prop · GR03140 · 2004-04-28 00:00:00 — Försöksverksamheten gäller elever som påbörjar sin utbildning i gymnasieskolan före . Den är frivillig för eleven, vilket innebär att en elev har rätt att välja mellan och ett skolförlagt nationellt program. har endast ett begränsat antal elever genom- fört sin gymnasieutbildning inom försöksverksamheten. första uppföljning av försöket visar ändå att deltagande elever och repre- sentanter för deltagande företag överlag är positiva. Arbetsplatsförlagt lärande för elever på yrkesinriktade studievägar Regeringen anser i likhet med att det arbetsplats- förlagda lärandet inom den gymnasiala yrkesutbildningen är en kvalitets- mässigt viktig del av utbildningen. tidigare utvärderingar av APU-verksamheten samt den av Myndigheten för skolutveckling presen- terade utvärderingen av LIA-försöket visar att även eleverna uppskattar tiden på en arbetsplats högt. I den framtida gymnasieskolan blir kurserna större till omfattningen. En sådan utveckling innebär att APU och närmar sig varandra och mer blir en gradskillnad än en artskillnad. LIA-kursplanens generella utformning syftar till att underlätta för arbetsplatserna att ta emot elever och forma deras yrkesinriktade utbild- ning efter de förutsättningar arbetsplatsen erbjuder. I utvärderingen av LIA-försöket har företagsrepresentanter uttalat sig positivt om kurspla- nens flexibilitet. De positiva erfarenheterna av LIA-kursplanen bör tas till vara. I kommande uppdrag till bör en utgångspunkt vara att kursplanerna för den framtida gymnasieskolan får en sådan generell och flexibel utformning att de kan användas såväl i skolans undervisning som vid arbetsplatsförlagt lärande. Regeringen bedömer att den organisa- toriska formen för arbetsplatsförlagt lärande (APL) på de yrkesinriktade programmen bör vara en integrerad form av nuvarande APU och , något som regeringen förutskickade redan i utvecklingsplanen (skr. 2001/02:188). I LIA-försökets utvärdering redovisas också att företagens engage- mang bl.a. beror på den kontinuitet i relationerna med eleven och skolan som den längre LIA-kursen erbjuder. Å andra sidan har försöket haft för begränsad omfattning i antal deltagande elever och företag för att säkra slutsatser skall kunna dras. Regeringen är därför inte beredd att nu förändra regleringen av omfattningen av APL för elever som väljer mer yrkesinriktade studievägar jämfört med vad som gäller för APU. Regeringen vill dock uppmärksamma skolhuvudmän och arbetsliv på att skrivningen minst inte innebär någon övre gräns. Det är fullt möjligt för de skolor som kan erbjuda mer tid för APL med god kvalitet att göra så. Arbetsplatsförlagt lärande för alla elever Utbildningen i gymnasieskolan skall förbereda ungdomarna för yrkes- livet, vare sig inträdet på arbetsmarknaden sker direkt efter gymnasie- skolan eller . Därför bör alla ungdomar få insikt i och egna erfarenheter från arbetslivet. I dagens gymnasieskola är som framgått APU obligatorisk endast för elever på de yrkesinriktade Styrelsen för utbildningen kan besluta att APU genomförs även för elever på övriga program. Detta förekommer dock i liten om- fattning. Regeringen anser därför att inslag av APL skall erbjudas även elever som väljer mer studieförberedande studievägar. Begreppet APL måste i detta sammanhang ses i vid mening. Lärandet kan ske i såväl privata företag som offentliga verksamheter, men också i organisationer, andra utbildningsinstitutioner etc. Det är nödvändigt med en betydande flexibilitet under den arbetsplatsförlagda delen av utbild- ningen så att verksamheten kan anpassas till de olika kursplanernas krav och lokala förhållanden. Utformningen kan dessutom göras utifrån indi- videns önskemål, behov och förutsättningar. Lärandet måste också betraktas ur ett bredare perspektiv än det kurs- planestyrda nyinlärande som kännetecknar nuvarande APU inom yrkesutbildningen. Det arbetsplatsförlagda lärande som alla elever i gym- nasieskolan bör få del av kan även ha andra mål. Det kan