prop · GS0345 · 2004-11-16 00:00:00 — Är brott som aves i första stycket att anse som grovt skall dömas för grovt barn- pornografibrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det har begåtts yrkesmässigt eller i vinstsyfte, utgjort ett led i brottslig verksamhet som utövats systematiskt eller i större omfattning, avsett en särskilt stor mängd bilder eller avsett bilder där barn utsätts för särskilt hänsynslös behandling. Förbuden mot skildring och innehav gäller inte den som tecknar, målar eller på något annat liknande hantverksmässigt sätt framställer en sådan bild som avses i första stycket, om bilden inte är avsedd att spridas, överlåtas, upplåtas, förevisas eller på annat sätt göras tillgänglig för andra. Även i andra fall skall en gärning inte utgöra brott, om gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Bestämmelsens fjärde stycke har ändrats på så sätt att straffmaximum för grovt barnpornografibrott har höjts från fyra till fängelse. Avsik- ten med höjningen är dels att genomföra det inom EU antagna rambeslu- tet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi, dels att ge utrymme för en mer nyanserad straffmätning av de mest all- varliga fallen av grovt barnpornografibrott. Någon generell höjning av straffen för grovt barnpornografibrott är dock inte avsedd. Skälen för ändringen behandlas närmare i avsnitt 14. 35 kap. Om bortfallande av påföljd De i 1 § bestämda tiderna skall räkas från den dag brottet begicks. Förutsätts för ådömande av påföljd att viss verkan av handlingen inträtt, skall tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. Vid brott som avses i 6 kap. 46 §§ och 8 § tredje stycket eller försök till sådana Prop. 2004/05:45 brott skall de i 1 § bestämda tiderna räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Detsamma skall gälla vid brott som avses i 6 kap. 13 och 12 §§ eller försök till sådana brott om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Om vid bokföringsbrott, som ej är ringa, den bokföringsskyldige från brottet har försatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sina betal- ningar, skall tiden räknas från den dag då detta skedde. Om den bokföringsskyldige från brottet blivit föremål för skatte- eller taxeringsrevision, skall tiden räknas från den dag då revisionen beslutades. Paragrafen innehåller bestämmelser om beräkning av tid för åtalspre- skription. Genom ändringar och ett tillägg av en ny andra mening i andra stycket har preskriptionstiden i förhållande till gällande rätt förlängts. Ändringarna motiveras närmare i avsnitt 15. Vid vissa uppräknade sexualbrott mot barn skall preskriptionstiden en- ligt 1 § vid de uppräknade sexualbrotten räknas från den dag målsägan- den fyller eller skulle ha fyllt . Ändringen innebär att även den abso- luta preskriptionstiden enligt 6 § skall räknas från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Ändringarna innebär också att fler brott än tidigare omfattas av den förlängda preskriptionstiden. De brott som skall omfattas av den förläng- da preskriptionstiden är brotten våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, grovt sexuellt övergrepp mot barn, grovt utnyttjande av barn för sexuell pose- ring eller försök till sådana brott, liksom vid våldtäkt, grov våldtäkt, sex- uellt tvång, grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande av person i beroen- deställning, grovt sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, koppleri och grovt koppleri eller försök till sådana brott, om brottet be- gåtts mot en person som inte fyllt . omfattade den förlängda preskriptionstiden brotten sexuellt umgänge med avkomling respektive sexuellt umgänge med syskon enligt 6 kap. 6 § . Den förlängda preskriptionstiden omfattar dock inte brotten samlag med avkomling respektive samlag med syskon i 7 §. Övergångsbestämmelser till 35 kap. 4 § Av en särskild övergångsbestämmelse framgår att bestämmelsen i 35 kap. 4 § skall tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet om inte möjligheten att döma till påföljd har bortfallit enligt äldre be- stämmelser (jfr prop. 1994/95:2 s. 6). 