prop · GR03106 · 2004-04-13 00:00:00 — .3 intensifierad genomsökning av fordon som skall lastas på biltransport-, roro- och passagerarfartyg, och .4 tätare och mer detaljerade kontroller av förseglingar och andra anordningar som används för att förhindra manipulation. 9.31Detaljerad lastkontroll kan utföras på något av följande sätt: .1 Tätare och mer detaljerade visuella och fysiska inspektioner. .2 Tätare användning av avsöknings- och spårningssystem, mekaniska anordningar eller hundar. .3 Utvecklade skyddsåtgärder som samordnas med avlastaren eller annan ansvarig part i enlighet med en fastställd överenskommelse och förfaranden. 9.32På skyddsnivå 3 bör fartyget följa de instruktioner som utfärdas av ledningsansvariga vid säkerhetstillbud eller hot därom. Det bör av fartygets skyddsplan i detalj framgå vilka skyddsåtgärder som kan vidtas av fartyget, i nära samarbete med ledningsansvariga vid tillbud och med hamnanläggningen. .1 avbrytande av lastning och lossning av gods, och .2 kontroll av förteckningen över farligt gods och farliga ämnen som eventuellt lastats och, om så skett, uppgift om var på fartyget de förvaras. Leverans av fartygets förråd 9.33Skyddsåtgärder avseende leverans av fartygets förråd bör säkerställa att fartygets förråd och förpackningarna är förhindra att fartygets förråd godkänns utan inspektion, förhindra manipulation, och förhindra att fartygets förråd godkänns utan att vara beställt. 9.34Det kan för fartyg som regelbundet använder en viss hamnanläggning vara lämpligt att upprätta förfaranden som gäller för det fartyget, dess leverantörer och hamnanläggningen och som omfattar information om och tidpunkt för leveranser och tillhörande dokumentation. Det bör alltid finnas något sätt att bifoga bevis på att förråd som anländer till fartyget har beställts av det fartyget. 9.35Fartygets skyddsplan bör fastställa vilka skyddsåtgärder som skall tillämpas för leverans av fartygets förråd på skyddsnivå 1. .1 kontroll för att säkerställa att förråden överensstämmer med det som beställts, innan förråden tas ombord, och .2 säkerställande av en omedelbar och säker undanstuvning av förråden. 9.36Det bör av fartygets skyddsplan framgå vilka ytterligare skyddsåtgärder som på skyddsnivå 2 skall vidtas vid leverans av fartygets förråd, genom kontroller innan förråden tas ombord och genom tätare inspektioner. 9.37På skyddsnivå 3 bör fartyget följa de instruktioner som utfärdas av ledningsansvariga vid säkerhetstillbud eller hot där om. Det bör i fartygets skyddsplan finnas detaljerad information om skyddsåtgärder som kan vidtas av fartyget, i ett nära samarbete med ledningsansvariga vid tillbud och med hamnanläggningen. .1 att utsätta fartygets förråd för mer omfattande kontroller, .2 förberedelse för begränsning eller avbrytande av hanteringen av fartygets förråd, och .3 vägran att ta ombord fartygets förråd på fartyget. Hantering av obeledsagat bagage 9.38Det bör av fartygets skyddsplan framgå vilka skyddsåtgärder som skall vidtas för att säkerställa att obeledsagat bagage, dvs. allt bagage inbegripet personliga tillhörigheter som inte bärs av passagerare eller besättningsmedlem vid inspektions- eller visitationsplatsen, identifieras och genomgår tillämplig kontroll, inbegripet genomsökning, innan det tas ombord på fartyget. Det förutsätts inte att sådant bagage kontrolleras både på fartyget och i hamnanläggningen och i fall där både fartyget och hamnanläggningen har lämplig utrustning bör kontrollen ske i hamnanläggningen. Det är avgörande att detta görs i ett nära samarbete med hamnanläggningen och att åtgärder vidtas som säkerställer att obeledsagat bagage hanteras på ett säkert sätt efter kontrollen. 9.39Det bör i fartygets skyddsplan framgå vilka skyddsåtgärder som på skyddsnivå 1 skall vidtas vid hantering av obeledsagat bagage, för att säkerställa att allt sådant bagage kontrolleras eller genomsökasfullständigt, vilket kan inbegripa användning av röntgengenomlysning. 