t.ex. vara att ge introduktion till kommande utbildningsinslag eller att tillämpa och pröva redan i skolan förvärvade kunskaper i andra verksamheter i samhället. För elever som följer en studieförberedande inriktning och siktar mot yrken som kräver akademisk utbildning, kan det vara av intresse att få inblick i såväl utbildningen på ett universitet eller högskola som själva yrkesutövandet på en arbetsplats. Syftet med de arbetsplatsförlagda delarna av utbildningen är inte enbart att vinna kunskap om arbetsmarknaden eller kunskap inom ett bestämt ämnesområde. Syftet är också att skapa goda förutsättningar för att utveckla de generella kompetenser och förhållningssätt som allt oftare efterfrågas av företrädare för arbetsmarknadens parter. Samarbets-, kommunikations- och problemlösningsförmåga etc. utvecklas alltid i ett sammanhang. Elever lär sig att kommunicera och att samarbeta som de utför en viss arbetsuppgift i skolan eller på en arbetsplats. En arbetsplatsförlagd uppgift kan också utformas så att den ger rika möjlig- heter att involvera och i praktiken tillämpa läroplanens övergripande perspektiv. Beroende på vilket syfte som skall uppnås kan olika former av verk- samhet förläggas till arbetslivet. Det kan vara allt från studiebesök till större projektarbeten för att lösa autentiska uppgifter hämtade från ett företag eller motsvarande. Gemensamt för de aktiviteter som genomförs på en arbetsplats är kopplingen till utbildningen. APL oavsett form skall syfta till att antingen specifika kunskapsmål eller mer övergripande utbildningsmål uppfylls. Många remissinstanser har påpekat att gymnasieskolan har svårigheter att få i tillräcklig omfattning till eleverna på de yrkesinriktade programmen. Det finns en tveksamhet till förslaget att samtliga elever i gymnasieskolan skall genomföra APL. Regeringen är medveten om att det kan vara förenat med svårigheter för den enskilda skolan, om det krav på omfattning av det arbetsplatsförlagda lärandet, som gäller elever på de yrkesinriktade programmen, skall gälla samt- liga elever. Regeringen avstår därför från att föreslå en minsta omfattning för APL för elever på mer studieförberedande studievägar. Lokala överväganden får ligga till grund för i vilken omfattning och för vilka avsnitt detta kan ske. Regeringen menar dock att dessa arbetslivsinslag bör ha en omfattning som inte är alltför ringa för att ge avsedd effekt. Utlandsförlagda delar av gymnasieutbildningen Utlandsförlagda delar i gymnasieutbildningen är värdefulla och stimu- lerande inslag. Elever som genomför utbildningsperioder i skolor eller på arbetsplatser utomlands har goda möjligheter till yrkesmässig, språklig, kulturell och personlig utveckling. För gymnasieskolorna kan ett sådant utbyte underlätta samverkan med arbetslivet, öka internationella inslag i undervisningen och vidga samarbetet mellan olika lärarkategorier. EU:s utbildningsprogram är ett stöd till utlands- praktik för elever på yrkesinriktade program. utnyttjas denna möjlighet av ca 450 elever i . För att utöka denna möjlighet till internationella inslag i utbildningen införde regeringen ett kompletterande statligt stöd för arbetsplatsförlagd utbildning utomlands. Stödet administreras av . Vidare har regeringen gett Myndig- heten för skolutveckling uppdraget att i samverkan med Sida utveckla former för samarbete med utvecklingsländer för program med yrkes- ämnen. Regeringen avser att verka för att fler elever ges möjlighet att delta i utlandsförlagda utbildningsinslag under sin gymnasietid och att upp- muntra användningen av . är det ett rimligt mål att alla gymnasieskolor har någon eller några elever som deltar i utlandsförlagda utbildningsinslag. Regeringens bedömning: Gymnasial lärlingsutbildning bör utvecklas som ett attraktivt och valbart alternativ inom gymnasieskolan. Regering- en avser att ge i uppdrag att utreda och lämna förslag till närmare utformning och reglering av denna lärlingsutbildning. förslag: Den möjlighet som finns att genom lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av kurser inom gymnasieskolan bör finnas kvar även . Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över kommit- téns förslag att nuvarande lärlingsutbildning, som kombinerar anställning med studier i gymnasieskolan, bibehålls. Myndigheten för skolutveckling tillstyrker förslaget men anser att verksamheten skall ha en tydligare reglering. , Metall, Industrifacket m.fl. är kritiska till att lärlingsutbildningen i gymnasieskolan bibehålls i sin nuvarande form. Man menar att lärlingsutbildningen behöver utvecklas till ett attraktivt alternativ till den skolförlagda utbildningen. Skälen för regeringens bedömning: Den gymnasiala yrkesutbildningen i är, till skillnad från i många andra länder, av tradition till största delen skolförlagd. En förändring påbörjades i samband med gymnasie- reformen . Då infördes en obligatorisk arbetsplats- förlagd del i utbildningen genom APU. Inom LIA-försöket har ytterligare möjligheter till arbetsplatsförläggning av utbildningsdelar införts. Flera skäl talar för att ytterligare steg nu bör tas mot att utveckla en gymnasieutbildning ännu närmare arbetslivet, ett lärande där teori och praktik stöder varandra och blir djupare och mer motiverande för eleven. Lärlingsliknande utbildningsformer har blygsam omfattning i nuvarande gymnasieskola. utveckling (U 94:02) konstaterade att en bidragande orsak till detta var att varken skolan eller företagen kände något ansvar för lärlingsutbildningen och att informatio- nen om möjligheterna var bristfällig. Vidare bedömde kommittén att formella hinder försvårat genomförandet. Regeringen kan konstatera att situationen förbättrats genom LIA-försöket, men att den är otillfredsställande. Regeringen bedömer, i likhet med många arbetslivs- företrädare, att en lärlingsutbildning skall utvecklas inom gymnasiesko- lan för alla elever som ett valbart attraktivt alternativ till den huvud- sakligen skolförlagda utbildningen. Regeringen avser att ta initiativ till samtal med arbetsmarknadens parter för att närmare diskutera förutsätt- ningarna och ansvarsfördelningen för att en framtida lärlingsutbildning skall kunna etableras framgångsrikt. För såväl enskilda elever som olika branscher och företag kan en lärlingsutbildning vara att föredra. Regeringen ser lärlingsutbildningen som en alternativ utbildningsväg öppen för alla elever och förekom- mande inom alla yrkesinriktade program, inte bara de traditionellt hant- verksinriktade utbildningarna. Särskilt intressant blir den naturligtvis för vissa branscher och yrkesområden när kommunen eller samverkans- området är ett för litet upptagningsområde för att bärkraftiga elevgrupper skall kunna bildas som underlag för gymnasial utbildning. En lärlings- utbildning kan då vara lösningen för ett företag eller en bransch att kunna rekrytera utbildad arbetskraft. För att få en tydlig ansvarsfördelning mellan skola och företag bör de utbildningsdelar som skall bedrivas på företaget regleras i avtal. Det kan gälla utbildningsinnehåll, försäkrings- frågor, handledarfrågor m.m. För karaktärsämnen med yrkesinriktad profil kan kommunen lägga utbildningen på entreprenad. En entreprenadlösning kan vara ett sätt att ge en tydlighet om vad åtagandet innebär i fråga om ansvar, skyldigheter och ersättningsfrågor. Regering- en har tillkallat en särskild utredare (dir.2004:04) som getts i uppdrag att undersöka om nuvarande entreprenadmöjligheter behöver utvidgas för att bl.a. nå dessa syften. Den gymnasiala lärlingsutbildningen skall ses som en valbar alternativ studieväg att nå utbildningsmålen inom varje yrkesinriktat program. Till innehåll och mål skall lärlingsutbildningen motsvara skolförlagd utbild- ning, men till sitt upplägg kunna skilja sig avsevärt på grund av att den till huvuddelen är förlagd till en eller flera arbetsplatser. Självklart måste även lärlingsutbildningen ge goda kunskaper i kärn- och karaktärs- ämnena för att eleverna skall stå sig väl i samhället och på