prop · GR03109 · 2004-03-17 00:00:00 — Avgiften får inte vara så stor att försäkringsbolaget därefter inte uppfyller kraven enligt 1 kap. 1 a § första stycket. När avgiftens storlek fastställs, skall särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge överträdelsen har pågått. Om ett försäkringsbolag underlåter att lämna de upplysningar som föreskrivits med stöd av 19 kap. 3 § andra stycket, får besluta att bolaget skall betala en förseningsavgift med högst . Avgiften tillfaller staten. Straffavgiften eller försenings- avgiften skall betalas till efter det att beslutet om den vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet. beslut att påföra straffavgift eller förseningsavgift får verkställas utan föregående dom eller utslag om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i första stycket. Om straffavgiften eller förse- Prop. 2003/04:109 ningsavgiften inte betalas inom den tid som anges i första stycket, skall lämna den obetalda avgiften för indriv- ning. Bestämmelser om indrivning av statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En straffavgift eller försenings- avgift som påförts faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. beslut att överlämna ett ärende till regeringen för prövning får inte överklagas. enligt 2 kap. 3 §, 2 a kap. 2, 3, 5 enligt 2 kap. 3 §, 2 a kap. 2, 3, 5 och 6 §§, 15 a kap. 13 och 22 §§ och 6 §§, 15 a kap. 13 och 22 §§ samt 2 § och 11 § åttonde stycket samt 2 §, 11 § nionde stycket och detta kapitel får överklagas hos 11 c § detta kapitel får överklagas Andra beslut som inspektionen meddelar enligt denna lag får överklagas hos länsrätten. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av länsrättens avgörande. Inspektionen får bestämma att ett beslut om föreläggande eller om verksamhetens drivande enligt 11 § sjunde stycket skall gälla . Om överklagande av vissa beslut finns bestämmelser i 20 kap. 7 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre lydelse av 8 kap. 1 § får tillämpas även efter , dock inte längre än som medges enligt punkterna 3 och 4. 3.Om styrelsens sammansättning efter lagens ikraftträdande strider mot bestämmelsen i 8 kap. 1 § första stycket skall bolagsstämman senast vid den första ordinarie bolagsstämman efter ikraftträdandet fatta beslut om sådan ändring av styrelsens sammansättning att den stämmer överens med bestämmelsen. 4.Om en bolagsordning efter lagens ikraftträdande strider mot bestämmelsen i 8 kap. 1 § andra stycket skall styrelsen till den första ordinarie bolagsstämman efter ikraftträdandet lägga fram förslag om sådan ändring av bolagsordningen att den stämmer överens med bestämmelsen. 9 Senaste lydelse 1999:1123. 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter skall ha följande lydelse. Denna lag gäller finansiell rådgivning som en näringsidkare tillhandahåller en konsument och som omfattar placering av konsumentens tillgångar i finansiella instrument eller i livförsäkringar vars kapital helt eller delvis placeras i finansiella instrument som konsumenten bestämmer. Lagen är dock inte tillämplig när den som utför rådgivningen enbart förordar en annan placering än som sagts. Denna lag gäller finansiell rådgivning som en näringsidkare tillhandahåller en konsument och som omfattar placering av konsumentens tillgångar i finansiella instrument eller i livförsäkringar med sparmoment. Lagen är dock inte tillämplig när den som utför rådgivningen enbart förordar en annan placering än som sagts. Förmånsrätt på grund av utmätning har företräde framför förmånsrätt på grund av inteckning, vilken har sökts samma inskrivningsdag som ett ärende angående anteckning om utmätningen har tagits upp eller . 