prop · GR03121 · 2004-03-17 00:00:00 — utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av livsmedelslagstiftningen. utövar tillsynen inom länet. På det kommunala planet är vanligen miljö- och hälsoskyddsnämnden tillsynsmyndighet. Tillsynsmyndigheterna får meddela sådana vitessanktionerade förelägganden och förbud som uppenbart behövs för att bestämmelserna skall efterlevas. Saluförbud kan meddelas bl.a. om livsmedlet kan antas vara otjänligt till människoföda, om det tillförts någon ej godkänd livsmedelstillsats eller om det saknar föreskriven märkning. Salu- förbjudna livsmedel får omhändertas. beslut i ett särskilt fall får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Lagen innehåller också bestämmelser om straff och förverkande. Hanteringen av läkemedel regleras främst genom läkemedelslagen (1992:859) och läkemedelsförordningen (1992:1752). har meddelat ett flertal föreskrifter och allmänna råd. Dessa publiceras i (). Författningarna bygger i stora delar på EG-direktiv. Med läkemedel avses enligt läkemedelslagen varor som är avsedda att tillföras människor eller djur för att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller symtom på sjukdom eller att användas i likartat syfte. Det är alltså avsikten med produkten och dess medicinska egenskaper som är av avgörande betydelse vid klassificeringen. Läkemedelslagen skall även tillämpas på vissa varor som har läkemedelsliknande effekt eller användningsområde, t.ex. vissa bantningsmedel. S.k. utvärtes läkemedel, t.ex. sårsalvor och antiseptiska medel, omfattas av allmänna råd som har meddelats av . I lagens föreskrivs att ett läkemedel skall vara av god kvalitet och vara ändamålsenligt. Ett läkemedel är ändamålsenligt, om det är verksamt för sitt ändamål och vid normal användning inte har skadeverkningar som står i missförhållande till den avsedda effekten. Ett läkemedel skall vidare vara fullständigt deklarerat, ha godtagbar och särskiljande benämning samt vara försett med tydlig märkning. Ett läkemedel får som regel säljas först sedan det har godkänts för försäljning. prövar om ett läkemedel skall godkännas eller förenas med villkor. är tillsynsmyndighet enligt lagen. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen eller de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen efterlevs. Läke- medelsverket kan också förbjuda någon att sälja produkter som inte är godkända för försäljning. Vite får föreläggas. beslut i ett enskilt fall överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Lagen innehåller vidare bestämmelser om straff och förverkande. Lagen (1993:584) om medicintekniska produkter, med tillhörande förordning (1993:876), innehåller bestämmelser om krav på medicin- tekniska produkter, kliniska prövningar, uppgiftsskyldighet och tillsyn. Genom lagen genomförs tre EG-direktiv. Exempel på medicintekniska produkter är preventivmedel, kontaktlins- produkter, glasögon, sprutor och plåster. En vara, som normalt inte är att betrakta som en medicinteknisk produkt, kan komma att betraktas som en sådan, om tillverkaren gör utfästelser som täcks av lagens definition. Av lagen framgår att en medicinteknisk produkt får släppas ut på marknaden eller tas i bruk endast om den uppfyller de krav och villkor som gäller enligt lagen eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Tillsyns- och föreskriftsrätt enligt lagen tillkommer i huvudsak . Tillsynen över hur de medicintekniska produkterna används i hälso- och sjukvården utövas dock av , som även har rätt att meddela föreskrifter om sådana medicintekniska produkter. En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen efterlevs. Vite får föreläggas. Ett beslut som meddelats av en myndighet i ett enskilt fall enligt lagen eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas till länsrätten. Lagen innehåller bestämmelser om straff och förverkande. Tillverkare är skyldiga att rapportera olyckor och tillbud med medicin- tekniska produkter. Även vårdgivare omfattas