arbetsmark- naden. För eleven kan den praktiska delen motivera och påvisa behov av även mer teoretiska kunskaper som är nödvändiga för att klara yrkes- rollen. Lärlingsutbildningens samtliga delar ska präglas av att de praktis- ka och teoretiska inslagen är integrerade och stöder lärandet till en helhet. Det är väsentligt att kraven på uppnådd kompetens och kraven för gymnasieexamen är desamma för den gymnasiala lärlingsutbildningen som för motsvarande skolförlagd utbildning. en likvärdig utbildningsform underlättar också övergång mellan denna Prop. 2003/04:140 och skolförlagd utbildning för den elev som vill eller behöver byta Ett valideringsförfarande bör tillämpas i dessa fall för att dokumentera kunskaper i de olika kärn- och karaktärsämnena. Det kan underlätta sådana övergångar och överbrygga skillnader som orsakas av olika uppläggning av lärlingsutbildningen och den mer skolförlagda utbildningen. Under såväl de skolförlagda som de arbetsplatsförlagda delarna av utbildningen har gymnasielärlingen elevstatus. Regeringen avser att i det kommande uppdraget till låta myndigheten närmare utreda och lämna förslag på utformning och reg- lering av en sådan gymnasial lärlingsutbildning. I uppdraget ligger bl.a. att utreda vilka särskilda krav som bör ställas på de arbetsplatser som får användas för lärlingsutbildning, så att kvaliteten på utbildningen kan säkras. Det bör t.ex. övervägas om någon form av certifiering av dessa arbetsplatser bör komma ifråga. Vidare bör utreda vilka formella beslut som skall krävas lokalt för att en skolhuvudman skall ha rätt att erbjuda lärlingsutbildning som en alternativ gymnasieutbildning och vilka följder det skall få för elevens rätt att söka utbildningen i annan kommun etc. Inom ramen för ett individuellt program finns en möjlighet att genom en särskild lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa kärnämnen i gymnasieskolan. Antalet ungdomar som genomfört en lärlingsutbildning inom ramen för ett individuellt program har varit lågt. anordnades lärlingsutbildning för sammanlagt 102 elever, varav 46 gick år 1. Det är således en mycket liten grupp elever som utnyttjar denna möjlighet. För de elever som omfattas kan det dock vara en passande uppläggning av yrkesutbildningen. Regeringen bedömer att möjligheten att förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av kurser i gymna- sieskolan bör finnas kvar. Regeringens bedömning: Nya samverkansformer mellan skola och arbetsliv behöver utvecklas. Lokalt samråd mellan kommun och arbetsmarknadens parter i frågor som rör yrkesinriktade program bör göras obligatoriskt. Ett system med lokala råd för yrkesinriktade program bör prövas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med Remissinstanserna: Det finns en bred uppslutning hos remissinstanserna om värdet och behovet av samråd mellan skola och arbetsmarknadens parter vid planering och genomförande av främst gymnasieskolans Företagarna betonar i likhet med andra remissinstanser att formerna för samrådet måste formas efter lokala Metallgruppens Utbildningsråd betonar vikten av att ett obligatorium för samråd införs och att arbetsmarknadens parter skall erbjudas likvärdig sammansättning i råden. tagen tillstyrker försök med lokala råd och betonar vikten av att råden får ett reellt inflytande över utbildningens innehåll och kvalitet. Skälen för regeringens bedömning: Lokalt samråd mellan kommuner och arbetsliv om yrkesinriktad gymnasieutbildning Regeringen har i olika sammanhang uppmärksammat behovet av en närmare samverkan mellan gymnasieskola och arbetsliv i syfte att utveckla undervisningen och höja kvaliteten i den yrkesinriktade utbildningen. Trots en växande medvetenhet inom såväl skola som arbetsliv om detta behov, har inte resultatet motsvarat samhällets inten- tioner på området. En förklaring kan vara att nuvarande regelverk inte är tillräckligt flexibelt, trots att det medger stora möjligheter till samverkan. Även om det finns en stor efterfrågan från arbetslivet