prop · GR03150d2 · 2004-06-10 00:00:00 — Även om väsentliga begränsningar i skyddet kan anses bli kompenserade av att försäkringen innehåller ett utvidgat skydd på andra punkter, skall begränsningarna framhållas. Bestämmelsen innebär inte att undantagen måste återges i sin helhet i bekräftelsen. Informationen kan göras kortfattad, med en hänvisning till den villkorsbestämmelse som reglerar undantaget. Liksom vid konsumentförsäkring skall enligt punkt 2 en eventuell kontantklausul särskilt framhållas. Ett försäkringsbolag får i vissa fall direkt med stöd av lagen säga upp försäkringen eller ändra den, utan att i villkoren ha förbehållit sig rätt att göra detta. Dessa fall regleras i 12 kap. 3 § (brott mot upplysningsplikten) och 13 kap. 2 § (dröjsmål med premien). Försäkringsbolaget kan också, genom att göra förbehåll om detta i villkoren, säga upp eller ändra försäkringen i vissa andra fall. Om försäkringsbolaget har gjort ett sådant förbehåll, skall detta särskilt framhållas i bekräftelsen. Enligt punkt 4 skall försäkringsbolaget också särskilt framhålla villkor enligt 12 kap. 7 § om skyldighet att anmäla ändringar av risken. Det kan förekomma att avtalet anger exakt hur stort belopp som skall utfalla om ett försäkringsfall inträffar. Detta belopp skall då framhållas särskilt i försäkringsbrevet eller bekräftelsen. Utfallande belopp kan också tänkas bestå av olika poster, som t.ex. i fråga om en sjuk- och olycksfallsförsäkring som täcker sjukhusvistelse med kanske ett fast belopp eller ett maximibelopp som beräknas per dag, medicin med ett annat belopp och förlorad arbetsförtjänst med ett tredje. Situationen kan också vara sådan, t.ex. vid livförsäkring, att det utfallande beloppet kan bestå av både en utfäst del och en del som inte är det, i form av återbäring. Det är vidare inte heller ovanligt att försäkringsbeloppets storlek är ställt i förhållande till en viss faktor, såsom prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. I sådana fall skall de huvudsakliga principerna för hur försäkringsbeloppet beräknas framhållas särskilt, dvs. i exemplet med sjukförsäkringen vilka slag av ersättning som täcks av försäkringen, i exemplet med livförsäkringen vad som är utfäst och att återbäring kan tillkomma. Om försäkringsbeloppet är relaterat till exempelvis prisbasbeloppet, är detta också något som skall framhållas särskilt. I övrigt hänvisas till kommentaren till 2 kap. 4 §. Information och i samband med förnyelse 5 § och i samband med att försäkringen förnyas skall försäkringsbolaget i skälig omfattning informera försäkringstagaren om 2003/04:150 10 kap. sådana förhållanden rörande försäkringen som det är av betydelse för denne att känna till. Försäkringsbolaget skall på försäkringstagarens begäran också i övrigt lämna information om premien och andra villkor för försäkringen. 2003/04:150 10 kap. (Jfr 11 kap. 4 § första stycket första meningen promemorian och 2 kap. 3 § första stycket första meningen PFL.) Paragrafen behandlar försäkringsbolagets generella skyldighet att informera försäkringstagaren och i samband med förnyelse av försäkringen. Informationsplikten vid ändringar behandlas i 6 §, medan informationsplikten vid försäkringsfall behandlas i 7 §. Paragrafen har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 2 kap. 5 §. I fråga om företagsförsäkring, se 8 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.1.1. Man får utgå från att försäkringstagarnas behov av information varierar starkt med arten av försäkring. Vid en enklare olycksfallsförsäkring behöver försäkringstagaren kanske ingen information alls, såvida det inte inträffar ett försäkringsfall. Detsamma kan gälla för försäkringar som löper , t.ex. eller kanske . Det förhåller sig typiskt sett annorlunda i fråga om livförsäkringar, särskilt sådana med sparmoment. Information enligt förevarande paragraf kan gälla ändringar i lagstiftning som gör att försäkringshavaren kan ha anledning att se över sina försäkringsförhållanden, exempelvis