av anmälnings- skyldigheten. Kemikalieområdet regleras främst genom bestämmelserna i 14 kap. Kapitlet skall tillämpas tillsammans med de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. . kemiska produkter finns i förordningen (1998:941) om kemiska produkter och biotekniska organismer och förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av I den sistnämnda författningen regleras bl.a. kadmium, kvicksilver och viss varor som har behandlats med en kemisk Härutöver finns ytterligare förordningar som behandlar särskilda kemiska ämnen, t.ex. PCB och motorbränslen, liksom före- skrifter som har meddelats av Kemikalieinspektionen. om kemiska produkter genomför nästan uteslutande EG-direktiv. Med kemisk produkt avses ett kemiskt ämne och beredningar av Med kemiska ämnen menas grundämnen och kemiska Beredningar innebär lösningar, emulsioner, pulver- blandningar och pastor, t.ex. färg och tvättmedel. finns om bekämpningsmedel, t.ex. ogräsmedel och myggmedel. Tillverkaren och importören, liksom den som släpper ut en kemisk produkt på marknaden, skall genom märkning eller på annat sätt lämna uppgifter av betydelse om sina produkter. Krav ställs också på utredning beträffande hälso- och miljöriskerna. Kemikalieinspektionen är central tillsynsmyndighet på området. Varje kommun utövar tillsyn över hanteringen av kemiska produkter, i regel genom miljö- och hälsoskyddsnämnden. får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att säkra efterlevnaden av bestämmelserna. Vite kan föreläggas. Beslut av tillsynsmyndigheten i ett särskilt fall får överklagas till miljödomstol. I finns också bestämmelser om miljösanktionsavgifter. En sådan avgift skall betalas av en näringsidkare som åsidosätter vissa föreskrifter om kemiska produkter. Varken uppsåt eller oaktsamhet krävs för att miljösanktionsavgift skall kunna påföras. Till regleringen av kemiska produkter är också knuten bestämmelser om straff och förverkande. 4.2.5Kosmetiska och hygieniska produkter Kosmetiska och hygieniska produkter regleras genom förordningen (1993:1283) om kosmetiska och hygieniska produkter samt Läkemedels- verkets föreskrifter om kontroll av kosmetiska och hygieniska produkter (LVFS 1995:22, ändrad genom LVFS 1996:7). Bestämmelserna genomför ett EG- direktiv. I en bilaga till LVFS 1996:7 finns en vägledande lista över produkter som betraktas som kosmetiska och hygieniska produkter. Som exempel kan nämnas tvålar, deodoranter, rakprodukter och läppstift. Kosmetiska och hygieniska produkter får inte ha sådana egenskaper att de vid normal eller rimligen förutsebar användning kan skada människors hälsa. Vid denna bedömning skall särskilt beaktas presentationen av produkten, märkning, eventuella bruksanvisningar och anvisningar för kvittblivning samt eventuella andra anvisningar eller upplysningar som lämnas av tillverkaren eller någon annan. Något krav på tillstånd eller förhandsgranskning ställs inte för att få saluföra kosmetiska och hygieniska produkter. Den som yrkesmässigt tillverkar eller importerar en sådan produkt skall dock anmäla sin verksamhet och produkten till har ansvaret för tillsynen beträffande tillverkare och andra primärleverantörer. Kommunerna utövar tillsyn över distributörers hantering av kosmetiska och hygieniska produkter. Beslut rörande kosmetiska och hygieniska produkter överklagas till det gäller straff och förverkande tillämpas . Fordonslagen (2002:574) och fordonsförordningen (2002:925) trädde i kraft . har meddelat ett stort antal föreskrifter på området, bl.a. om bilar, motorcyklar, mopeder och cyklar. Föreskrifterna kungörs i (). Lagstiftningen om fordon reglerar fordonskontroll, dvs. under vilka förutsättningar ett fordon får tas i trafik och därefter användas. Ett fordon får användas endast om det är tillförlitligt från säkerhets- synpunkt och i övrigt lämpligt för trafik Vissa krav ställs på anordningar för manövrering av fordonet, brand- och explosionsrisker hos fordonet Prop. 2003/04:121 och fordonets