prop · GS032 · 2004-09-16 00:00:00 — Exempelvis har arbetet med inflytande för ungdomar tagit sikte på elevinflytande i skolan och utbyggnad av kommunala inflytandeforum för ungdomar, medan det för ungdomar som har fyllt i första hand syftat till ökad delaktighet och representation i formella beslutsorgan. Åldersmässigt har målgruppen för ungdomspolitiken inte definierats i exakta ordalag. I praktiken har mål, verksamheter och uppföljningar rik- tats till en åldersgrupp som börjar i de tidiga tonåren och som slutar kring 25-årsåldern. I enstaka fall har även frågor som rör unga vuxna kommit att hanteras inom ungdomspolitiken. Som exempel kan näm- nas insatserna för breddad ålderssammansättning i statliga kommittéer och myndighetsstyrelser. Målgruppen för den nationella ungdomspoliti- ken har i huvudsak sammanfallit med målgruppen för ungdomsforskning och för nationell ungdomspolitik i andra västeuropeiska länder. Antalet ungdomar i åldern kommer att öka , vilket kommer att få konsekvenser för kommunernas dimensione- ring av bland annat senare årskurser och gymnasieutbild- ningen. förväntas stora pensionsavgångar främst bland gymna- sielärarna . Detta ställer höga krav på utbildning och rekrytering av nya lärare under det närmaste decenniet. Även efterfrågan på kultur- och fritidsverksamheter för ungdomar kan förväntas öka. Tillgången till mötesplatser, föreningsverksamheter och fritidsledare samt frågor kring ungdomars inflytande och organisering kan därmed antas ta större utrymme på den kommunala dagordningen. Ungefär hälf- ten av alla ungdomar kan efter gymnasiet förväntas bosätta sig på orter med universitet och högskolor. Detta får konsekven- ser för bostadsplaneringen både för högskoleorterna och för orter utan högskolor. () räknar med att antalet invånare i åldern kommer att fördubblas . Samti- digt beräknas befolkningen förbli i stort sett oför- ändrad. För kommunernas del innebär det att kostnaderna för äldreom- sorgen kommer att öka i snabbare takt än vad skatteintäkterna förväntas göra. Svenska Kommunförbundets långtidsutredning , Kommunala framtider En långtidsutredning om behov och resurser drar slutsatsen att kommunerna kommer att få svårt att bibehålla den ambitions- och servicenivå de har om skatterna inte höjs. Svenska Kommunförbundets analys visar också att både ökad utbild- ningsnivå och ökat barnafödande åtminstone på medellång sikt skulle innebära ökade kostnader för kommunerna. också att rekryteringssituationen inom vård- och omsorgsområdet fram till 2020 kommer att bli problematisk, något som påverkar arbetsmark- Prop. 2004/05:2 naden för ungdomar. 2003/04 (SOU 2004:19) behandlas behovet av att ta till vara den arbets- kraft som ungdomar utgör när andelen äldre ökar. Utredningen lyfter även fram att rekryteringsproblemen hotar att bli särskilt stora inom omsorgen av äldre och handikappade. Antalet ungdomar som väljer vård/omsorgsutbildning i gymnasieskolan har minskat radikalt . Även om arbetsmarknaden just nu är kärv för många ungdomar kom- mer alla att behövas . Det är därför ett gemensamt intresse för den nationella och lokala politiken att fånga upp de ungdomar som riskerar att bli arbetslösa. Detta är viktigt för såväl ungdomarnas egen skull som för hela samhället som står inför ett genomgripande gene- rationsskifte inom det närmaste femton åren. Den ökade försörjningsbör- dan för de som är unga medför också ett behov av så kallad generationsanalyser vid politiska reformer. 