prop · GR0347 · 2004-01-28 00:00:00 — Insamlingen av statistik inom ramen för skapar goda förutsättningar för att en sådan kunskap även skall kunna inhämtas om barn. Det är därför regeringen beslutat att anvisa till för genomförande av . Med varje ny skapas det förutsättningar för en tidsserie om barns och ungas levnadsförhållanden. ges det möjligheter att slå ihop fler årgångar i syfte att få mer tillförlitliga studier om mindre gruppers (t.ex. barn till invandrade föräldrar, barn till ensamstående föräldrar som är i viss ålder) levnadsförhållanden. Som ett led i att utveckla barnstatistiken gav regeringen i uppdrag att undersöka möjligheterna att bygga upp ett longitudinellt register avseende barn. SCB lämnade en rapport till regeringen som innehöll ett förslag till innehåll i ett sådant register samt hur det skulle kunna byggas upp. En longitudinell ansats innebär att individer följs , vilket ger information om hur förhållanden utvecklas för en och samma individ och studera dessa mot bakgrund av tidigare livserfarenheter. Det longitudinella registret skulle vara avsett att användas som underlag för statistik och forskning. Även om kunskaperna om barn inom varje enskild sektor inom många områden är god finns det givetvis mer att göra. Varje berört departement och sektorsmyndighet är ansvarigt för att relevant statistik och forskning finns. Också har ett viktigt uppdrag när det gäller att beskriva kunskapsbrister. Arbetet med att skapa kunskaper om flickors och pojkars levnadssitua- tion och gränsöverskridande frågor måste förbättras. Levnadsnivåunder- sökningens arbete med en barn-ULF är ett viktigt led i detta arbete. Barn- bör bli ett permanent inslag i arbetet med levnadsnivåkartlägg- ningarna. Den bör också utvecklas både innehållsmässigt och omfångs- mässigt och nå ner lägre i åldrarna. När det gäller kunskaper om flickors och pojkars livssituation, vilket inkluderar att ge en helhetsbild av hur de har det i dagens har en viktig roll att spela när det gäller att ordna nät- verk eller centrumbildningar för kunskaper om barn och unga. Ett barn- rättscentrum (se nedan, avsnitt 3.4.5) kan naturligtvis bli viktigt när det gäller att skaffa kunskaper om hur barnens rättigheter tillgodoses. Nätverk och centrumbildningar kan också spela en viktig roll när det gäller att omvandla vetenskapliga kunskaper till material och metoder lämpliga att använda för brukare på fältet inom skola, socialtjänst, hälso- och sjukvård och andra barnverksamheter. Inom den sociala barn- och ungdomsvården kan också göra en insats som brygga mellan vetenskap och fältverksamhet. Barn och unga som kunskapskälla Ett genomgående tema i strategin för att förverkliga är att barn och unga är kompetenta och tillförlitliga medborgare. Inom statistik och forskning har en utveckling påbörjats när det gäller att an- vända barn och unga som primära kunskapskällor. är ett inslag i denna utveckling. Regeringen bedömer denna utveckling som viktig av flera skäl. huvudbudskap är att barn skall respekteras. Detta innebär rimligen att de skall tillerkännas kompetens att själva beskriva sin situation. Det är också så att inom vissa områden är det bara de unga själva som kan svara på de frågor som ställs. När man frågat både barn och vuxna, exempelvis föräldrar eller lärare har man ibland fått olika svar. Detta behöver nödvändigtvis inte betyda att det ena svaret varit fel utan snarare att olika verkligheter har beskrivits. Det är därför också vik- tigt att ha både flickornas och pojkarnas verklighet med i beskrivning- arna av barns och ungas situation. Inom arbetet med att samordna barnfrågorna och utveckla arbetet med kommer särskild uppmärksamhet att ägnas åt att finna en lämplig bas för kunskapsinhämtning och forskning om barnrätts- frågor. I det ligger att studera hur det praktiska genomförandet av barn- konventionen i kommuner, landsting och myndigheter bör bli föremål för vetenskapliga studier. Regeringens bedömning: Behovet av att samla och sprida kunskap om och barnets rättigheter har uppmärksammats från flera håll. Regeringen avser därför att göra en förstudie om möjligheterna att inrätta ett för barnkonventionsrelaterade frågor. Behovet av att samla kunskap om och barnets rät- tigheter är en fråga som ständigt dyker upp. fram- höll i sitt betänkande att utbildning och fortbildning om barnets rättig- heter är centrala för att nå framgång i implementeringsarbetet. Under de år som har arbetat med riktade insatser mot myn- digheter, kommuner och landsting, inom ramen för det s.k. strategiupp- draget som är permanentat genom den ändring av lagen om som genomfördes , har behovet av kunskap och kompetensutveckling tydliggjorts. Det pågår mycket arbete och det finns en ambition och vilja hos de flesta kommuner och landsting och även hos myndigheter som kommer i kontakt med frågor som rör barn och unga att utveckla sitt barnkonventionsarbete. Men det saknas kun- skap och metoder. De utbildningar som har anordnats av bl.a. Barnom- budsmannen, olika utbildningsinstitutioner och organisationer har sällan varit av mer permanent karaktär utan varit här och . Undantag finns naturligtvis, t.ex. finns vid olika lärosäten