9.40Det bör i fartygets skyddsplan framgå vilka ytterligare skyddsåtgärder som på skyddsnivå 2 skall vidtas vid hantering av obeledsagat bagage, vilket skall omfatta fullständig röntgengenomlysning av allt sådant bagage. 9.41På skyddsnivå 3 bör fartyget uppfylla de instruktioner som utfärdas av ledningsansvariga vid säkerhetstillbud eller hot därom. Det bör i fartygets skyddsplan finnas detaljerad information om de skyddsåtgärder som kan vidtas av fartyget i nära samarbete med ledningsansvariga vid tillbud och hamnanläggningen. .1 en mer omfattande kontroll av sådant bagage, t.ex. genom röntgengenomlysning från minst två olika håll, .2 förberedelser för begränsad eller avbruten hantering av obeledsagat bagage, och .3 vägran att ta ombord sådant bagage på fartyget. Övervakning av fartygets sjöfartsskydd 9.42 Fartyget bör ha kapacitet för övervakning av fartyget, områdena ombord med begränsat tillträde och området kring fartyget. övervakningsmöjlighet kan inbegripa användning av vakter, säkerhetsvakter och däcksvakter, inbegripet automatiskt intrångslarm och övervakningsutrustning. 9.43Vid användning av automatiskt intrångslarm bör detta aktivera ett ljudlarm och/eller ett visuellt larm på en plats som ständigt är bemannad eller övervakad. 9.44Det bör i fartygets skyddsplan fastställas vilka förfaranden och vilken utrustning som krävs på respektive skyddsnivå och vilka medel som behövs för att säkerställa att övervakningsutrustningen kan användas kontinuerligt, inbegripet en bedömning av väderförhållandens och elavbrotts eventuella inverkan på utrustningen. 9.45Det bör i fartygets skyddsplan fastställas vilka skyddsåtgärder som skall tillämpas på skyddsnivå 1, vilket kan vara en kombination av belysning, vakter, säkerhetsvakter och användning av övervakningsutrustning för att göra det möjligt för fartygets sjöfartsskyddspersonal att övervaka hela fartyget och särskilt avspärrningar och områden med begränsat tillträde. 9.46Fartygets däck och tillträdespunkter bör och perioder med dålig sikt vid behov vara belysta vid samverkan mellan fartyg och hamn eller i en hamnanläggning eller på ankarplats. Under gång bör fartyget vid behov använda så mycket belysning som är förenligt med säker navigering och som står i överensstämmelse med bestämmelserna i de gällande internationella sjövägsreglerna. Följande beaktanden skall göras vid fastställande av lämplig nivå och placering av belysning: .1 Fartygets personal bör kunna upptäcka aktiviteter bortom fartyget, både på landsidan och sjösidan. .2 Täckningen bör omfatta området på och runt fartyget. .3 Täckningen bör underlätta personidentifiering vid tillträdespunkterna. .4 Täckningen bör kunna anordnas i samarbete med hamnanläggningen. 9.47Det bör i fartygets skyddsplan fastställas vilka ytterligare skyddsåtgärder som skall vidtas på skyddsnivå 2 för att förbättra övervakningsmöjligheterna. Detta kan vara: .1 tätare och noggrannare skyddspatrullering, .2 större upplyst område och starkare belysning eller användning av sjöfartsskydds- och övervakningsutrustning, .3 extrapersonal på bevakningsplatser, och .4 samordning mellan alla båt-, fot- och fordonspatruller. 9.48.Vid förhöjd risk för säkerhetstillbud kan det vara nödvändigt att använda extrabelysning. Vid behov kan ytterligare belysningskrav tillgodoses genom samordning med hamnanläggningen för tillhandahållande av ytterligare belysning på kajsidan. 9.49På skyddsnivå 3 bör fartyget uppfylla de instruktioner som utfärdas av ledningsansvariga vid säkerhetstillbud eller hot där om. Det bör i fartygets skyddsplan finnas detaljerad information om de skyddsåtgärder som kan vidtas av fartyget, i nära samarbete med de ledningsansvariga och hamnanläggningen. .1 tändande av all belysning på fartyget eller lysa upp området kring fartyget, .2 igångsättande av all övervakningsutrustning ombord som kan registrera verksamhet på eller i närheten av fartyget, .3 maximering av den tid under vilken övervakningsutrustningen spelar in, .4 förberedelser för undervattensinspektion av fartygets skrov, och .5 inledande av åtgärder, inbegripet långsam rotation av fartygets propeller, om så är praktiskt genomförbart, för att omöjliggöra för obehöriga att närma sig fartygets skrov under vattnet. 