4.4Den nationella ungdomspolitikens framväxt Den nationella ungdomspolitiken har utvecklats från att främst syfta till en god fritid för ungdomar till att ta ett helhetsgrepp på ungdomars livssituation. började ungdomar uppmärksammas som en politiskt synlig grupp såväl i som i de flesta andra industrialise- rade länder. Forskarvärlden började intressera sig för ungdomsgruppens villkor och för den gryende så kallade ungdomskulturen. bilda- des , vars främsta uppgift var att utgöra ett kontakt- och samordningsorgan mellan ungdomsorganisationerna och regeringen. , som grundades , började tidigt arbeta med ungdoms- utbyten och med demokrati- och ungdomsledarutbildningar på europeisk nivå. () antog sin första resolution om ungdomspoli- tik 1965 och har därefter spelat en viktig roll i utvecklingen av den svenska ungdomspolitiken. Resursperspektivet i den moderna svenska ungdomspolitiken är inspirerad av formuleringarna resolution. blev en statlig myndighet med huvuduppgiften att främja verksamhet bland barn och ungdomar inom ramen för samhällets fritids- och kulturpolitik. Fritids- och kultur- perspektivet fortsatte att känneteckna ungdomspolitikens innehåll till mitten av . Regeringsförklaringen slog dock fast att ung- domspolitikens uppgift var att värna goda sociala och kulturella uppväxt- villkor för barn och ungdomar. Därmed påbörjades utvecklingen mot en bred ungdomspolitik med en helhetssyn på ungdomars livssituation. inrättades Barn- och , med funktionen att vara ett samordnande och rådgivande organ för barn- och ungdoms- frågor inom . Barn- och skulle också stimulera till debatt och uppmärksamma frågor väsentliga för unga människors totala livssituation under uppväxtåren. bildning, ungdomars kreativitet och eget skapande, främlingsfientlighet, arbete, bostadsfrågor samt ungdomsforskning var centrala tema i delega- Prop. var FN:s världsungdomsår och delaktighet, utveckling och fred stod i förgrunden. valde att betona begreppet delaktighet och ett flertal projektsatsningar för att stärka ungdomars delaktighet och FN:s världsungdomsår innebar också en ökad uppmärksamhet i för insatser på lokal nivå för bättre barn- och ungdomsmiljöer och för barns och ungdomars ökade delaktig- het, engagemang och egna skapande. Året blev därmed ett viktigt avstamp för utvecklingen av en sektorsövergripande ungdomspolitik på I takt med att delaktighets- och inflytandefrågor vunnit större insteg i ungdomspolitiken har också ungdomars inträde i det kommunala beslutsfattandet blivit en allt viktigare fråga i landets kom- utsågs ett statsråd med ett specifikt ansvar För att öka kunskapen om ungdomars livssituation fick ökade resurser för att fortlöpande redovisa utvecklingen för ungdomars levnadsvillkor. domspolitikens sektorsövergripande karaktär. program lades fram i budgetpropositionen 1987/88 och kom att omtalas Ungdom och makt (SOU 1991:12) redovisade ytterligare en lång rad för- slag med syfte att stärka ungdomars ställning. antog konventionen om barnets rät- ratificerade konventionen 1990 och var därmed ett av de första länderna att göra detta. omfattar alla barn och unga upp till . Dess fyra grundläggande principer är icke-diskrimi- neringsprincipen, principen om barnets bästa, rätten till liv och utveck- ling samt rätten att få komma till tals. Konventionen har utgjort ett viktigt bidrag i utvecklingen av den svenska ungdomspolitiken. nen innebar bland annat ett förtydligande av att barn och ungdomar är bärare av egna rättigheter och att de successivt utifrån ålder och mognad skall erbjudas möjligheten till inflytande och delaktighet i frågor som rör lade regeringen fram den första ungdomspolitiska propositio- nen Ungdomspolitik (prop. 1993/94:135, bet. 1993/94:KrU31, rskr. 1993/94:354) till . I propositionen föreslogs riktlinjer för en En ny statlig myndighet, Ungdoms- styrelsen, ersatte . Målen för myndighetens verk- samhet blev att främja goda uppväxtvillkor för ungdomar samt att verka för att ungdomar blir delaktiga i samhällsutvecklingen. sen fick också i uppdrag att följa upp ungdomars uppväxtvillkor utifrån ett helhetsperspektiv och att presentera en fördjupad redovisning med åtgärdsförslag för regeringen . Med utgångspunkt i Ung- domsstyrelsens analys skulle Regeringen i sin tur återkommande redo- visa den nationella ungdomspolitikens utveckling. tillsattes , en parlamentarisk kommitté med uppgift att formulera konkreta mål för ungdomspolitiken. Kommittén skulle också föreslå metoder för styrning, uppföljning och utvärdering av målens genomförande (dir. 1995:154 och dir. 1996:124). Kommittén skulle även presentera åtgärdsförslag för att stärka ungdo- mars inflytande och för att underlätta ungdomars inträde på arbets- och Prop. 2004/05:2 bostadsmarknaden. Kommitténs slutbetänkande Politik för unga (SOU 1997:71) tog sin utgångspunkt i att alla ungdomar skulle ha rätt till goda levnadsvillkor. Kommittén föreslog också mål för ungdomspolitiken. Vidare föreslogs att statliga myndigheter med sektorsansvar inom ung- domspolitiken skulle redovisa statistik över ungdomars situation och de åtgärder som vidtagits för att uppnå de konkreta målen. Kommittén före- slog också att skulle samordna sektorsmyndigheternas arbete och stödja kommunernas insatser i enlighet med de övergripande målen vilka skulle vara vägledande för kommunerna. Flera av ledamöterna i kommittén skrev dock reservationer till försla- gen och remissvaren visade att många myndigheter ställde sig tvek- samma till målen. gav regeringen därför Ungdomssty- relsen i uppdrag att formulera ett nytt förslag till övergripande mål och konkreta delmål för ungdomspolitiken. förslag kom därefter att utgöra underlag för regeringens nästa ungdomspolitiska pro- position som lämnades till 1999, På ungdomars villkor Ung- domspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro (prop. 1998/99:115, bet. 1999/2000:KrU4, rskr. 1999/2000:53). Propositionen antogs av . I propositionen före- slogs en tydligare målstyrning av ungdomspolitiken genom tre övergri- pande mål, vilka skulle ingå i ett system för styrning, uppföljning och analys av ungdomspolitiken. Dessa mål är: -ungdomar skall ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv, -ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet, och att -ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande skall tas till vara som en resurs. I propositionen aviserade regeringen också insatser såsom ökad elev- demokrati i skolan, inrättande av en rådgivande ungdomsdelegation, insatser för breddad ålderssammansättning i centrala myndighetsstyrel- ser, ökad kunskap om villkoren för flickor med utländsk bakgrund, stärkt stöd till ungdomars egen organisering. De övergripande målen skulle vara vägledande för samhällets åtgärder för ungdomar och ligga till grund för uppföljningen av ungdomars lev- nadsvillkor. Regeringen konkretiserade de övergripande målen i 41 del- mål som beslutades (dnr Ku1999/58/IFU). Målen skulle följas upp av 15 statliga myndigheter och fick i upp- drag att samordna uppföljningen. fick också i uppdrag att tillsammans med berörda myndigheter identifiera, presentera och sprida goda exempel på hur ungdomspolitiken kan förverkligas. Delmå- len har reviderats efter hand, bland annat i syfte att göra dem enklare att följa upp. I den senaste revideringen, som gjordes , minskades antalet delmål till 32 (dnr Ju2002/3367/U) och ytterligare en myndighet fick i uppdrag att följa upp dem. Uppföljningen av målen har redovisats av i rapporterna Ung 2001 (Ungdomssty- relsens utredningar 26), Ung 2002 (2002:5), Ung 2003 (2003:6) samt Ung 2004 (Ung- domsstyrelsens skrifter 2004:4). fick också uppdrag att genomföra en fördjupad analys av hur den nationella ungdomspolitiken har utvecklats. redovisade denna analys till regeringen i rapporten . 2004/05:2 Ung 2003 (2003:6), vars huvudsakliga innehåll återges i avsnittet om ärendet och dess beredning. En svensk strategi för hållbar utveckling (skr 2003/04:129) som rege- ringen lämnade till lyfts vikten av satsningar på barn och ungdomar fram. Genom propositionen fick regeringen i uppdrag att redogöra för den ungdomspolitiska utvecklingen för . Denna presenteras i kapitel 13. Källa: Tyck till på webbplats . Den nationella ungdomspolitikens målgrupp Prop. Drygt 1,4 miljoner av invånare är ungdomar mellan . Gemensamt för alla ungdomar är att de går igenom en successiv fri- görelse- och etableringsprocess och lägger grunden för sina framtidspla- ner. Ungdomar frigör sig steg för steg från beroendet av föräldrarna och etablerar sig som