20.2Förslaget till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) Vid registerkontroll enligt 14 § får utlämnandet omfatta alla uppgifter om den kon- trollerade som finns i eller annars behandlas hos samt de uppgifter om den kontrollerade som finns i belastningsregistret och i miss- tankeregistret om dom eller misstanke om brott som avses i 3 kap. 1, 2, 5 och 6 §§ , 4 kap. 16 och 89 a §§ , 6 kap. 1, 2 och 46 §§ , 8 kap. 46 §§ , 9 kap. 3 och 4 §§ , 12 kap. 3 § , 13 kap. 15 b och 7 §§ , 16 kap. 13, 5, 6 och 8 §§ , 17 kap. 1 § , 18 kap. 1 och 35 §§ , 1 och 3 §§ narkotikastrafflagen (1968:64), 9 kap. 1 § vapenlagen (1996:67), och 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Även uppgift om försök och förberedelse till dessa gärningar får lämnas ut. Ändringarna som har gjorts i första stycket tredje strecksatsen är en följd av det nya 6 kap. . Innebörden i tidigare 1 och 2 §§ motsva- ras i huvudsak av de nya 1, 2 och 46 §§, dvs. av brotten våldtäkt, sexu- ellt tvång, våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn och sexuellt övergrepp mot barn. Se också avsnitt 17. Kommittén har varit en straffrättslig kommitté. Det främsta uppdraget har varit att se över bestämmelserna om sexualbrott i 6 kapitlet brottsbal- ken. Kommittén lägger nu i detta betänkande fram förslag till en ny re- glering av sexualbrotten. Kommittén föreslår att 6 kapitlet skall ersättas av ett nytt. Vidare föreslås att det införs särskilda bestäm- melser om straffansvar för handel med människor respektive med barn för sexuella ändamål. Kommittén föreslår en rad andra åtgärder såsom att kravet på dubbel straffbarhet för brott begångna utomlands inte skall gäl- la för vare sig allvarliga sexualbrott mot den som inte har fyllt eller de nya straffbestämmelserna om människohandel. Lagstiftningen om sexualbrott bör vara tydligare Den sexuella självbestämmanderätten och den sexuella integriteten är de viktigaste skyddsintressena bakom regleringen av sexualbrotten. Sexuella övergrepp innebär alltid en kränkning av den sexuella men också den personliga integriteten. Kommittén anser att regleringen av sexualbrotten bör fästa mindre avseende vid vilken sexualhandling det varit frågan om och mer ta fasta på den sexuella kränkningen och dess art. En sådan in- riktning är i allt väsentligt ett uttryck för den rättsutveckling som redan har skett men framgår tydligare av förslaget till ny lagtext. Kommittén har haft i uppdrag att finna en lösning som innebär att våldtäktsbegreppet omfattar allvarliga sexuella övergrepp mot små barn även om något tvång inte har använts. Det är särskilt tillämpningen av kravet på tvång i 6 kap. 1 § BrB om våldtäkt som har kritiserats då den anses ha lett till orimliga resultat när det gäller övergrepp mot barn. Av kommitténs praxisundersökning samt den forskning som finns om sexu- ella övergrepp mot barn framkommer dessutom att gärningsmännen i många fall inte använder något direkt våld. Det är vanligare att gär- ningsmannen har övertalat och lockat barnet eller att han eller hon har använt sig av sin auktoritet som vuxen för att få sin vilja igenom. Om gärningarna har pågått vänjer sig barnen vid sin livssi- tuation och gärningsmannen behöver av det skälet inte heller använda något våld eller hot vid övergreppet. Därför föreslår kommittén en särreglering. Med hänsyn till systemati- ken och att regleringen skall vara så klar som möjligt föreslår kommittén att lagstiftningen genomgående skall skilja på om ett sexualbrott förövats mot ett barn som inte har fyllt eller om det förövats mot en vuxen person. Någon särskild reglering för små barn föreslås alltså inte. Åldersgränsen för när de olika bestämmelserna är tillämpliga är den- samma som för den sexuella självbestämmanderätten. Någon ändring i det avseendet föreslås inte. Barn kan alltså aldrig