i skattelagstiftningen, arvs- och familjerättslig lagstiftning eller lagstiftning som reglerar den allmänna försäkringen. Annan information kan gälla försäkringstagarens förpliktelser, såsom storleken på premien eller inom vilka intervall den bör ligga, liksom när den måste betalas. Hit hör också information om hur den premie som redan har betalats in har fördelats på kostnader, risker och sparande. Åter annan information kan avse försäkringens värde och de förmåner som utgår eller kan komma att utgå ur försäkringen, såsom aktuellt försäkringsbelopp, fördelad eller tilldelad återbäring och återköps- och belåningsvärden. Också försäkringstagarens möjligheter att på olika sätt disponera över försäkringen är något som försäkringsbolaget bör informera försäkringstagaren om med jämna mellanrum. Information av detta slag kan gälla möjligheten att förfoga över försäkringen genom förmånstagarförordnande, rätten att återköpa och belåna försäkringen, liksom att få premien och försäkringsbeloppet nedsatt eller försäkringen ändrad till en premiefri försäkring (fribrev). Vid fondanknuten försäkring och andra försäkringsformer som ger försäkringstagaren rätt att själv välja hur och sparmedel i försäkringen skall placeras bör denne normalt med jämna mellanrum få information om hur placeringarna har utvecklats i jämförelse med andra alternativ och om vilka andra lösningar som står till buds. Informationen som paragrafen avser skall också lämnas i samband med att försäkringen kan komma att förnyas, även om den inte ändras då. Tanken är att försäkringstagaren skall ges samma möjlighet att ta ställ- ning till om förnyelse skall ske som när han den första gången hade att ta ställning till om försäkringen skulle tecknas. 6 § Om försäkringsbolaget ändrar försäkringen enligt 11 kap., skall det tillställa försäkringstagaren den information om ändringarna som denne kan behöva. Nya begränsningar av försäkringsskyddet skall särskilt framhållas. Information om ändringar i försäkringen skall lämnas med premiekravet för den period då de nya villkoren skall börja gälla. (Jfr 11 kap. 4 § andra stycket promemorian och 2 kap. 3 § andra stycket PFL.) Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag och handlar om informationsplikten vid villkorsändringar. Den har för skadeförsäkringens del sin motsvarighet i 2 kap. 6 §. I fråga om företagsförsäkring, se 8 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.1.1. För att försäkringsbolaget skall ha rätt att ändra en personförsäkring krävs att det har förbehållit sig sådan rätt. En ändring kan göras bara med verkan från början av en ny premieperiod (11 kap. 7 §). Förevarande paragraf handlar om information som skall lämnas därför att en tidsbegränsad försäkring ändras i samband med att den förnyas. Reglerna gäller bara när ändringen görs genom ett beslut från bolagets sida, inte när en löpande försäkring ändras automatiskt (med stöd av 11 kap. 7 § tredje stycket). Om försäkringsbolaget har beslutat om en ändring av försäkringsvillkoren i samband med förnyelse av försäkringen eller , skall försäkringstagaren enligt första meningen informeras om den. Informationen skall anpassas till försäkringstagarens behov av information, vilket innebär att informationen kan utformas olika om försäkringstagaren å ena sidan är en privatperson eller å den andra exempelvis ett företag som kan antas vara rimligt väl insatt i försäkringsförhållanden (men ändå inte omfattas av undantagsregeln i 1 § andra stycket). Enligt andra meningen skall nya begränsningar av försäkringsskyddet framgå tydligt. Alla nya begränsningar omfattas av detta krav. På denna punkt skiljer sig alltså bestämmelsen från motsvarande reglering vid konsumentförsäkring, vilket motiveras främst av personförsäkringens långa löptid och betydelse för försäkringstagarens ekonomiska planering. Vid tillämpningen av denna bestämmelse är tanken att varje del av villkoren skall ses som en enhet för sig. Även om en ny begränsning av försäkringsskyddet sakligt sett uppvägs av en förbättring på en annan punkt, skall den tydligt framgå. Här anges den tidpunkt då försäkringstagaren skall informeras om ändringar i försäkringen. Genom att informationen skall lämnas med premiekravet för den premieperiod då de nya villkoren skall börja gälla, får försäkringstagaren alltid betalningsfristen (en månad, se 13 kap. 1 § andra stycket) på sig att överväga om han vill godta försäkringen i dess nya utformning. 