på kvalificerad personal inom olika branscher, minskar utbudet av motsvarande utbild- ning inom gymnasieskolan på många orter och regioner. Bl.a. har det minskade utbudet av industriteknisk utbildning i uppmärksammats. finns flera goda exempel där kommuner och det lokala näringslivet gått samman och i olika samverkansformer anordnat attraktiva utbildningar av främst industriteknisk karaktär. Bristen på kvalificerade yrkeslärare är ytterligare ett argument för en ökad samverkan. I arbetslivet finns den specialistkompetens som skolor- na har svårt att rekrytera och behålla. Möjligheten till utbytestjänster mellan skola och företag finns , men har fått mycket ringa omfattning. Arbetsmarknadens komplexitet och förändringstakt har ökat väsentligt . Den snabba teknik- och metodutvecklingen inom arbets- livet ställer allt större krav på utbildningens innehåll och aktualitet. Ofta klarar varken skolan eller arbetslivet av att på egen hand informera om, marknadsföra och erbjuda utbildning som svarar mot såväl individernas som arbetslivets behov och efterfrågan. En närmare samverkan med , dvs. med såväl länsarbetsnämnder som arbetsför- medlingar, skulle kunna bidra till en förbättrad information om den regionala och lokala efterfrågan av olika yrkesgrupper. Staten, kommu- nerna och arbetslivet har ett gemensamt ansvar för att utforma en yrkesutbildning med kvalitet och attraktionskraft. Regeringen bedömer att nya samverkansformer bör införas mellan skola och arbetsliv, där arbetslivets inflytande och ansvar för utbildningen är större än vad som är möjligt inom nuvarande regelverk. Det finns sålunda skäl att pröva om inte denna ansvarsfördelning kan tillåtas ta sig uttryck i utvidgade samverkansmöjligheter mellan kommun och arbetsliv, t.ex. gymnasie- utbildningar med delat ägarskap eller där utbildningen är utlagd på entreprenad i större utsträckning än vad dagens regler medger. Som nämnts ovan har regeringen därför tillkallat en särskild utredare (dir.2004:04) för att utreda om nuvarande entreprenadmöjligheter behö- ver förändras. I skollag och skolformsförordningar fanns tidigare ett omfattande regelverk när det gällde skolans samverkan med arbetslivet och formerna för detta. I takt med avregleringen av skolan har bestämmelserna om obligatoriska samrådsorgan tagits bort. Skälen till att ta bort dessa bestämmelser har dock inte berott på att samrådsorganen skulle vara oviktiga eller att betydelsen av samråd minskat. Motiven har i stället varit att öppna för fler och flexiblare former för samråd som beslutas utifrån lokala förutsättningar. Regeringen ser arbetslivets medverkan i planering och genomförande som ett viktigt instrument för att säkra utbildningarnas relevans och legitimitet. Främst gäller detta yrkesinriktade program. Samverkan är också en förutsättning för att en vinnarsituation skall uppstå för alla parter som är involverade i utbildningen. föreslår en återgång till obligatoriskt krav på lokalt samråd med arbetsmarknadens parter men menar att formerna för detta inte bör bindas nationellt. Regeringen delar kommitténs synsätt. Försöksverksamhet med lokala råd En framgångsfaktor vid väl utvecklad lokal samverkan mellan skola och arbetsliv är bl.a. väl fungerande former och forum för denna samverkan. har dessa forum utgjorts av programråd, yrkesråd eller liknande. För att vinna ytterligare kunskap om hur dessa forum bäst kan användas för att stimulera utvecklingen av gymnasieskolans yrkesutbildningar, bör en försöksverksamhet med lokala råd initieras. Viktigt är att såväl elever och skolpersonal som företrädare för arbetslivet är representerade. För- söksverksamheten måste dock utformas så att den inte motverkar andra initiativ såsom den pågående försöksverksamheten med lokala styrelser med elevmajoritet. Rådet kan omfatta ett eller flera program vid en gymnasieskola och utformas antingen som ett gemensamt ansvarstagande eller med en majoritet för arbetslivet. Arbetsmarknadens parter förutsätts bli representerade