9.50Det bör i fartygets skyddsplan finnas detaljerade instruktioner om de förfaranden och skyddsåtgärder fartyget skall vidta om fartyget har en högre skyddsnivå än den som gäller för hamnanläggningen. Verksamhet som inte omfattas av koden 9.51 Det bör i fartygets skyddsplan finnas detaljerade instruktioner om de förfaranden och skyddsåtgärder fartyget skall tillämpa när det ligger i en hamn som inte ligger i en fördragsslutande stat, samverkar med ett fartyg för vilket denna kod inte är samverkar med fasta eller flytande plattformar eller flyttbara oljeborrplattformar till sjöss eller samverkar med en hamn eller hamnanläggning som inte behöver uppfylla kraven i kapitel XI-2 och del A i denna kod. 9.52.Det bör i fartygets skyddsplan finnas detaljerad information om hur en begäran om en sjöfartsskyddsdeklaration från en hamnanläggning skall hanteras och under vilka omständigheter fartyget skall begära en sjöfartsskyddsdeklaration. 9.53Det bör i fartygets skyddsplan fastställas hur rederiets och fartygets skyddschefer har för avsikt att kontrollera den kontinuerliga effektiviteten av fartygets skyddsplan och finnas en beskrivning av de förfaranden som skall följas för att granska, uppdatera och ändra fartygets skyddsplan. 10.1Det bör finnas register tillgängliga för vederbörligen bemyndigade tjänstemän från de fördragsslutande staterna, för kontroll av att bestämmelserna i fartygets skyddsplan har införts. 10.2Dessa register kan föras i valfritt format, men skall skyddas mot obehörig tillgång eller obehörigt röjande av innehållet. I avsnitten 8, 9 och 13 finns tillämpliga riktlinjer I avsnitten 8, 9 och 13 finns tillämpliga riktlinjer 13.UTBILDNING OCH ÖVNINGAR MED AVSEENDE PÅ FARTYGETS SJÖFARTSSKYDD 13.1Rederiets skyddschef och lämplig landbaserad rederipersonal, samt fartygets skyddschef bör i tillämpliga fall ha kunskap och få utbildning i några eller samtliga av följande ämnen: .2 Tillämpliga internationella konventioner, koder och rekommendationer .3 Tillämpliga statliga lagar och förordningar .4 Andra säkerhetsorganisationers ansvar och funktion .5 Metoder för skyddsutredning avseende fartyg Verksamhet och förhållanden på fartyg och i hamnar Skyddsåtgärder på fartyg och i hamnanläggningar Beredskap och insatser i nödsituationer samt Instruktionsmetoder för sjöfartsskyddsutbildning och - övningar, inbegripet sjöfartsskyddsåtgärder och -förfaranden Hantering av känslig, skyddsrelaterad information och Kunskap om aktuella säkerhetshot och hotbilder Igenkännande och upptäckt av vapen, farliga ämnen och .14 Igenkännande på icke-diskriminerande basis av egenskaper och beteendemönster hos personer som sannolikt hotar säkerheten .15 Teknik som används för att kringgå skyddsåtgärder .16 Sjöfartsskyddsutrustning och sjöfartsskyddssystem samt deras driftbegränsningar .17 Metoder för revision, inspektion, kontroll och övervakning .18 Metoder för kroppsvisitation och icke-inkräktande 13.2Fartygets skyddschef bör dessutom ha lämplig kunskap om och utbildning i någon eller alla av följande ämnen när så är tillämpligt: .2 Fartygets skyddsplan och tillhörande förfaranden (inbegripet fallbaserad utbildning om vad som skall göras) .3 Metoder för hantering av och kontroll av folkmassor .4 Användning av sjöfartsskyddsutrustning och sjöfartsskyddssystem .5 Provning, kalibrering och, då fartyget är till havs, underhåll av sjöfartsskyddsutrustning och sjöfartsskyddssystem 13.3Besättningsmedlemmar med särskilda sjöfartsskyddsuppgifter bör ha tillräcklig kunskap om och förmåga att utföra sina uppgifter, inbegripet tillämpliga delar av följande: .1 Kunskap om aktuella säkerhetshot och hotbilder .2 Igenkännande och upptäckt av vapen, farliga ämnen och anordningar .3 Igenkännande av egenskaper och beteendemönster hos personer