7 § När ett försäkringsfall har inträffat, skall försäkringsbolaget i skälig omfattning informera försäkringstagaren och andra som har anspråk mot bolaget om sådana förhållanden rörande försäkringen som det är av betydelse för dem att känna till. Om försäkringsbolaget får kännedom om ett försäkringsfall som utgörs av försäkringstagarens död, skall det genast underrätta dödsboet om försäkringsfallet. Om försäkringstagaren har förenat ett förmånstagarförordnande med villkor om att försäkringsbeloppet eller försäkringen skall vara mottagarens enskilda egendom, skall försäkringsbolaget underrätta förmånstagaren om det när ett försäkringsbelopp första gången betalas ut. 2003/04:150 10 kap. (Jfr 11 kap. 4 § promemorian 2 kap. 3 § PFL.) Paragrafen handlar om den information som skall lämnas när ett försäkringsfall har inträffat. Den har ingen motsvarighet för konsumentförsäkring eller företagsförsäkring. Av tydlighetsskäl har bestämmelserna lagts i kapitlet om information, även om de också har nära samband med kapitlet om reglering av försäkringsfall (16 kap.). Övervägandena finns i avsnitt 9.1.1. Information skall lämnas när försäkringsbolaget får vetskap om att ett försäkringsfall har inträffat. Det ligger i sakens natur att bolaget i det läget inte behöver lämna information i alla de hänseenden som i de tidigare behandlade situationerna, t.ex. om försäkringstagarens möjligheter att göra olika omdisponeringar. Eftersom försäkringsfallet kan utgöras av försäkringstagarens egen bortgång, kommer vidare bolagets plikt att lämna information vid försäkringsfall i den situationen att i stället avse någon annan person. Information skall lämnas också om försäkringsbolaget anser att ett ersättningsanspråk är ogrundat. Likaså skall information ges till den som kan antas vara berättigad till ersättning men som inte har framställt något krav, t.ex. därför att han inte är medveten om sin rätt. Bestämmelsen i andra stycket är motiverad av risken att dödsbon går miste om sina rättigheter enligt den avlidnes försäkringar. Om försäkringsbolaget känner till ett försäkringsfall som utgörs av försäkringstagarens död, skall bolaget alltid underrätta dödsboet. också om försäkringen inte ingår i kvarlåtenskapen på grund av att den omfattas av ett förmånstagarförordnande. Bestämmelsen bidrar till att förebygga att dödsbon genom preskription går miste om de rättigheter som följer av den avlidnes försäkringar. Enligt 7 kap. 2 § blir egendom som en make har fått genom förmånsrättsförordnande vid bl.a. livförsäkring, olycksfallsförsäk- ring eller sjukförsäkring som tecknats av någon annan än den andra maken enskild egendom om det i förordnandet har föreskrivits att den skall vara det. När en make har fått egendom enligt ett förmånstagarförordnande med förbehållet att den skall vara makens enskilda egendom, skall försäk- ringsbolaget underrätta maken om detta. Underrättelsen skall göras när försäkringsbelopp betalas ut första gången. Information om möjligheter till överprövning m.m. 8 § I samband med att ett anspråk på försäkringsersättning regleras skall försäk- ringsbolaget, om det inte med hänsyn till omständigheterna är obehövligt, upplysa den som har framställt anspråket om vilka möjligheter som finns att få en tvist om Finns det en risk för att rätten till försäkringsersättning skall gå förlorad på grund av preskription, skall bolaget också erinra om detta. Första stycket första meningen gäller även när en försäkring upphör eller ändras , om inte försäkringstagaren har begärt åtgärden. (Jfr 11 kap. 4 § promemorian och 2 kap. 4 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, reglerar försäkringsbolagets informationsplikt i fyra fall. Det första är när ett Det andra är när försäkringen upphör på Det tredje fallet är när försäkringen ändras på försäkringsbolagets initiativ. Det fjärde fallet, slutligen, tar sikte på att det finns en preskriptionsrisk. Paragrafen har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 2 kap. 7 §. I fråga om företagsförsäkring, se 8 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.1.1. Det hänvisas till kommentaren till 2 kap. 7 §. Underlåtenhet att lämna information 9 § Om ett villkor av sådant slag som anges i 4 § 14 inte har särskilt framhållits av försäkringsbolaget vare sig före eller efter avtalsslutet, får det inte åberopas av Detsamma gäller villkor som inte har särskilt framhållits enligt 6 §. sagda gäller inte en sådan begränsning av försäkringsskyddet som framgår av lag. (Jfr 11 kap 8 § promemorian och 2 kap. 6 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, anger den lagreglerade civilrättsliga påföljd som kan komma att förverkligas i vissa fall när ett försäkringsbolag inte lämnar föreskriven information. för konsumentförsäkringen sin motsvarighet i 2 kap. 8 §. försäkringens del har den ingen motsvarighet i lagen. finns i avsnitt 9.1.2. Det hänvisas till kommentaren till 2 kap. 8 §. 10 § Om ett försäkringsbolag vid försäkring som tecknas av en konsument eller ett dödsbo inte lämnar information enligt detta kapitel, skall marknadsföringslagen (1995:450) tillämpas. Informationen skall därvid anses vara sådan information av särskild betydelse från konsumentsynpunkt som avses i 4 § andra stycket mark- (Paragrafen motsvarar med vissa ändringar 11 kap. 7 § promemorian och 2 kap. 5 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, reglerar den marknadsrättsliga sanktion som kan komma att tillgripas om ett försäk- ringsbolag inte lämnar föreskriven information och det är fråga om en försäkring som tecknas av konsument eller dödsbo. melser för försäkringar som tecknas av näringsidkare finns i 1112 §§. Paragrafen har för konsumentförsäkringen sin motsvarighet i 2 kap. 9 §. För företagsförsäkringen motsvaras bestämmelsen av 8 kap. 2 och 3 §§. Övervägandena finns i avsnitt 9.1.2. Det hänvisas till kommentaren till 2 kap. 9 §. Av 1 kap. 5 § framgår, genom en hänvisning till 10 kap. 10 §, att mark- nadsföringslagen också skall tillämpas när föreskriven information inte lämnas i fråga om en sådan försäkring som en arbetsgivare har tecknat till förmån för en anställd på dennes liv eller hälsa. Det gäller dock bara i sådana fall då den anställde skall anses som försäkringstagare och något annat inte är avtalat mellan arbetsgivaren och försäkringsbolaget. paragrafen framgår också att marknadsföringslagen är tillämplig bara i fråga om information som skall lämnas efter det att försäkring har Underlåter försäkringsbolaget att ge en arbetsgivare förköps- information som det borde lämna, blir 11 § tillämplig. 11 § Om ett försäkringsbolag i fråga om annan försäkring än som avses i 10 § inte lämnar information enligt detta kapitel, får det åläggas att lämna informationen. (Paragrafen har ingen motsvarighet i promemorian eller PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, reglerar den marknadsrättsliga sanktion som kan komma att tillgripas om ett försäk- ringsbolag inte lämnar föreskriven information och det är fråga om en försäkring som tecknas av någon annan än konsument eller dödsbo (och i vissa fall av en arbetsgivare till förmån för en anställd). försäkringen motsvaras bestämmelsen av 8 kap. 2 §. finns i avsnitt 9.1.2. Ett åläggande enligt 15 § marknadsföringslagen för en näringsidkare att lämna information i marknadsföringen kan meddelas om näringsidkaren underlåter att lämna information som är av särskild betydelse från konsu- Ett åläggande att lämna sådan information kan normalt knappast bli aktuellt när marknadsföringen riktar sig till andra närings- Men tanken är att ett försäkringsbolag som marknadsför person- försäkringar till näringsidkare skall kunna åläggas att lämna information på samma sätt och i samma utsträckning som i fråga om personförsäk- ringar som tecknas av konsumenter. Syftet med denna paragraf är att skapa en sådan möjlighet. 