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1224) om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Härigenom föreskrivs att 3 a och 9 §§ lagen (2003:1224) om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) skall ha följande lydelse. mot ett emittentinstitut som inne- mot ett emittentinstitut som inne- utgivna enligt lagen (2003:000) utgivna enligt lagen (2003:1223) obligationer har till följd av obligationer har till följd av innehavet eller som motparter i innehavet eller som motparter i lagen har till följd av avtalet. lagen har till följd av avtalet. Förmånsrätten gäller i den egendom och i den omfattning som anges i 4 kap. 1 § samma lag. Särskilda förmånsrätter gäller inbördes efter paragrafernas följd och efter den i 3 a7 §§ angivna numreringen. Förmånsrätt enligt 4 § 3 har dock företräde framför förmånsrätt enligt 4 § 2 på grund av annan retentionsrätt än som avses i 3 kap. 39 § sjölagen (1994:1009). Förmånsrätt på grund av utmätning har företräde framför förmånsrätt på grund av företagsinteckning, vilken har sökts som beslutet om utmätning meddelades eller senare, och framför förmånsrätt på grund av annan inteckning, vilken har sökts samma inskrivningsdag som ett ärende angående anteckning om utmätningen har tagits upp eller . Utmätning ger företräde framför senare utmätning av samma egendom, om inte annat följer av 4 kap. 30 § andra stycket eller 7 kap. 13 § utsökningsbalken. Utmätning för flera fordringar på en gång ger lika rätt om inte något annat följer av 7 kap. 14 eller 16 § utsökningsbalken. Om det inbördes företrädet i övrigt mellan fordringar med samma slag av förmånsrätt finns för vissa fall särskilda bestämmelser. Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1226) om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag Härigenom föreskrivs att 3 kap. 1 § lagen (2003:1226) om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag skall ha följande lydelse. Kapitalkravet för kreditrisker enligt 2 kap. 2 § bestäms i förhållande till ett instituts tillgångar och åtaganden som inte ingår i handelslagret. Tillgångar och åtaganden delas in i följande grupper: Inneliggande kassa, checkar och postremissväxlar. 2.Placeringar och fordringar för vilka svenska staten, en svensk kommun eller därmed jämförlig samfällighet svarar. 3.Placeringar och fordringar för vilka en utländsk stat eller centralbank svarar, om placeringen eller fordran gäller i den utländska statens valuta och är refinansierad i samma valuta. 4.Övriga placeringar och fordringar för vilka svarar Europeiska gemenskaperna eller någon av de utländska stater eller centralbanker som regeringen föreskriver. 5.Placeringar och fordringar för vilka svarar en sådan utländsk kommun eller därmed jämförlig samfällighet, med befogenhet att kräva in offentlig uppbörd, som regeringen föreskriver. 6.Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden som inte är mer riskfyllda än de som anges i 15 och som uppfyller de krav regeringen föreskriver. 7.Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka säkerheten utgörs av sådana placeringar eller fordringar som anges Placeringar och fordringar för vilka allmänna hypoteksbank, ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag med tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse svarar. 2.Placeringar och fordringar för vilka svarar en kommun eller därmed jämförlig samfällighet i någon av de utländska stater som regeringen föreskriver. 3.Placeringar och fordringar med en återstående löptid av högst för vilka ett utländskt kreditinstitut svarar. 4.Placeringar och fordringar för vilka svarar ett utländskt kreditinstitut inågon av de utländska stater som regeringen föreskriver. 5.Placeringar och fordringar för vilka svarar någon av de internationella utvecklingsbanker som regeringen föreskriver. 6.Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden som inte är mer riskfyllda än de som anges i 15 och som uppfyller de krav regeringen föreskriver. Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka säkerheten utgörs av sådana placeringar eller fordringar som anges i 16. Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden, för vilka säkerheten utgörs av panträtt i bostadsfastighet eller tomträtt till sådan fastighet inom det uppskattade värde som institutet bestämt efter särskild värdering. Placeringar, fordringar, garantiförbindelser och andra åtaganden som inte är mer riskfyllda än de som anges i 1 och som uppfyller de krav Vid bestämmandet av kapitalkravet undantas skall räknas av från kapitalbasen, skall räknas av från kapitalbasen, 2 kap. 7 § fjärde stycket, sådana icke likvida tillgångar sådana icke likvida tillgångar som räknats av från kapitalbasen som räknats av från kapitalbasen enligt 2 kap. 8 §, enligt 2 kap. 8 §, sådana poster som inte skall sådana poster som inte skall räknas in vid bestämmandet av ett räknas in vid bestämmandet av ett instituts exponeringar enligt 5 kap. instituts exponeringar enligt 5 kap. räknats av från kapitalbasen, räknats av från kapitalbasen, som omfattas av bestämmelserna i som omfattas av bestämmelserna i fordringar som har garanterats fordringar som har garanterats av ett företag som ingår i samma av ett företag som ingår i samma institutet och som omfattas av institutet och som omfattas av Vid bestämmandet av kapitalkravet skall tillgångarna och åtagandena tas upp till sammanlagt av summan av de poster av summan av de poster som anges i första stycket A, som anges i första stycket A, av summan av de poster av summan av de poster som anges i första stycket B, dock som anges i första stycket B, dock att skuldförbindelser utgivna enligt att skuldförbindelser utgivna enligt lagen (2003:000) om utgivning av lagen (2003:1223) om utgivning säkerställda obligationer och av av säkerställda obligationer och av motsvarande utländska skuldför- Prop. bindelser skall tas , bindelser skall tas , av summan av de poster av summan av de poster som anges i första stycket C, samt som anges i första stycket C, samt av summan av de pos- av summan av de pos- ter som anges i första stycket D. ter som anges i första stycket D. 3 Ärendet och dess beredning och ifrågasattes om inte vissa affärs- transaktioner i icke-vinstutdelande livförsäkringbolag i realiteten innebar ett kringgående av vinstutdelningsförbudet i försäkringsrörelselagen (1982:713) och därmed inkräkta på försäkringstagarnas anspråk på överskott. Det konstaterades att dessa spekulationer kunde ha sin grund i bristfällig information från bolagen till försäkringstagare och andra. Det efterlystes förbättringar när det gäller informationskrav kring bl.a. riktlinjer och målsättning för samt uppföljning av hur överskottsmedlen hanteras. Regeringen bedömde det därför som angeläget att en granskning av livförsäkringsbolagens verksamhet gjordes. Det bedömdes också väsentligt att det säkerställdes att tillsynen i angivna avseenden blev verksam och effektiv. Regeringen gav därför i uppdrag att utföra en sådan granskning (dnr Fi 2003/760 och 1265). avlämnade en rapport, Intressekonflikter i livbolagen (2003:2). I rapporten lämnas förslag till åtgärder för att stärka skyddet för försäkringstagarnas ställning i livbolagen. Mot bakgrund av förslagen i rapporten utarbetades sedan inom en promemoria om förstärkt skydd för försäkringstagare i livförsäkringsbolag. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorian har behandlats vid ett remissmöte . Inbjudna myndigheter och organisationer har också beretts tillfälle att lämna skriftliga synpunkter. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena och protokollet från remissmötet finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Fi 2003/3435). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Lagrådets synpunkter behandlas i den allmänna motiveringen (avsnitten 5, 6.3, 6.4, 6.5 och 6.6) och i författningskommentaren, avsnitt 8. 