som sannolikt hotar säkerheten .4 Teknik som används för att kringgå skyddsåtgärder .5 Metoder för hantering av och kontroll av folkmassor .7 Förfaranden för nödsituationer och katastrofplanering .8 Användning av sjöfartsskyddsutrustning och sjöfartsskyddssystem .9 Provning, kalibrering och underhåll till sjöss av sjöfartsskyddsutrustning och sjöfartsskyddssystem .10 Inspektions-, kontroll- och övervakningsteknik .11 Metoder för visitation av personer, personliga tillhörigheter, bagage, last och fartygsförråd 13.4 Alla övriga besättningsmedlemmar bör ha tillräcklig kunskap och vara väl förtrogna med tillämpliga bestämmelser i fartygets skyddsplan, inbegripet följande: Innebörden och därav följande krav för de olika .2 Förfaranden för nödsituationer och katastrofplanering .3 Igenkännande och upptäckt av vapen, farliga ämnen och anordningar, .4 Igenkännande på icke-diskriminerande basis av egenskaper och beteendemönster hos personer som sannolikt hotar säkerheten .5 Teknik som används för att kringgå skyddsåtgärder 13.5 Syftet med övningarna är att säkerställa att besättningen är väl förtrogen med sina respektive skyddsuppgifter på alla skyddsnivåer och att de kan identifiera alla skyddsrelaterade brister som behöver åtgärdas. 13.6 Övningar bör hållas minst en gång , för att säkerställa att bestämmelserna i fartygets skyddsplan tillämpas på ett effektivt sätt. När av fartygets besättning byts ut vid ett och samma tillfälle, mot personal som inte deltagit i någon övning på det fartyget , bör det dessutom hållas en övning inom efter personalbytet. Dessa övningar bör sätta de olika delarna i planen på prov, t.ex. de skyddshot som är upptagna i punkt 8.9. 13.7 Olika typer av övningar, med deltagande av rederiets och hamnanläggningarnas skyddschefer, behöriga myndigheter under den fördragsslutande staten samt fartygets skyddschef om sådana finns, bör hållas minst en gång varje kalenderår, dock med högst 18 månader mellan två övningar. Under dessa övningar bör kommunikation, samordning, resurstillgänglighet och åtgärder provas. Dessa övningar kan vara: .1 fullskaliga eller "live", .2 simuleringar eller seminarier eller .3 kombinerade med andra övningar, t.ex. räddnings- eller beredskapsövningar. 13.8 Rederiets deltagande i övning hos annan fördragsslutande stat bör godkännas av myndigheten. I avsnitten 15, 16 och 18 finns tillämpliga riktlinjer 15.1Skyddsutredning avseende en hamnanläggning kan utföras av en erkänd sjöfartsskyddsorganisation. Däremot kan endast den aktuella fördragsslutande staten godkänna genomförd skyddsutredning av en hamnanläggning. 15.2Om en fördragsslutande stat använder en erkänd sjöfartsskyddsor- ganisation för översyn eller överensstämmelsekontroll av skyddsutredningen avseende en hamnanläggning, bör denna sjöfartsskyddsorganisation inte ha några kopplingar till någon annan erkänd sjöfartsskyddsorganisation som utarbetat eller bistått vid utarbetandet av den utredningen. 15.3skyddsutredningen avseende en hamnanläggning bör behandla .1 fysiskt sjöfartsskydd, .2 konstruktionsmässig integritet, .5 radio- och telekommunikationssystem, inbegripet datasystem och -nät, .6 tillämplig transportinfrastruktur, .7 allmännyttiga tjänster, och .8 annat som, om det skadas eller används för olovlig observation, kan utgöra en risk för personer, egendom eller verksamhet i hamnanläggningen. 15.4Personer som utför skyddsutredningen avseende en hamnanläggning bör ha möjlighet att begära experthjälp rörande: .1 kunskap om aktuella säkerhetshot och hotbilder, .2 igenkännande och upptäckt av vapen, farliga ämnen och anordningar, igenkännande på icke-diskriminerande basis av egenskaper och beteendemönster hos personer som sannolikt hotar teknik som används för att kringgå skyddsåtgärder, metoder som används för att orsaka ett säkerhetstillbud, explosiva ämnens påverkan på strukturer och anläggningar i beredskapsplanering, förberedelser och åtgärder vid fysiska skyddsåtgärder, t.ex. inhägnader, datasystem och -nät, .12 transport