yttre utformning. I föreskrifter ges utförliga föreskrifter om olika fordons beskaffenhet och utrustning, t.ex. beträffande hjulsystem, styrning, belysning, kollisionsegenskaper och bilbälten. Kontroll om ett fordon är tillförlitligt från säkerhetssynpunkt och i övrigt lämpligt för trafik får ske genom de kontrollformer som anges i lagen. Bland dessa kontrollformer kan nämnas registreringsbesiktning, kontrollbesiktning, flygande inspektion och annan kontroll genom polisman. , en polisman, ett besiktningsorgan eller en bilinspektör får meddela de förelägganden, körförbud och andra beslut som behövs med hänsyn till ett fordons säkerhet eller lämplighet i trafik. Körförbud får meddelas bl.a. om fordonet är så bristfälligt att det inte kan användas utan uppenbar fara för trafiksäkerheten. Ett beslut av i ett enskilt fall enligt lagstiftningen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vissa beslut får överklagas hos , t.ex. polismans beslut om körförbud och vissa beslut i ärenden om besiktning. Lagen innehåller vissa straffbestämmelser. Ellagen (1997:857) är den övergripande författningen på området. Förordningen (1993:1068) om elektrisk materiel innehåller säkerhetsbestämmelser för sådan materiel. har meddelat föreskrifter om viss elektrisk materiel (ELSÄK-FS 2000:1). Författningarna bygger i hög grad på två EG-direktiv. Som elektrisk materiel räknas de enskilda beståndsdelarna i anläggningar, anordningar och installationer, samt elektriska apparater som spisar, kylskåp, TV-apparater m.m. Elektrisk materiel skall vara konstruerad och tillverkad i enlighet med inom EES gällande god säkerhetsteknisk praxis så att den inte riskerar säkerheten för människor, husdjur eller egendom. Elektrisk materiel får släppas ut på marknaden eller tas i bruk bara om materielen uppfyller gällande säkerhetskrav och föreskrivet förfarande för bedömning och verifiering av överensstämmelse med säkerhetskraven har iakttagits. Elektrisk materiel skall vara CE-märkt. Tillverkaren eller dennes representant skall upprätta en EG-försäkran om överensstämmelse med säkerhetskraven. Tillverkaren skall utarbeta sådan teknisk dokumentation som möjliggör en bedömning av den elektriska materielens överensstämmelse med gällande föreskrifter. beträffande frågor om elsäkerhet är . får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen.. Ett föreläggande eller förbud som avser elsäkerhet får förenas med vite och gäller . Verkets beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Regleringen av elektrisk materiel är sanktionerad genom straff- bestämmelser. 4.2.8Personlig skyddsutrustning för privat bruk Lagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning för privat bruk jämte tillhörande förordning (1993:972), bygger på ett EG-direktiv. Arbetar- skyddsstyrelsen, numera , har efter samråd med meddelat närmare föreskrifter genom Arbetarskydds- styrelsens kungörelse med föreskrifter om utförande av personlig skydds- utrustning (AFS 1996:7). Lagen gäller personlig skyddsutrustning som konsumenter i inte obetydlig omfattning utnyttjar eller kan komma att utnyttja för privat bruk. Med personlig skyddsutrustning avses i lagen varor som är avsedda att ensamma eller i förening med andra varor bäras eller hållas av en person till skydd mot hälso- och säkerhetsrisker. Lagen omfattar bl.a. hjälmar, flytvästar och andningsskydd. I lagen anges att en näringsidkare får tillhandahålla personlig skyddsutrustning bara om utrustningen uppfyller vissa krav avseende skydd för hälsa och säkerhet, utformning samt märkning och annan produktinformation. Det ligger i sakens natur att kraven, till skillnad från vad som gäller produkter i övrigt, inte i första hand tar sikte på skyddsutrustningens farlighet i sig, utan på dess förmåga att skydda användaren på det sätt som är avsett med utrustningen. Av AFS 1996:7 framgår att tillverkaren som regel endast får släppa ut produkten på marknaden om produkten godkänts av ett certifierat organ för typkontroll. Dessutom skall samtliga produkter eller emballage ha CE-märkts samt skall tillverkaren ha upprättat teknisk dokumentation om produkten. Tillverkaren måste härutöver ha upprättat en försäkran om att produkten överensstämmer med vissa i en bilaga till föreskrifterna angivna krav. Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall tillämpas på sådana varor som omfattas av lagen. Detta innebär att produktsäkerhetslagens bestämmelser om säkerhetsinformation, säljförbud, exportförbud, varningsinformation och återkallelse gäller personlig skyddsutrustning för privat bruk. Lagen innehåller bestämmelser om straff och förverkande. Lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet, med tillhörande förordning (1993:971), genomför ett EG-direktiv. har genom KOVFS 1993:9 lämnat utförliga föreskrifter om säkerhetskrav på leksaker. Lagen gäller leksaker som är utformade för eller annars klart avsedda att användas av barn . Av en bilaga till KOVFS 1993:9 framgår vilka produkter som inte skall betraktas som leksaker vid tillämpningen av lagen, bl.a. sportutrustning, slangbågar, pilkastnings- satser och tröstnappar för småbarn. En näringsidkare får tillhandahålla leksaker bara om de uppfyller vissa krav avseende skydd för hälsa och säkerhet, utformning och märkning och annan produktinformation. Av KOVFS 1993:9 framgår att en leksak inte får vara så utformad att den innebär risk för användarens eller någon annan persons säkerhet och hälsa när den används på avsett eller förutsebart sätt med tanke på barns normala beteende. Leksaken skall också uppfylla vissa väsentliga säkerhetskrav som framgår av en bilaga till föreskrifterna. Dessa säkerhetskrav avser bl.a. fysikaliska och mekaniska egenskaper, brännbarhet och kemiska egenskaper. Av föreskrifterna framgår vidare att tillverkaren i regel endast får släppa ut produkten på marknaden, om produkten godkänts av ett certifierat organ för typkontroll. Vidare skall samtliga produkter eller emballage ha CE-märkts. Tillverkaren skall också ha upprättat teknisk dokumentation om produkten, liksom en försäkran om att produkten överensstämmer med vissa i en bilaga till föreskrifterna angivna krav. Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall tillämpas på sådana leksaker som kan medföra risk för personskada, även när leksakerna uppfyller de krav som anges i lagen. Detta innebär att produktsäkerhetslagens bestämmelser om säkerhetsinformation, säljförbud, exportförbud, varningsinformation och återkallelse i vissa fall kan tillämpas på leksaker. Lagen innehåller bestämmelser om straff och förverkande Lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer bygger på ett EG- direktiv I lagen anges att med livsmedelsimitationer förstås varor som på grund av sin storlek, lukt, förpackning eller märkning kan förväxlas med livsmedel, särskilt av barn. Produktsäkerhetslagen (1988:1604) skall tillämpas på livsmedels- imitationer som kan medföra risk för personskada. Om en näringsidkare har tillverkat eller importerat en livsmedelsimitation som innebär särskild risk för personskada, kan förbjuda honom att fortsätta med det. Under förarbetena till lagen diskuterades om direktivets krav redan uppfylldes genom reglerna i produktsäkerhetslagen. Det konstaterades att försäljning och export kan förbjudas enligt produktsäkerhetslagen, men däremot inte import och tillverkning (prop. 1993/93:111 s. 36 ff.). Lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m., med tillhörande förordning (1994:1215), innehåller bestämmelser om bl.a. byggprodukter. Bestämmelserna genomför rådets direktiv /106/EEG av om tillnärmning av medlems- staternas lagar och andra författningar om byggprodukter, det s.k. bygg- produktdirektivet. Med en byggprodukt avses en produkt som är avsedd att stadigvarande ingå i ett byggnadsverk. Lagen tillämpas således på t.ex. golv- beläggningar, men inte på skåp, garderober, spisar och tapeter. Byggprodukter skall för att få ingå i byggnadsverk vara lämpliga för