vuxna. Gemensamt är också att de skall ta över det samhälle som äldre generationer lämnar efter sig, som de skall bidra till att försörja en växande skara äldre. Hur dagens samhälle bemöter ungdomarnas vilja att påverka och utöva inflytande är avgörande för hur ungdomarna själva och samhället som helhet skall lyckas i denna process. Men ungdomar är inte bara en resurs på tillväxt för framtiden utan ungdomars kunskaper, erfarenheter, värde- ringar och perspektiv är också en resurs här och . Samhället har en skyldighet, ett ansvar för och ett intresse av att skapa goda förutsätt- ningar för ungdomar att leva ett gott liv samt att skapa sina egna förutsättningar för att bli vuxna. Forskning visar att ungdomstiden har förändrats från att vara en kort och förhållandevis snabbt övergående period i livet till att utgöra en betydande fas i människans liv. Detta förstärker ytterligare den nationella ungdomspolitikens roll att verka för att ungdomar kan leva ett gott liv . Ungdomar utgör en i många avseenden heterogen grupp. Frigörelsen och etableringen i vuxenvärlden sker i olika takt och under olika förut- sättningar. Ungdomars förutsättningar, värderingar och faktiska levnads- villkor varierar från individ till individ, bland annat beroende på kön, etnisk, kulturell eller socioekonomisk bakgrund, ålder, bostadsort, sex- uell läggning och eventuella funktionshinder. Alla offentliga insatser för ungdomar måste ta hänsyn till dessa olika förutsättningar. Den nationella ungdomspolitiken är ett sektorsövergripande politikom- råde: Insatser för ungdomar görs av många olika aktörer inom ett stort antal samhällssektorer. Ungdomsgruppens storlek och sammansättning påverkar i hög grad statens och kommunernas planering bland annat när det gäller dimensioneringen av utbildning, insatser för hälsa, arbetsmark- nadsåtgärder, fritidsaktiviteter och bostadsplanering. Åtgärder på olika nivåer och inom olika områden påverkar varandras utfall. Därför är det nödvändigt att den nationella ungdomspolitiken bidrar till en samordning av insatser och en helhetssyn på ungdomars levnadsvillkor på såväl nationell som nivå. 5.2Den nationella ungdomspolitikens målgrupp Regeringens bedömning: Den nationella ungdomspolitikens mål- grupp bör vara ungdomar mellan . förslag: föreslår att den natio- nella ungdomspolitiken även i fortsättningen skall innefatta hela ung- domstiden inklusive övergången från barn till ungdom och övergången Prop. 2004/05:2 från ungdom till vuxen. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som kommenterat försla- get angående målgrupp är den övervägande delen positiva till Ungdoms- styrelsens förslag. efterlyser en tydligare definition av ungdomspolitikens åldersgrupp. Fritidsforum (och Hemgårdar) betonar vikten av att ungdomsfrågor inte för- barnsligas. Skälen för regeringens bedömning: Varje ung människa har sina egna förutsättningar. har ungdomar som grupp gemensamma möjligheter, utmaningar och problem som gör gruppen unik i förhållande till den övriga befolkningen. Ungdomstiden som livsfas har under förlängts. Samhällsutvecklingen har bland annat inneburit förändringar i utbildningsmönster och i etablering på arbetsmarknaden vilket har medfört att ungdomar träder in i vuxenlivet . Ungdomstiden har också individualiserats i den meningen att tiden då man etableras i vuxenlivet i högre grad styrs av individuella levnadsvillkor och livsplaner. Regeringen anser att en nedre avgränsning av målgruppen för ung- domspolitiken till överensstämmer väl med forskning, praxis och en allmän uppfattning av vilka som tillhör ungdomsgruppen. Inte minst ungdomars egna upplevelser av när ungdomstiden börjar ligger till grund för denna bedömning. Den förstärkta individualiseringen av övergången till vuxenlivet medför att det inte är möjligt eller ens önsk- värt att ange en skarp övre åldersgräns för samhällets insatser för ung- domar. En övre åldersgräns vid bör dock innebära att åldersgruppen täcker en större del av de sammanhang där det kan finnas behov av specifika ungdomsinriktade insatser från samhällets sida. Detta utesluter naturligtvis inte att vissa insatser kan ha bredare målgrupper och att även personer som uppnått ibland kan ta del av insatser som främst riktar sig till ungdomar. Källa: Tyck till på webbplats . 