och byggnadsteknik, och .13 fartygs- och hamnverksamhet. Identifiering och utvärdering av den egendom och infrastruktur som det är viktigt att skydda 15.5För att fastställa den relativa betydelse konstruktioner och anläggningar har för hamnanläggningens drift, bör en identifiering och utvärdering av viktig egendom och infrastruktur göras. Denna identifierings- och utvärderingsprocess är viktig, eftersom den utgör en grund för att vid säkerhetstillbud kunna koncentrera begränsningsstrategier på den egendom och de konstruktioner som är viktigast att skydda. Denna process bör ta hänsyn till eventuell förlust av människoliv, hamnens ekonomiska betydelse, det symboliska värdet och förekomst av statligt ägda anläggningar. 15.6Identifieringen och utvärderingen av egendom och infrastruktur böranvändas för att prioritera den relativa betydelsen för skydd. Det viktigaste börvara att undvika dödsfall och personskador. Det är också viktigt att bedöma huruvida hamnanläggningen, konstruktionen eller anläggningen kan fortsätta fungera utan en viss egendom och i vilken omfattning ett snabbt återupprättande av normal funktion är möjligt. 15.7Egendom och infrastruktur som börbetraktas som viktig att skydda kan vara tillfarter, hamninlopp, manövrerings- och förtöjningsområden, .3 sådana system som används för eldistribution, radio- och telekommunikation samt datasystem och -nät, .4 hamnens trafikledningssystem och navigationshjälpmedel, .5 kraftcentraler, ledningsrör för överföring av last, och vattenförsörjning, .6 broar, järnvägar och vägar, .7 servicefartyg, inbegripet lotsbåtar, bogserbåtar och läktare m.m., .8 utrustning och system för skydd och övervakning, och .9 vattenområden i hamnanläggningens omedelbara närhet. 15.8En tydlig identifiering av egendom och infrastruktur är viktig för utvärderingen av hamnanläggningens skyddsbehov, prioriteringen av skyddsåtgärder och beslut rörande tilldelning av resurser för bättre skydd av hamnanläggningen. Denna process kan omfatta samråd med tillämpliga myndigheter rörande konstruktioner i närheten av hamnanläggningen, som kan förorsaka skada inom anläggningen eller användas i syfte att förorsaka skada på anläggningen eller för olovlig observation av anläggningen eller för att avleda uppmärksamheten. Identifiering av tänkbara hot mot egendom och infrastruktur och sannolikheten för att hot uppstår, i syfte att fastställa och prioritera skyddsåtgärder 15.9Handlingar som skulle kunna hota skyddet av egendom och infrastruktur och metoderna för sådana handlingar böridentifieras för utvärdering av sårbarheten hos en viss egendom eller plats för ett säkerhetstillbud, samt för fastställande och prioritering av skyddsbehov i syfte att möjliggöra planering och resurstilldelning. Identifiering och utvärdering av varje potentiell handling och dess metod börgrundas på flera faktorer, inbegripet hotbedömningar från statliga organ. Genom att identifiera och bedöma hot behöver de som utför bedömningen inte sätta sin tillit till värsta tänkbara scenarier för att styra planering och resurstilldelning. av en hamnanläggning bör innehålla en bedömning utförd i samråd med tillämplig nationell sjöfartsskyddsorganisation, för att fastställa särskilda aspekter på hamnanläggningen, inbegripet den fartygstrafik som använder den, vilket gör den till ett sannolikt mål för ett angrepp, de sannolika följderna i form av förlust av människoliv, egendomsskada, avbrott i den ekonomiska verksamheten, inbegripet avbrott i transportsystem, från ett angrepp på eller i förmågan och avsikten hos de som sannolikt inleder ett sådant möjlig typ eller typer av angrepp. Denna information bör utarbetas till en övergripande bedömning av den risk mot vilken skyddsåtgärderna skall införas. 