12 § Talan om åläggande enligt 11 § väcks vid . En sådan talan får väckas 1.i fråga om information som avses i 2 §, av näringsidkare som berörs av marknadsföringen, och 2.i fråga om information som avses i 48 §§, av den näringsidkare som har ingått avtal om försäkring med försäkringsbolaget. Talan får också väckas av en sammanslutning av näringsidkare. I mål om åläggande enligt 11 § gäller i övrigt de bestämmelser i marknadsföringslagen (1995:450) som reglerar förfarandet i mål om åläggande att lämna information enligt 15 § den lagen. (Paragrafen har ingen motsvarighet i promemorian eller PFL.) Paragrafen reglerar var och av vem talan om åläggande enligt 11 § får väckas liksom förfarandet i sådana mål. Den har ingen motsvarighet i avsnittet om konsumentförsäkring. För företagsförsäkringen motsvaras den av 8 kap. 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.1.2. Det hänvisas till kommentaren till 8 kap. 3 §. Kapitlet innehåller bestämmelser om försäkringsavtalet. Det har vid konsumentförsäkring en motsvarighet i 3 kap. I fråga om företagsförsäkring, se 8 kap. 47 §§. Kapitlet, som disponerats i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller elva paragrafer. I 1 § behandlas rätten till försäkring, i 2 § försäkrings- och ansvarstid, i 3 § uppsägning av en tidsbegränsad försäkring till försäkringstidens utgång och i 4 § förnyelse av försäkring. Bestämmelserna i 5 § reglerar försäkringstagarens rätt att säga upp eller ändra försäkringen och 6 § dennes rätt till fortsatt försäkring efter återköp. Försäkringsbolagets rätt att säga upp eller ändra försäkringen behandlas i 7 §. I 810 §§ finns bestämmelser om försäkringsbolagets konkurs m.m. och i 11 § om rätten till försäkringens värde i vissa fall. 1 § Ett försäkringsbolag får inte vägra någon att teckna en sådan personförsäkring som bolaget normalt tillhandahåller allmänheten när det har fått de uppgifter som behövs, om det inte finns särskilda skäl för vägran med hänsyn till risken för framtida försäkringsfall, den avsedda försäkringens art eller någon annan omständighet. Ett avslag får inte grundas på att ett försäkringsfall har inträffat eller den försäkrades hälsotillstånd har försämrats efter det att en ansökan har avsänts eller lämnats till försäkringsbolaget. Sådana försäkringsvillkor som beror av den försäkrades hälsotillstånd skall bestämmas på grundval av hälsotillståndet vid ansökan. Första stycket gäller inte i fråga om en försäkring som någon tecknar i egenskap av näringsidkare till förmån för sitt företag. 2003/04:150 11 kap. (Jfr 12 kap. 1 § promemorian och 3 kap. 1 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, handlar om rätten att teckna en personförsäkring. Den har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 3 kap. 1 §. Paragrafen har ingen motsvarighet vid företagsförsäkring. Övervägandena finns i avsnitt 9.2.1. Paragrafen har ingen motsvarighet FAL. Av paragrafen framgår att ett försäkringsbolag har en skyldighet att meddela en personförsäkring (s.k. kontraheringsplikt). Har bolaget i strid med sin skyldighet helt eller delvis vägrat någon en försäkring, skall domstol förklara att denne har rätt till försäkringen (se 16 kap. 7 och 9 §§). Som framgår av första meningen gäller denna skyldighet sådana försäkringar som bolaget normalt tillhandahåller allmänheten. Prövningen av om en försäkring hör till den kategorin får i första hand utgå från det aktuella försäkringsbolagets produktsortiment, försäkringsvillkor och praxis. Ett försäkringsbolag behöver inte meddela försäkring mot risker som inte ingår i dess vanliga sortiment eller utvidga sin verksam- het utöver det geografiska område eller den kundkrets den är avsedd för, och