6 Den framtida ungdomspolitiken 6.1Två övergripande mål och en sektorsövergripande målstruktur Regeringens förslag: Den nationella ungdomspolitikens två övergri- pande mål skall vara att -ungdomar skall ha verklig tillgång till välfärd, och att -ungdomar skall ha verklig tillgång till makt. Dessa två övergripande mål skall ersätta nuvarande mål för den Analys, samordning och redovisning för att uppnå de övergripande målen skall ske inom följande fem 1. lärande och personlig utveckling, hälsa och utsatthet, kultur och fritid. Regeringens bedömning: Ungdomspolitikens mål bör genomsyra samtliga berörda politikområden. bör verka för att åtgärder vidtas i syfte att förbättra alla ungdomars verkliga tillgång till välfärd och makt. Uppföljning och samordning av den nationella ungdomspolitiken bör ske i en struktur som innefattar övergripande mål, grundläggande perspektiv och huvudområden för samordning och redovisning. Såväl ungdomspolitik som övrig offentlig verksamhet för ungdomar bör präglas av fyra grundläggande perspektiv: resursperspektivet, rät- tighetsperspektivet, självständighetsperspektivet och mångfaldsper- Den nationella ungdomspolitiken bör dels generera och förmedla sådan kunskap om ungdomars livssituation som inte erbjuds av sektorsspecifika uppföljningar, dels samordna insatserna mellan berörda politikområden så att verksamheter i dessa bidrar till att målen för den nationella ungdomspolitiken uppnås. uppföljningen av den nationella ungdomspolitiken bör vara den ordinarie resultatstyrningsstrukturen i staten. bidrar till genomförandet av den nationella ungdomspolitiken bör förses med indikatorer som mäter politikområdets utveckling ur ett Regeringen avser att prioritera en eller flera frågor som krä- ver särskild uppmärksamhet när det gäller åtgärder, uppföljning och Prioriteringarna bör normalt redovisas till i samband förslag: förslag om övergri- pande mål för den nationella ungdomspolitiken överensstämmer i stort med regeringens förslag. föreslår även att ungdoms- politikens övergripande mål skall kompletteras med ett inriktningsmål som liknar det nuvarande resursmålet. Detta skall ange utgångspunkten såväl för ungdomspolitiken som för insatser inom andra offentliga verk- Prop. samheter för ungdomar. Inriktningsmålet bör inte vara operativt i den meningen att det är möjligt att skapa mätbara indikatorer för att följa upp utvecklingen av ungdomars levnadsvillkor i förhållande till det. heten föreslår vidare att det skall formuleras ett antal delmål samt tillhö- rande uppföljningsindikatorer inom varje målområde. föreslår även att en nationell ledningsgrupp, under ledning av ungdomsministern och med av representanter från berörda departement, myndigheter och tillsätts. syfte skall vara att kraftsamla inom ungdomspolitiken. Statskontorets förslag: Statskontorets anser att det finns behov att förtydliga och effektivisera de nuvarande systemen för målstyrning, upp- följning och utvärdering inom ungdomspolitiken. att tar fram gemensamma metoder, regelverk och för- hållningssätt som gäller för samtliga sektorsövergripande politikområ- Statskontoret föreslår också att , mot bakgrund av sin samlade kunskap på området, skall kunna föreslå lämpliga fokusom- råden som regeringen bör uppmärksamma och arbeta med under en viss Remissinstanserna: Remissinstanserna stöder i huvudsak Ungdoms- styrelsens analys och förslag till övergripande mål. att den nuvarande målhierarkin bibehålls. Unga Örnar menar att de nuvarande tre övergripande målen är bra, men att det viktigaste målet för ungdomspolitiken skall vara barns och ungdomars möjlighet till infly- (Sverok) anser att det verkliga målet för ungdomspolitiken bör vara att ett ungdomsperspektiv finns med i