ge ett sam- tycke till sexuella handlingar med ansvarsbefriande verkan för gärnings- mannen. Den som fyllt behandlas i lagstiftningen som rör sexualbrott som vuxna. Det beror på att ungdomarna då nått sin sexuella självbestäm- manderätt. Författningsförslaget innehåller dock ett par särskilda skydds- regler för ungdomar mellan . Med hänsyn till systematiken har de fogats till bestämmelserna som behandlar sexualbrott mot vuxna. Tvång och samtycke i en ny reglering av våldtäktsbrottet För straffansvar för våldtäkt mot vuxna bör det också enligt en ny lag- stiftning krävas att gärningsmannen med våld eller hot tilltvingat sig den sexuella handlingen. Som främsta skälet härtill har ansetts att det finns en risk att en reglering baserad på endast att offret inte har lämnat sitt sam- tycke till de sexuella handlingarna medför att brottsutredningen alltför mycket inriktas på offret. Frågor om bl.a. hur offret uppträdde eller mar- kerade att han eller hon inte var intresserad av ett sexuellt umgänge, vad som skett vid övergreppet och parternas förhållande skulle få en större betydelse för att bringa klarhet i om det förelegat ett samtycke. Det finns en risk att sådana hänsyn som är ett uttryck för bristande jämställdhet mellan kvinnor och män och som man vid reformen av sexualbrotten tog avstånd ifrån skulle få förnyad aktualitet. Dessutom skulle en sådan reglering vara förenad med betydande tillämpningssvårigheter och inte passa in i systematik. Med hänsyn till framför allt rättsutvecklingen föreslår emellertid kom- mittén att redan en lägre grad av tvång skall leda till straffansvar för våldtäkt. Kravet på att gärningsmannen skall ha utövat ett s.k. råntvång har därför slopats. I stället är det en tillräcklig förutsättning för straffan- svar enligt förslaget till den nya bestämmelsen om våldtäkt i 6 kap. 1 § BrB att gärningsmannen har använt ett olaga tvång. Förslaget till ett nytt 6 kapitel Översynen av bestämmelserna om sexualbrott i 6 kapitlet har avsett såväl det materiella innehållet som systematik, lagteknik och språk. Som underlag för sin översyn har kommittén bland annat låtit genomföra en undersökning av domstolarnas straffmätning och bedöm- ning av straffvärdet i mål om sexualbrott. Praxisundersökningen har om- fattat ca 415 domar, fördelade på de olika brotten i 6 kapitlet. Domarna är meddelade fr.o.m. t.o.m. . Kommittén har vidare studerat annan rättspraxis samt inhämtat uppgifter från företrädare för både myndigheter och s.k. frivilligorganisa- tioner. Till kommittén har dessutom varit knuten en s.k. referensgrupp. I den har det suttit personer med särskild kunskap på olika områden som har varit av betydelse för kommitténs arbete. I samband med översynen har uttrycket sexuellt umgänge ersatts med ett nytt, sexuell handling. Innebörden av det uttrycket är i allt väsentligt detsamma som för uttrycket sexuellt umgänge. En viss utvidgning är dock avsedd. För att bedömas som en sexuell handling skall en handling eller åtgärd ha haft en påtaglig sexuell prägel för offret eller gärnings- mannen. Kränkningen av offret har en stor betydelse vid denna prövning. Det fordras dock inte att det har varit en direkt och varaktig kroppslig beröring för att en handling skall bedömas som en sexuell handling. Ock- så uttrycken vanmakt och hjälplöst tillstånd har ersatts av andra uttryck. Samtliga bestämmelser har getts en modern språklig utformning. De fem inledande bestämmelserna i förslaget till nytt 6 kapitel omfattar endast sexualbrott i strikt mening som förövats mot vuxna: 1 § våldtäkt, 2 § sexuellt tvång, 3 § sexuellt utnyttjande, 4 § sexuell kränkning och 5 § sexuell exploatering av ungdom. Med vuxna personer avses den som har fyllt . Tre bestämmelser innehåller regler till skydd mot sexuella handlingar som genomförs med olaga tvång eller utnyttjanden. Bestäm- melserna är i princip upptagna i ordning efter brottens allvar. Sexualbrotten mot vuxna omfattar enligt förslaget följande. Våldtäkt