utvecklingsavtalen som redovisas i sin helhet på . Regeringen har i skrivelsen Lokalt utvecklingsarbete i storstäderna (skr. 2003/04:49) redovisat hur storstadspolitiken utvecklats sedan tog ställning till storstadspropositionen 1998. Insatserna inom de lokala utvecklingsavtalen är till stor del En insats kan därmed få återverkningar inom flera politikområden och bidrar till ökade möjligheter att uppfylla många verksamhetsmål, inte minst vad gäller sysselsättning. redovisas närmare i . Positiv utveckling i stadsdelarna De utvärderingar av storstadsarbetet som har utförts på uppdrag av regeringen konstaterar att gått för att kunna dra några säkra slutsatser av dess effekter. Regeringen tillsatte en utredning med uppdrag att utvärdera de lokala utvecklingsavtalen. lämna sitt slutbetänkande . Mycket tyder ändå på att det storstadspolitiska arbetet bidrar till en positiv utveckling som inte kan Tecken på detta är bland annat att sysselsättningen har ökat och socialbidragstagandet minskat genomsnittligt mer i de 24 stadsdelar som omfattats av utvecklingsarbetet, än för hela storstadsregionerna samt för riket som Man kan även notera att medborgarnas deltagande i den demokratiska processen har stärkts genomsnittligt mer i dessa stadsdelar. Det är dock fortfarande ett stort glapp, avseende såväl sysselsättningsgrad och antalet socialbidragstagare, mellan de stadsdelar som omfattas av lokala utvecklingsavtal och hela stortstadsregionerna Jämförelser med liknande stadsdelar har gjorts i begränsad Sådana jämförelser kan komma att bli viktiga när erfarenheter från arbetet med lokala utvecklingsavtal på ett systematiserat sätt ska spridas till andra kommuner. under ledning av kommun har arbetat fram förslag på hur erfarenhetsspridningen kan utformas. Dessa har fördelats via lokala utvecklingsavtal som