avsedd användning. En byggprodukt är lämplig, om den har sådana egenskaper att det byggnadsverk i vilket den skall ingå, rätt projekterat och uppfört, kan uppfylla vissa i lagen särskilt angivna väsentliga tekniska egenskapskrav. Byggprodukter som uppfyller nämnda krav på lämplighet eller uppfyller föreskrivna krav för CE-märkning enligt byggproduktdirektivet får släppas ut på marknaden. Tillsyn enligt lagen utövas av . får meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att de föreskrifter som meddelats skall följas, om det är motiverat från skyddssynpunkt. Förelägganden och förbud får förenas med vite. Ett beslut av angående förelägganden och förbud får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Några bestämmelser om straff eller förverkande finns inte. 4.2.12Brandfarliga och explosiva varor Lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor gäller hantering och import av sådana varor. till lagen finns i förordningen (1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor. Härutöver har föreskrifter meddelats huvudsakligen av Sprängämnes- inspektionen, vilka kungjorts i författnings- samling (SÄIFS). upphörde , varvid inspektionens föreskriftsrätt togs över av Statens räddnings- verk. Bestämmelserna tillämpas på bl.a. pyrotekniska varor, ammunition, gasspisar, gasoltuber samt vissa sprayburkar. Lagens syfte är att hindra att varor som omfattas av lagen orsakar brand eller explosion som inte är avsedd samt att förebygga och begränsa skador på liv, hälsa, miljö eller egendom genom brand eller explosion vid hantering av sådana varor. Den som hanterar brandfarliga eller explosiva varor skall vidta de åtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förhindra brand eller explosion som inte är avsedd och för att förebygga och begränsa skador på liv, hälsa, miljö eller egendom genom brand eller explosion. Den som tillverkar, importerar eller överlåter brandfarliga eller explosiva varor skall genom märkning eller på annat sätt lämna de uppgifter som är av betydelse från brand- och explosionssynpunkt (varuinformation). Tillstånd krävs för att hantera eller importera explosiva varor samt för att yrkesmässigt eller i större mängd hantera brandfarliga varor. utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagstiftningen. På det lokala planet utövas tillsynen i fråga om brandfarliga varor av den eller de kommunala nämnder som svarar för räddningstjänsten och i fråga om explosiva varor av polismyndigheten. En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att lagen eller meddelade föreskrifter skall efterlevas. Vite kan föreläggas. Statens räddningsverks beslut i tillsyns- ärenden och i övriga ärenden som verket prövar som första instans får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut av polismyndighet eller nämnd i ett tillsynsärende som faller under lagen överklagas hos . Lagen innehåller bestämmelser om straff och förverkande. Maskiners säkerhet regleras främst genom 3 kap. 8 § arbetsmiljölagen (1977:1160) och Arbetarskyddsstyrelsens (numera ) kungörelse med föreskrifter om maskiner och vissa andra tekniska anordningar (AFS 1993:10). Dessa bestämmelser genomför EG:s s.k. maskindirektiv. Några exempel på maskiner som omfattas av maskinkungörelsen är gräsklippare, borrmaskiner och röjsågar, utom när det gäller sådana typer av risker som omfattas av annan reglering. Enkla tryckkärl och tryckbärande anordningar regleras också genom föreskrifter som meddelats av Arbetarskyddsstyrelsen med stöd av arbetsmiljölagen (AFS 1993:41 respektive AFS 1999:4). Även dessa föreskrifter genomför EG-direktiv. Med tryckkärl menas behållare som konstruerats och tillverkats för att innehålla fluider under tryck. Tryckbärande anordningar är tryckkärl, rörledningar, säkerhetsutrustning och tryckbärande tillbehör. De flesta tryckkärl används främst inom arbetslivet, men vissa används också i stor utsträckning av konsumenter. Till enkla tryckkärl räknas t.ex. trycklufts- drivna verktyg. Som