enligt 1 § reserveras för de mest allvarliga sexuella kränk- ningarna. Straffansvaret träffar den som med våld eller hot tvingar en annan person till en sexuell handling som är allvarligt kränkande med hänsyn till tvångets art eller omständigheterna i övrigt. Den sexuella handlingen kan bestå i samlag och samlagsliknande handlingar. Också andra sexualhandlingar som med hänsyn till tvångets art eller omständig- heterna i övrigt är allvarligt kränkande kan föranleda ansvar. För straffansvar är det tillräckligt att gärningsmannen har använt ett sådant olaga tvång som avses i 4 kap. 4 § första stycket BrB. För våldtäkt skall enligt förslaget också den dömas som av en annan person tilltvingar sig en sådan sexuell handling genom att utnyttja att denna person inte har förmåga att värja sig på grund av berusning eller ett liknande tillstånd eller den hotfulla situation han eller hon befinner sig i. Denna bestämmelse skall i vissa fall tillämpas före bestämmelsen om sexuellt utnyttjande. Detta är delvis en nyhet i förhållande till gällande rätt. Bakgrunden till kommitténs förslag är följande. Enligt nuvarande ordning döms som huvudregel inte för våldtäkt om gärningsmannen har utnyttjat en situation där offret redan varit utslaget t.ex. på grund av att han eller hon frivilligt har berusat sig. Gärningsman- nen har i sådana fall i stället dömts för sexuellt utnyttjande enligt 3 §. Regleringen tycks i praktiken, oavsett gärningsmannens handlande, leda till att offrets berusning får en avgörande betydelse för rubriceringen. Även i situationer som ligger nära en våldtäkt döms således gärnings- mannen för sexuellt utnyttjande i stället för våldtäkt. De uppmärksammade fallen har haft det gemensamt att det varit unga kvin- nor som har varit kraftigt berusade och som har utnyttjats sexuellt av fle- ra gärningsmän. Även om straffskalan skulle skärpas för brottet sexuellt utnyttjande har kommittén inte ansett att det är en tillräcklig åtgärd för att behålla den nuvarande ordningen. Kommittén har menat bl.a. att den kränkning som offret i en sådan situation utsätts för är jämförbar med den som ett offer för en våldtäkt utsätts för. I förslaget har därför en viss del av den nuva- rande bestämmelsen i 3 § förts till 1 §. Enligt förslaget omfattar den nya 1 § alltså både den som försätter någon annan i ett visst tillstånd och se- dan utnyttjar detta tillstånd för att genomföra en sexuell handling som den som under vissa omständigheter drar sådan fördel av att en annan person till följd av t.ex. frivillig berusning inte har förmåga att värja sig. Det framgår uttryckligen av förslaget att en våldtäkt som har begåtts av fler än en gärningsman skall bedömas som grovt brott. Sexuellt tvång enligt 2 § omfattar de fall då gärningsmannen med ett olaga tvång har genomfört en sexuell handling. straffansvar enligt 2 § är att den sexuella handlingen inte är allvarligt kränkande. Bestämmelsen om sexuellt tvång är alltså subsidiär till be- stämmelsen om våldtäkt i vissa fall. Sexuellt utnyttjande enligt 3 § skyddar den som står i en beroendeställ- ning till gärningsmannen eller lider av en psykisk störning. Så långt är tillämpningsområdet för bestämmelsen i allt väsentligt detsamma som enligt gällande rätt. Bestämmelsen föreskriver dock också straffansvar för den som sexuell utnyttjar en annan person som i annat fall än vad som sägs i den nya våldtäktsbestämmelsen inte har förmåga att värja sig. Den nya bestämmelsen om sexuellt utnyttjande utesluter inte tillämp- ningen av 1 § om den sexuella handlingen har varit allvarligt kränkande. Bestämmelsen om sexuellt utnyttjande omfattar också ett ovillkorligt skydd för ungdomar mellan mot sexuella handlingar från vuxna som har ett särskilt ansvar för dem. Sålunda skall den som genom- för en sexuell handling med någon som inte har fyllt och som är avkomling till gärningsmannen, som står under fostran av eller har ett liknande förhållande till gärningsmannen, eller för vars vård