4.1Försäkringsverksamhet i olika associationsformer Försäkringsrörelse kan i bedrivas i försäkringsbolag och för- säkringsföreningar (understödsföreningar). Försäkringsbolag kan associationsrättsligt vara av två slag, försäkringsaktiebolag och ömse- sidiga försäkringsbolag. Försäkringsaktiebolag kan bedrivas antingen som vinstutdelande bolag eller med bestämmelser i bolagsordningen om att vinst inte skall delas ut, dvs. icke-vinstutdelande försäkrings- aktiebolag. De svenska försäkringsbolagens verksamhet regleras i försäkrings- rörelselagen (1982:713, FRL). Lagen innehåller både associations- rättsliga och näringsrättsliga regler för bolagen. De associationsrättsliga reglerna har utformats med bestämmelserna i aktiebolagslagen (1975:1385, ABL) som förebild. De har dock modifierats med hänsyn till den verksamhet försäkringsbolagen bedriver och till de ömsesidiga för- säkringsbolagens karaktär. I ett försäkringsaktiebolag är aktieägarna inte personligen ansvariga för bolagets åtaganden och förpliktelser. Aktiekapitalet tillsammans med övrigt eget kapital fungerar, på samma sätt som i ett allmänt aktiebolag, som en garanti för borgenärsintressena. I ett vinstutdelande försäkringsaktiebolag svarar aktieägarna enligt allmänna bolagsrättsliga principer för riskkapitalet i bolaget. I dessa bolag finns en tydlig gränsdragning mellan försäkringstagarnas medel och aktieägarnas kapital eftersom det av bolagsordningen skall framgå hur vinst och förlust skall fördelas mellan dem. Icke-vinstutdelande försäkringsaktiebolag kan dock inte jämställas med aktiebolag i vanlig mening eftersom det överskott som uppstår i rörelsen skall tillfalla försäkringstagarna. Att aktieägarna därmed inte kan förvänta sig någon avkastning på sitt aktiekapital, får till konsekvens att det i huvudsak är försäkringstagarna som bidrar med riskkapitalet. Trots detta har aktieägarna i praktiken ett i det närmaste oinskränkt inflytande över hur verksamheten bedrivs. Grunden för företagsformen ömsesidiga försäkringsbolag och dess struktur är delägarnas, dvs. Försäkringstagarna är både delägare och fordringsägare i bolaget. De har möjlighet att styra bolaget antingen genom direkt utövande av rösträtt på bolagsstämma eller genom de delegerade, om sådana valts på lokala stämmor. Under vissa förutsättningar kan försäkringstagarna i ett ömse- sidigt skadeförsäkringsbolag bli ansvariga för bolagets förpliktelser. Ett sådant bolag kan nämligen i bolagsordningen föreskriva att en delägare skall täcka skulder, avsättningar och förluster genom att göra kapital- tillskott till bolaget (s.k. uttaxering). Ett ömsesidigt försäkringsbolag är, i likhet med en förening, en sammanslutning av ett inte på förhand bestämt antal personer. Dess medlemsantal kan således variera utan att avtalet mellan delägarna behöver ändras. En annan intressegrupp som kan till- komma i ett ömsesidigt bolag är de garanter som bidrar med bolagets garantikapital och som kan ha rösträtt på bolagsstämman om det följer av bolagsordningen. Försäkringsrörelse kan också bedrivas i en understödsförening. 2003/04:109 dessa gäller lagen (1972:262) om understödsföreningar. förening är i princip uppbyggd som en ekonomisk förening. Fören- ingarna skall som huvudregel vara slutna i den bemärkelsen att de huvudsakligen är avsedda för anställda i ett visst eller vissa företag, personer tillhörande en viss yrkesgrupp eller liknande. Vid utgången av 2002 fanns det ungefär 450 försäkringsbolag etablerade på den svenska marknaden en marknad som dock domineras av ett fåtal stora aktörer. Utländska försäkringsbolags verksamhet är generellt av begränsad omfattning. Det är främst genom uppköp av svenska för- säkringsbolag som utländska aktörer etablerat sig här i landet. Försäkringsmarknaden indelas vanligtvis i marknaderna för skade- respektive livförsäkring. Skadeförsäkringsmarknaden består av en mängd olika delmarknader och graden