all statlig verksamhet. Några få remissinstanser kommenterar förslag om ett inriktningsmål. utveckling stödjer inte förslaget att skapa en hierarki av ett icke uppfölj- ningsbart inriktningsmål och två uppföljningsbara mål. mannen anser att inriktningsmålet bör följas av en strategi för hur det skall nås, förankras och kommuniceras. kommun anser att såväl jämställdhets- som etnicitetsperspektiv måste lyftas in i de övergripande målen och inriktningsmålet. tioner (LSU) föreslår att regeringen tydligare definierar vad det egent- ligen innebär att ungdomars engagemang skall tas till vara och att ung- domar skall ses som en resurs. fram att skall följas i politiska beslut och att fler ung- domar skall delta i demokratiska beslut. () är positiv till att makt och välfärd föreslås vara De flesta remissinstanserna är positiva till förslaget att införa en mål- områdesnivå i styrsystemet för att skapa överskådlighet och underlätta Verket för Näringslivsutveckling () betonar dock att målområdena inte får ses som isolerade enheter utan att vissa delmål kan tillhöra flera målområden. Flera remissinstanser anser att det är viktigt att fritid lyfts fram som ett målområde. vecklingscenter Ungdom och Fritid i menar att arbete/arbets- marknad bör utgöra ett eget målområde. ombudsmannen och , anser att målområdet hälsa bör De flesta remissinstanser som berör styrsystemet instämmer i Ung- domsstyrelsens analys av det ungdomspolitiska styrsystemet. Ett antal remissinstanser påtalar vikten av att den nationella samordningen funge- rar väl, såväl inom som mellan och myndigheterna. efterfrågar ett förtydligande när det gäller rollerna mellan sektorsövergripande och sektorsspecifika frå- gor och påtalar att målen i regleringsbreven måste vara genomarbetade och mätbara, samt att de i viss mån måste överensstämma med exister- ande mål inom politikområdet. Statskontoret påpekar att tvärsektoriella politikområden är relativt svåra att styra, vilket ställer höga krav på av- gränsning, tydliga mål samt en samordnare med tydligt mandat. Även betonar vikten av samordning mellan de politikområden som berörs av ungdomspolitiken. efter- frågar en samordning av ungdomspolitikens målformuleringar med den ordinarie mål- och resultatstyrningen. menar att målen bör delas in i långsiktiga och kortsiktiga mål och betonar att ett mål kan omfatta flera olika myndigheter. Flera remissinstanser anser att variabler som etnicitet, kön och sexuell läggning särskilt bör beaktas i formuleringen av delmål. anser att förhållandet mellan barn- respektive ungdomspolitik bör analyseras. Unga Örnar anser att barnpolitiken och ungdomspolitiken måste integreras. LSU föreslår att det vid alla beslut i större frågor måste göras en konsekvensanalys av hur beslutet påverkar ungdomar. LSU påpekar också att rollerna mellan barnpolitiken och ung- domspolitiken bör klargöras i syfte att tydliggöra när samordning skall ske och när frågorna bör behandlas separat. () menar att en av de viktigaste uppgifterna för den statliga ungdomspolitiken är att utvärdera hur övriga politikområden behandlar ungdomar och hur lagar och regler tar tillvara ungdomars intressen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Övergripande mål för ungdomspolitiken Att ungdomar skall ha verklig tillgång till välfärd och verklig tillgång till makt skall utgöra den nationella ungdomspolitikens två övergripande mål. Syftet med de övergripande målen är att ungdomar, inom ramen för formella gränser såsom myndighetsålder, skall ges samma möjligheter till välfärd och makt som andra i samhället. De nuvarande tre övergripande målen; att ungdomar skall ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv, att ungdomar skall ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet samt att ungdomars engage- mang, skapande förmåga och kritiska tänkande skall tas till vara som en resurs, har dels varit svåra att särskilja ifrån varandra, dels varit svåra att omsätta i konkreta delmål som givit svar om deras måluppfyllelse.