15.11I samband med skyddsutredningen avseende en hamnanläggning bör alla möjliga hot beaktas, vilket kan inkludera sådana säkerhetstillbud som .1 skada på eller förstörelse av hamnanläggningen eller fartyget, t.ex. med hjälp av explosiv anordning, mordbrand, sabotage eller vandalism, .2 kapning eller beslagtagande av fartyg eller kidnappning av personer ombord, .3 manipulation av last, viktig utrustning eller viktiga system ombord på fartyget eller fartygets förråd, .4 obehörigt tillträde eller utnyttjande, inbegripet närvaro av fripassagerare, .5 smuggling av vapen eller utrustning, inbegripet massförstörelsevapen, .6 utnyttjande av fartyget för att medföra personer som har för avsikt att orsaka ett säkerhetstillbud samt sådana personers utrustning, .7 utnyttjande av själva fartyget som ett vapen eller ett hjälpmedel att orsaka skada eller förstörelse, .8 blockering av hamninlopp, slussar, infartsleder osv., och angrepp med kärnvapen eller biologiska eller kemiska 15.12Denna process bör inbegripa samråd med behöriga myndigheter rörande konstruktioner i hamnanläggningens närhet som skulle kunna orsaka skada i hamnanläggningen eller användas i syfte att orsaka skada i anläggningen eller för olovlig observation av den eller för att avleda uppmärksamheten. Identifiering, urval och prioritering av motåtgärder och förfarandeförändringar och hur effektivt dessa minskar sårbarheten 15.13Identifieringen och prioriteringen av motåtgärder är utformade för att säkerställa att de mest effektiva skyddsåtgärderna utnyttjas för att minska sårbarheten hos en hamnanläggning eller vid samverkan mellan fartyg och hamn vid tänkbara hot. 15.14Skyddsåtgärderna bör väljas på grundval av sådana faktorer som t.ex. hur mycket sannolikheten för ett angrepp minskas som en följd av åtgärden och utvärderas med hjälp av information om: .1 sjöfartsskyddsbesiktningar, -inspektioner och -kontroller, .2 samråd med hamnanläggningens ägare och operatör, samt, när så är tillämpligt, ägare och operatörer i närliggande konstruktioner, .3 historisk information om säkerhetstillbud, och .4 verksamheten inne i hamnanläggningen. 15.15Identifiering av sårbarheten hos fysiska konstruktioner, personalskyddssystem, processer och andra områden som kan leda till ett säkerhetstillbud, kan användas för att fastställa alternativa sätt att eliminera eller begränsa sårbarheten. En analys kan t.ex. avslöja sårbarhet i en hamnanläggnings sjöfartsskyddssystem eller oskyddad infrastruktur, såsom vattenförsörjning och broar, vilket skulle kunna lösas genom fysiska insatser, t.ex. permanenta spärrar, larm och övervakningsutrustning. 15.16Identifiering av sårbarheten bör inkludera beaktande av .1 tillfarter från sjö- och landsidan till hamnanläggningen och fartyg vid kaj i anläggningen, .4 befintliga skyddsåtgärder och sjöfartsskyddsförfaranden rörande hamnservice och allmännyttiga tjänster, .5 åtgärder för att skydda radio- och telekommunikationsutrustning, hamnservice och allmännyttiga tjänster, inbegripet datasystem och -nät, .6 närliggande områden som kan utnyttjas vid eller för ett angrepp, .7 befintliga överenskommelser med privata säkerhetsbolag om tillhandahållande av sjöfartsskyddstjänst på sjö- och landsidan, .8 alla eventuella motstridigheter mellan sjösäkerhetsbestämmel- ser och -förfaranden, å ena sidan, och sjöfartsskyddsbestäm- melser och -förfaranden, å andra sidan, .9 alla konflikter mellan hamnanläggningens funktioner och sjöfartsskyddsuppgifter, .10 alla brister som rör personalen och efterlevnaden av bestämmelserna, .11 alla brister som identifieras vid utbildning och övningar, och .12 alla brister som identifieras under den dagliga driften, efter tillbud eller varningar, skyddsrapporter, utövande av kontrollåtgärder, kontroller osv. 16.1 Det åligger hamnanläggningens skyddschef att utarbeta en skyddsplan för hamnanläggningen. Även om hamnanläggningens skyddschef personligen inte behöver utföra det arbete som är kopplat till denna tjänst, har denne det slutgiltiga ansvaret för att säkerställa att detta arbete utförs. 16.2 Innehållet i varje enskild skyddsplan för hamnanläggningar kommer att variera, beroende på de särskilda omständigheterna i den hamnanläggning eller de hamnanläggningar planen gäller.