av koncentration skiljer sig åt mellan dem. I huvudsak domi- neras dock de olika marknaderna av ett litet antal stora försäkringsbolag som antingen drivs i form av vinstutdelande aktiebolag eller ömsesidiga bolag. På denna marknad finns även ett flertal större och mindre lokala ömsesidiga bolag. Livförsäkringsmarknaden består av fondförsäkring och traditionell liv- försäkring. Fondförsäkring bedrivs uteslutande i vinstutdelande aktie- bolag och det är i huvudsak aktieägare som bidrar med riskkapital. Traditionell livförsäkring bedrivs både i form av vinstutdelande aktie- bolag, aktiebolag som drivs enligt ömsesidiga principer, ömsesidiga bolag och understödsföreningar. Förutom ett par stora ömsesidiga bolag domineras marknaden för traditionell livförsäkring av icke-vinstut- delande försäkringsaktiebolag. Understödsföreningarna har en liten del av den totala livförsäkringsmarknaden. I alla former av affärsverksamhet finns en risk att intressekonflikter får genomslag på styrningen av ett företag. Detta är således inte någonting unikt för den verksamhet som försäkringsbolag bedriver. Intressekonflikter uppstår när en beslutsfattare i ett företag represen- terar två eller flera olika intressen. Eftersom beslutsfattare normalt har ett eget ekonomiskt intresse kommer det alltid finnas risk för intresse- konflikter i företag som inte direkt styrs av ägarna. Att sådana konflikter får genomslag på företagets styrning kan ta sitt uttryck i en resultatförsämring genom att tillgångar inte har allokerats på ett optimalt sätt eller att företagets risktagande inte har varit i överens- stämmelse med ägarnas preferenser. Kostnader för att hantera intresse- konflikter kan begränsas t.ex. genom att företagsledningens kompensa- tion kopplas till den avkastning som företaget ger på eget kapital eller till Beslutsfattarnas ekonomiska egenintresse sam- manfaller då med ägarnas vinstintresse. Effektiviteten i sådana system kan dock ifrågasättas. För att möta risken att intressekonflikter får genomslag på företags styrning skapas internt olika system i syfte att hantera och begränsa kon- sekvenserna av sådana konflikter. Kostnader för att förbättra över- vakningen av beslutsfattare i företagens ledning uppstår också, däribland kostnader för extern rapportering och för oberoende revisorer. Även om nu beskrivna förhållanden gäller för alla associationsformer oavsett vilken verksamhet som bedrivs, kan det dock slås fast att det i försäkringsbolag föreligger särskilda omständigheter som ökar risken för att intressekonflikter får genomslag på bolagets styrning. Denna risk varierar mellan olika verksamhetsformer och beror även på hur försäkringsavtalet är utformat. Avgörande är vilken typ av produkt som tillhandahålls och hur relationen mellan det ekonomiska riskdel- tagandet och inflytandet för olika intressegrupper är utformad. Kostnaderna för att hantera sådana konflikter varierar också med hur lång förväntad tidsperiod som löper mellan avtalstidpunkten och försäkringens förfallodag. Försäkring är exempel på villkorade avtal. ger försäkringstagaren vissa fordringsrätter mot försäkringsgivaren rättigheter vars storlek varierar beroende på framtida osäkra händelser. Själva kärnan i försäkringsinstitutet är den riskpoolning som sker i ett kollektiv av försäkringstagare någonting som särskiljer försäkring från andra sparformer. Försäkringsmarknaden kännetecknas av att fördelningen av det ekonomiska riskdeltagandet varierar kraftigt mellan olika intressenter och för olika verksamhetsformer. I tabell 1 redovisas hur mycket riskkapital respektive grupp av intressenter bidrar med inom skadeför- säkring, fondförsäkring och traditionell livförsäkring. Skadeförsäkringsbolagen tillhandahåller produkter där avtalen normalt är ettåriga och saknar framträdande investeringsinslag. Inom skadeför- säkring bidrar förutom aktieägare