eller tillsyn gärningsmannen skall svara på grund av en myndighets beslut dömas för sexuellt utnyttjande. I viss utsträckning är det regleringen i den nuvaran- de 4 § om sexuellt utnyttjande av underårig som har flyttats till den nya bestämmelsen om sexuellt utnyttjande. En viss utvidgning av den utpe- kade personkretsen för vilken det absoluta förbud gäller har gjorts samti- digt. Också andra närstående vuxna som den unga personen har ett för- hållande till som påminner om det mellan en fostrare och en tonåring omfattas av den nya bestämmelsen. Hit hör t.ex. föräldrarnas nya part- ners. Också i denna bestämmelse föreskrivs uttryckligen att brottet bör be- dömas som grovt bl.a. om det har förövats av fler än en gärningsman. Sexuell kränkning enligt 4 § föreskriver straffansvar för den som i an- nat fall än som sagts tidigare i 6 kapitlet utsätter en person för ett beteen- de som kan kränka personens sexuella integritet. Paragrafen innehåller alltså straffansvar för andra förfarande än vad som betecknas som sexuel- la handlingar. Även i en ny reglering finns det nämligen enligt kommit- téns mening ett behov av en straffbestämmelse för handlingar som t.ex. blottning eller annat anstötligt uppträdande. Den föreslagna bestämmel- sen innebär i förhållande till gällande rätt en viss utvidgning av det straffbara området. Det gäller bl.a. kränkande uttalanden med sexuell anspelning. Sexuell exploatering av ungdom enligt 5 § innehåller två bestämmel- ser, som reglerar ett särskilt skydd för den sexuella integriteten för ung- domar . Bestämmelserna innebär en motsvarande inskränkning av ungdomarnas sexuella självbestämmanderätt. Bestäm- melserna har utformats med beaktande av bl.a. krav. För det första omfattar paragrafen köp av sexuella tjänster av ungdo- mar. Sålunda skall den som genomför en sexuell handling med någon som inte har fyllt dömas för sexuell exploatering av ungdom om den underåriga personen har medverkat mot ersättning. Bestämmelsen avser att skydda ungdomar mot att dras in i prostitution. Den motsvarar bestämmelsen i nuvarande 10 § om förförelse av ungdom. För det andra omfattar paragrafen den som främjar att någon som inte har fyllt utför en sexuell posering som är ett led i en framställning av pornografisk bild, som sker mot ersättning, eller som annars kan skada den underåriges utveckling. Förslaget innebär ett förstärkt straffrättsligt skydd för ungdomar mot att användas för sexuell posering. Skärpningen motiveras bl.a. av att lagstiftningen skall svara mot de internationella åtaganden som har gjort när det gäller skyddet för barn mot olika former av sexuell exploatering. Sålunda har det riktats kritik mot den gällande lagstiftningen i detta avseende, framför allt den nuvarande be- stämmelsen om sexuellt ofredande i 7 §. Kommittén har vidare beaktat bl.a. att det bör råda en bättre överensstämmelse mellan bestämmelserna i 6 kapitlet och den om barnpornografibrottet i 16 kapitlet . Det absoluta förbudet gäller vissa typiska utnyttjanden i pornografiska sammanhang. Dit hör sådan sexuell posering som är ett led i en fram- ställning av en pornografisk bild eller film. Dit hör också sådan posering som sker mot ersättning, t.ex. på sexklubb. Utanför detta område har den underårige med stigande ålder och mognad en viss sexuell självbestäm- manderätt och ett ökat ansvar för sina handlingar. Sexuella övergrepp samt kränkningar mot barn regleras i tre särskilda bestämmelser i kapitlet. De är upptagna i ordning efter brottens allvar. Endast två bestämmelser omfattar ett skydd för barn mot det som beskrivs som sexuella handlingar. Anledningen är att sexuella övergrepp mot barn är straffvärda även om de begåtts utan användning av olaga tvång eller andra otillbörliga medel. Sexualbrotten mot barn omfattar enligt förslaget följande. Våldtäkt mot barn enligt 6 § är en ny bestämmelse. Den reserveras för allvarliga sexuella kränkningar av barn. Paragrafen föreskriver straffan- svar för den som