exempel på tryckbärande anordningar kan nämnas handbrandsläckare, dyktuber, villapannor och varmvattenberedare. Lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner syftar bl.a. till att förebygga att mobila maskiner som t.ex. motordrivna gräsklippare, häcksaxar och lövblåsare skadar eller orsakar olägenheter för människors hälsa genom buller. Utförliga bestämmelser om bullerkrav för sådana maskiner finns i förordningen (2001:1084) om buller från viss utomhusutrustning. Förordningen genomför ett EG-direktiv. Av 3 kap. 8 § första stycket arbetsmiljölagen följer att den som tillverkar, importerar, överlåter eller upplåter en maskin, ett redskap, skyddsutrustning eller annan teknisk anordning skall se till att anordningen erbjuder betryggande säkerhet mot ohälsa och olycksfall när den släpps ut på marknaden, avlämnas för att tas i bruk eller ställs ut till försäljning. I maskinkungörelsen anges att maskiner som släpps ut på marknaden, eljest avlämnas för att tas i bruk eller tas i drift skall uppfylla de grundläggande hälso- och säkerhetskrav som anges i en bilaga till kungörelsen. Denna bilaga innehåller utförliga säkerhetskrav rörande olika sorters risker, t.ex. mekaniska risker. Vidare finns bestämmelser angående olika maskintyper, t.ex. bärbara maskiner som är handhållna och/eller handstyrda. Det finns också bestämmelser om bl.a. märkning. Bestämmelser med liknande innehåll finns i föreskrifterna om enkla tryckkärl och tryckbärande anordningar. är tillsynsmyndighet för bl.a. sådana maskiner som omfattas av maskinkungörelsen, utom när det gäller sådana typer av risker som övervakas av någon annan tillsynsmyndighet. Arbetsmiljö- verket är således tillsynsmyndighet inte bara när det gäller maskiner som används i yrkeslivet utan även beträffande maskiner som används av konsumenter för enskilt bruk. Motsvarande reglering gäller för enkla tryckkärl och tryckbärande anordningar. För sådana tryckkärl som medför brand- eller explosions- risk är tillsynsmyndighet. är central tillsynsmyndighet enligt lagen om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner. Kommunerna utövar tillsyn på lokal nivå. Tillsynsmyndigheterna får enligt nämnda författningar meddela de förelägganden och förbud som behövs för att bestämmelserna skall efterlevas. Arbetsmiljölagen innehåller bestämmelser om straff och förverkande. Fritidsbåtar regleras i lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar, förordningen (1996:53) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar, samt kungörelse (SJÖFS 1996:14) med föreskrifter om säkerhets-, miljö- och marknadsföringskrav m.m. för fritidsbåtar. Författningarna genomför ett EG-direktiv. Lagen tillämpas på fartyg som har en skrovlängd på minst 2,5 och högst och som är avsedda för sport- och fritidsändamål samt på viss utrustning för fritidsbåtar. Den som tillverkar eller importerar fritidsbåtar och utrustning till dessa för bruk i ansvarar för att de uppfyller väsentliga säkerhets- och miljökrav när de släpps ut på marknaden. Den som ansvarar för att fritidsbåtar och utrustning till dessa uppfyller föreskrivna krav skall också se till att produkterna är CE-märkta när de släpps ut på marknaden. enligt lagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av denna är . Verket får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen och föreskrifterna skall följas. Vite får föreläggas. Verkets beslut i enskilda fall enligt lagstiftningen får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Några bestämmelser om straff eller förverkande finns inte. Hälsorisker på grund av strålning från varor regleras i strålskyddslagen (1988:220), strålskyddsförordningen (1988:293) och föreskrifter som meddelas av . Dessa föreskrifter publiceras i institutets författningssamling (SSI FS). Författningarna tillämpas bara på sådana risker som uppkommer med anledning av strålning. Lagstiftningens syfte är att människor, djur och miljö skall skyddas mot skadlig verkan av strålning.