och garanter också staten med en betydande andel av riskkapitalet, bl.a. genom att denna kategori bolag har möjlighet att sätta av medel till en säkerhetsreserv. I ömsesidiga skadeförsäkringsbolag tillhandahåller även försäkringstagarna risk- kapital. De har dock när avtalet tecknas normalt inte någon förväntan om att erhålla avkastning på detta kapital. Deras andel av riskkapitalet är heller inte av någon större betydelse i förhållande till fordringsrätten enligt försäkringsavtalet (se SOU 2003:13 s. 29). Fondförsäkringsbolag tillhandahåller en livförsäkringsprodukt där försäkringens värde är direkt kopplad till utvecklingen av fondandelarna. Fondförsäkringen ger inte försäkringstagarna rätt till värden som skapas i försäkringsrörelsen i övrigt. Därmed är det helt klarlagt vilka medel som tillhör försäkringstagarna respektive bolaget. Inte heller i ett fondför- säkringsbolag har försäkringstagarna ett ekonomiskt riskdeltagande eller förväntningar om att få någon avkastning på ett sådant. Fördelning av riskkapital mellan intressegrupper 2002 3 (+1) 7 (+1) 79 (25) 284 (-209) 0 (0) 5 (+4) 19 (-2) Övriga borgenärer** 3 (+3) 3 (0) 833 (+71) 259 (-3) fordringsrätt***, varav 39 (+39) 0 (0) (-29,7) (+2,0) (-8,9) (-3,4) Aktieägare / Garanter % (+0,7) (-2,9) (+1,6) (+2,8) (+1,1) Förändring inom parentes. Källa: SOU 2003:84 *Obeskattade reserver. För skadeförsäkring korrigerad för aktuell skattesats. **Efterställda skulder (förlagslån). ***Försäkringstekniska avsättningar inkl. avsättningar för livförsäkring för vilka försäkringstagarna bär placeringsrisken. Av tabell 1 framgår att det är främst försäkringstagarna som bidrar med riskkapital i traditionella livförsäkringsbolag; jämfört med aktieägarnas och garanternas . Riskkapitalet består i stor utsträckning av medel som finansierats av försäkringstagarna, som de i stor utsträckning saknar inflytande över bolagens styrning. Sammanfattningsvis bör således risken för att intressekonflikter upp- står och konsekvenserna av sådana från försäkringstagarnas synvinkel bedömas som störst inom traditionell livförsäkring. Däremot gäller i alla försäkringsbolag, i likhet med allmänna bolag, att räntabiliteten på eget kapital kan ökas på bekostnad av att bolagets skulder i detta fall försäkringstagarnas fordringsrätt exponeras mot ökad risk. Sådana intressekonflikter mellan ägare och borgenärer behandlas dock inte här utan i stället i solvensreglering och solvenstillsyn. Det huvudsakliga syftet med slutbetänkande (SOU 2003:84) är att solvensregleringen i större utsträckning skall ge försäkringstagaren ett skydd som direkt återspeglar den risk som försäkringsfordran bär. 4.3.3Närmare om intressekonflikter i traditionella livförsäkringsbolag Intressekonflikter mellan försäkringstagare och andra intressentgrupper Traditionell livförsäkring kan meddelas av vinstutdelande livförsäkrings- aktiebolag, icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag samt av rent ömsesidiga livförsäkringsbolag. De vinstutdelande livförsäkringsaktiebolagen är en relativt ny bolagsform inom livförsäkringsområdet. försäkringsrörelse- reform avskaffades skälighetsprincipen för nytecknade avtal och vinstutdelning till aktieägare tilläts under förutsättning att försäkrings- tagarnas medel separerades från rörelsens egna kapital. I stället skall det av bolagsordningen framgå hur vinst och förlust fördelas mellan försäkringstagare och aktieägare dvs. en tydlig gränsdragning mellan försäkringstagarnas medel och aktieägarnas kapital (se prop. 1998/99:87). Antalet ombildningar till vinstutdelande försäkrings- aktiebolag har varit få och inte heller har nybildning av sådana bolag skett i någon större utsträckning. Det är i stället när det gäller den associationsrättsliga regleringen av icke-vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag som bristerna har varit särskilt märkbara.