med ett barn genomför en sexuell handling som är allvarligt kränkande med hänsyn till sin art eller till omständighe- terna i övrigt. Det förutsättas alltså inte att gärningsmannen har använt våld eller hot eller att han genomfört handlingen med något annat särskilt medel. De främsta skälen till bestämmelsens utformning är följande. Det kan riktas kritik mot den nuvarande regleringen då den kan leda till orimliga avgö- randen vid övergrepp mot barn. Dessutom behöver gärningsmännen säl- lan ta till våld eller hot för att genomföra sexuella handlingar med barn. Det framgår av både praxis och forskning. Det är dock självklart att gär- ningsmannen ändå upplevs som hotfull och att övergreppet för barnet är både skrämmande och smärtsamt. En sådan gärning är därför lika straff- värd som sexuella övergrepp som riktats mot vuxna och som innehåller tvång. En reglering med skilda bestämmelser om sexualbrott mot barn och sexualbrott mot vuxna utesluter inte att rubriceringen våldtäkt mot barn används ifråga om de allvarligaste övergreppen mot barn även om det för straffansvar inte föreskrivs något krav på tvång. Ett sexuellt övergrepp mot ett barn är regelmässigt förenat med ett psykiskt våld och det innebär en ytterst allvarlig kränkning av barnets integritet. Rubriceringen våldtäkt mot barn markerar allvaret i gärningen och ger också uttryck för den skärpta syn på sexualbrott mot barn som ligger bakom förslaget till en ny reglering. En grundläggande utgångspunkt för prövningen av om en kränkning är allvarlig är redan den omständigheten att gärningen riktas mot ett barn. De skall vara helt fredade från att utsättas för sexuella närmanden. Ju yngre ett barn är desto allvarligare är gärningen. Samlag och andra samlagsliknande handlingar är regelmässigt allvar- ligt kränkande om de genomförs med barn. Också andra handlingar kan med hänsyn till sin art eller omständigheterna i övrigt vara allvarligt kränkande. Regelmässigt skall gärningar som inneburit att en gärnings- man genom att genomföra sexuella handlingar med ett barn har missbru- kat ett särskilt förtroende eller ansvar medföra ansvar enligt 6 §. Sexuella handlingar som t.ex. föräldrar samt styv- eller fosterföräldrar genomför med sitt barn eller ett barn de ansvarar för är alltid allvarligt kränkande. Om det är frågan om två tonåringar, varav den ena inte har fyllt , som genomför sexuella handlingar med varandra fordras det emellertid mer kvalificerande omständigheter än när målsäganden är ett litet barn för att en gärning skall bedömas enligt 6 §. Omständigheter som t.ex. tonåringens utveckling och mognadsnivå, vilket förhållandet som råder mellan tonåringarna, de sexuella handlingarnas natur samt på vilket sätt gärningen har genomförts har betydelse för bedömningen. På motsvarande sätt som i 1 § sägs uttryckligen i bestämmelsen i 6 § att det särskilt skall beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt att det har begått av flera gärningsmän. Härutöver nämns flera andra om- ständigheter som kan medföra att brott är grovt, bland annat barnets låga ålder eller att barnet varit utsatt för våld eller hot. Sexuellt övergrepp mot barn enligt 7 § är också en ny paragraf. Den föreskriver straffansvar för den som i annat fall än som sagts tidigare i kapitlet förmår ett barn att företa en sexuell handling eller utsätter barnet för en sådan handling. Bestämmelsen tar sikte på sexualbrott som inte omfattas av den nya bestämmelsen om våldtäkt mot barn. Graderingen mellan de två bestämmelserna om sexualbrott mot barn görs utifrån främst om gärningen kan bedömas som allvarligt kränkande eller inte. Bestämmelsen i 7 § är alltså subsidiär i förhållande till den om våldtäkt mot barn. Sexuell kränkning av barn enligt 8 § tar sikte på sexualbrott som inte innefattar en sexuell handling. Paragrafen är också ny. Den skyddar barn mot beteenden genom vilka de utnyttjas sexuellt på ett sådant sätt att det innebär en kränkning av deras sexuella integritet.