detta gäller även om bolaget har koncession för den önskade typen av försäkring. Detta innebär t.ex. att ett försäkringsbolag som inriktar sig på försäkring för helnyktra inte är tvunget att försäkra andra. Att ett visst försäkringsbolag meddelar en viss typ av försäkring, exempelvis en särskild sjuk- och olycksfallsförsäkring för barn, medför inte att också andra försäkringsbolag måste meddela samma slags försäkring. Inte heller är ett försäkringsbolag som i ett enstaka fall har meddelat en försäkring av viss typ skyldigt att bevilja en sådan försäkring till andra som begär det. I kravet på att det skall vara fråga om en försäkring som försäkringsbolaget normalt tillhandahåller allmänheten ligger också att försäkringstagaren måste vara beredd att acceptera de försäkringsvillkor som försäkringsbolaget tillämpar för den aktuella typen av försäkring. En sökande har alltså inte rätt att få försäkring t.ex. utan ett visst undantag som försäkringsbolaget normalt gör, och detta gäller oavsett vilken betydelse undantaget kan synas ha i det enskilda fallet. Det gäller också om sökanden förklarar sig beredd att betala tilläggspremie för att slippa undantaget. Det är naturligtvis annorlunda om försäkringsbolaget normalt brukar täcka den undantagna risken mot en tilläggspremie. I så fall får bolaget inte utan särskilda skäl vägra en enskild kund att teckna en tilläggsförsäkring. En ytterligare konsekvens av kontraheringsplikten är att den sökande har rätt att få försäkringen meddelad mot sådan premie och på sådana villkor i övrigt som bör tillämpas för den riskkategori som sökanden tillhör. Av den första meningen framgår vidare att rätten till försäkring inträder först när försäkringsbolaget har fått de uppgifter som behövs. I detta ligger att sökanden, för att ha rätt till försäkring, måste underkasta sig de krav på utredning som försäkringsbolaget ställer upp för att få underlag för sin prövning av ansökan. Sökanden måste alltså då lämna uppgifter om sin hälsa och om andra förhållanden som kan vara av betydelse, t.ex. yrke, fritidssysselsättningar och bostadsort, liksom underkasta sig de medicinska undersökningar som försäkringsbolaget begär. För att försäkringsbolaget skall kunna kontrollera riktigheten av lämnade uppgifter får det också i princip kräva fullmakt av kunden att inhämta uppgifter från försäkringskassa, sjukhus och andra. Om försäkringen skall gälla på tredje mans liv eller hälsa, är det i stället denne som måste uppfylla sådana krav för att sökanden skall ha rätt till försäkring. Men försäkringsbolaget får bara ställa upp krav av detta slag som är försäkringstekniskt motiverade, och kraven får inte gå utöver de undersökningar som bolaget brukar göra i liknande situationer. Om ett försäkringsbolag skulle ställa omotiverade krav på utredning, som närmast kan antas ha till syfte att avskräcka kunden från att fullfölja ansökan, kan detta anses jämställt med en direkt vägran att meddela försäkring. Skulle sökanden underlåta att svara på försäkringsbolagets frågor, får bolaget avslå ansökan, förutsatt att frågorna avser sådana förhållanden som kan ha betydelse för bedömningen av ansökan. Detsamma gäller om den som skall försäkras inte inställer sig till läkarundersökning när sådan behövs. Sökandens underlåtenhet att förse försäkringsbolaget med material för bedömningen är i dessa fall en självständig avslagsgrund. Kontraheringsplikten är underkastad också en annan begränsning. En inskränkning i rätten att teckna en försäkring som försäkringsbolaget 2003/04:150 11 kap. normalt tillhandahåller gäller om bolaget i det individuella fallet har särskilda skäl att inte meddela en sådan försäkring med hänsyn till risken för framtida försäkringsfall, den avsedda försäkringens art eller någon annan omständighet. Detta innebär att ett försäkringsbolag har rätt att begära högre premie än normalt eller förse försäkringen med förbehåll som inte görs för andra försäkringar av samma typ eller i sista hand helt vägra försäkring.