på ett likvärdigt sätt i rådet. Förutsättningarna varierar geografiskt och mellan branscher, varför systemet för samrådsorgan mås- te vara anpassat för detta. Regeringen avser att ta initiativ till en sådan försöksverksamhet. Regeringens bedömning: Arbetsmarknadens parter har möjlighet att utveckla former för och att sluta avtal om färdigutbildning eller intro- duktionsutbildning vid inträde på arbetsmarknaden efter gymnasieskolan inom de sektorer av arbetsmarknaden som saknar sådana avtal. Regeringen avser att bidra till en sådan process genom att tillsätta en Yrkesutbildningsdelegation med uppgift att bl.a. underlätta övergången mellan gymnasieskola och arbetsliv. Behovet av eftergymnasiala yrkesutbildningar av olika längd och specialiseringsgrad bör följas upp som en följd av den snabba utveck- lingen inom arbetslivet. bedömning: Behovet av eftergymnasiala yrkes- utbildningar av olika längd och specialiseringsgrad bör följas upp som en följd av bl.a. de förändringar som föreslås i gymnasieskolan. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över behovet av eftergymnasial yrkesutbildning är överlag positiva till en översyn av utbildningsområdet. Myndigheten för skolutveckling anser att en översyn av systemet bör göras i syfte att skapa mer enhetlighet. Om behörighets- kraven till YTH/yrkeshögskoleutbildningarna behålls på nuvarande nivå, kommer färre elever att bli behöriga direkt efter gymnasieskolan anser . Påbyggnadsutbildning och/eller än av färdigutbildning i företag kommer att krävas för att motverka detta. Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning stödjer kommitténs förslag om eftergymnasial utbildning och anser att ett allsidigt utbud av KY- utbildningar är ett nödvändigt komplement till den föreslagna gymnasie- utbildningen. TCO välkomnar kommitténs förslag om en breddning av utbudet av eftergymnasial utbildning. Teknikföretagen betonar vikten av eftergym- nasial yrkesutbildning och föreslår att det senast i samband med att de första eleverna går ut från den reformerade gymnasieskolan bör finnas ett reguljärt system för eftergymnasial yrkesutbildning. Elbranschens cen- trala yrkesnämnd förordar att en reguljär eftergymnasial yrkesutbildning utvecklas med dagens KY och YTH-utbildningar som förebild. och kommuner pekar också på ett ökat behov av eftergym- nasiala yrkesutbildningar. efterfrå- gar färdigutbildningsavtal inom sina intresseområden samt att utveck- lingsprojekt genomförs kring färdigutbildningssystem. Skälen för regeringens bedömning: Kortare yrkesutbildningar i högskolan I propositionen Den öppna högskolan (prop.2001/02:15) redovisar regeringen sin syn på behovet av kortare yrkesutbildningar med olika inriktningar i högskolan. En alltför hög andel av de ungdomar som lämnar gymnasieskolans yrkesinriktade program väljer att inte gå till högskolan, därför att det saknas utbildningsalternativ som naturligt länkar samman med den yrkesutbildning de genomgått i gymnasieskolan. Främst är det pojkdominerade gymnasiala yrkesutbildningar som saknar vidareutbildningsalternativ i högskolan. För att snabbt utveckla nya kortare yrkesutbildningar i högskolan har regeringen givit , och ett särskilt uppdrag att utveckla sådana utbildningar. Vidare har regeringen infört en ny examen i högskoleför- ordningen (1993:100, bilaga 2) med benämningen yrkeshögskoleexamen. Denna skall kunna erhållas studier (80 poäng). Eftergymnasial yrkesutbildning utanför högskolan Med eftergymnasial yrkesutbildning utanför högskolan avses yrkes- utbildning inom den kvalificerade yrkesutbildningen (KY), samt vissa utbildningar inom utbildningsformerna påbyggnadsutbildningar inom vuxenutbildning, kompletterande utbildningar och utbildning- ar inom folkhögskolan. Regeringen anser det viktigt att de kortare yrkes- utbildningar som bygger på gymnasieskolan utvecklas i takt med arbets- livets behov. Dessa svarar mot viktiga utbildningsbehov. En översyn av påbyggnadsutbildningarna inom vuxen- utbildning har påbörjats.