och fakulteter särskilda kurser i barnets rättigheter. Dessa kurser är dock i allmänhet riktade till studenter och når sällan redan yrkesverksamma eller beslutsfattare. kommun och i län har uppmärksammat beho- vet och har haft långt utvecklade tankar att inrätta ett centrum för kom- petens- och metodutveckling i barnets livsvillkor och rättigheter. Pro- jektet har dock stupat på att det har saknats ekonomiska förutsättningar att komma igång. Frågan har också uppmärksammats i en riksdagsmotion , där det föreslås att får i uppdrag att lägga förslag om hur finansieringen och etableringen av ett nationellt barnrättscentrum, som grundar sin verksamhet på samarbete mellan kommuner, landsting, myndigheter och enskilda organisationer, kan ske. Regeringen delar uppfattningen att det behövs någon form av institut eller centrumbildning som har en samlad bild av barnkonventionsrela- terade frågor, kunskap om högskoleutbildningar, forskningsprojekt och forskningsresultat, och som även kan förmedla fortbildning och kompe- tensutveckling till beslutsfattare och anställda inom kommuner, lands- ting, statliga myndigheter m.fl. Ett sådant centrum skulle också kunna utgöra ett forum för erfarenhetsutbyte mellan t.ex. kommuner. Rege- ringen avser därför att göra en förstudie av möjligheterna och intresset att inrätta ett för barnkonventionsrelaterade frågor. kunskaper och erfarenheter är naturligtvis av stor betydelse i detta sammanhang och roll vid ett sådant centrum är en fråga som behöver ägnas särskild uppmärksamhet. Ett sådant centrum bör vidare ha en koppling till och samverka med de olika juridiska institutionerna och andra institutioner som arbetar med barnkonventionsanknutna frågor, såsom i m.fl. aktörer inom området barnets rättigheter. Det är dock vik- tigt att betona att ett sådant skissat centrum inte skall ha inriktningen på frågeställningar kring barn i utsatta situationer. Det är heller inte fråga om att skapa en ny myndighet. 3.4.6Handbok om implementering av Regeringens bedömning: Innebörden av de olika artiklarna i barnkon- ventionen och vad de egentligen innebär för åtagande för är en ständigt återkommande fråga. Regeringen avser därför att ge ett uppdrag i form av ett projekt att ta fram en svensk handbok om implementering av . Frågan om hur de olika artiklarna i skall tolkas och vad de egentligen innebär för åtagande för , är en ständigt åter- kommande fråga. Ytterst är det i som är den auktoritativa uttolkaren av . Detta är något som staten har underkastat sig genom att ansluta sig till konventionen (artikel 45 d). Visserligen finns det inget sanktionssystem gentemot den stat som inte följer kommitténs rekommendationer, men det politiska trycket att följa konventionsåtaganden är i allmänhet starkt. har på uppdrag av gett ut en Imple- mentation Handbook, som bygger på en genomgång av kommitténs behandling av länderrapporter och de uttalanden och rekommendationer som kommittén har gjort. Projektledare har varit två fristående barnrätts- experter från , och . boken, som gavs ut , har uppdaterats en gång. 2003/04:47 Problemet med den publikationen, förutom att den är på engelska, är att den ska täcka alla olika samhällssystem i världen. Eftersom barnkonven- tionen är skriven på ett sådant sätt att den skall kunna tillämpas av alla samhällen, såväl i utvecklade som i mindre utvecklade länder, är heller inte handboken direkt anpassad efter de frågeställningar, utmaningar och problem som finns i de utvecklade länderna. Den är svårgenomtränlig och lite tung. För svenskt vidkommande finns egentligen bara be- tänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116). Den har varit och är fortfarande ett värdefullt dokument i implementeringsarbetet och tolkningen av konventionens artiklar. De tolkningar som görs där baserar sig på dels de skriftligt dokumenterade diskussionerna som föregick kon- ventionen, dels FN:s barnrättskommittés uttalanden baserade på fråge- ställningar som rests i samband med behandlingen av de sextio första länderrapporterna, men också på andra uttolkningar som gjorts av barn- rättsexperter runt om i världen. Det har förflutit betänkande, barnkonventionsarbetet har utvecklats, samhället har utvecklats och FN:s barnrättskommittés uttolkningar har förfinats. Mot denna bakgrund avser regeringen att lämna ett uppdrag till lämp- lig person eller institution att ta fram en svensk version av Implementa- tion handbook. En sådan publikation skall syfta till att vara en hjälp att uttolka för såväl politiker på olika nivåer som andra beslutsfattare, tjänstemän och övriga intresserade. Uppdraget bör genom- föras i projektform, med en projektledare med en referensgrupp knuten till sig, bestående av olika experter på såväl mänskliga rättigheter som barnets rättigheter och personer med god kunskap om barns och ungas livsvillkor och verksamheter för barn och unga. Ett annat syfte med detta projekt är att skapa en samstämmighet om uttolkningen av barnkonven- tionen och vad som krävs för att leva upp till de åtaganden som har gjort i och med ratificeringen. Av den anledningen bör även företrä- dare för den kommunala sektorn, domstolarna och frivilligorganisationer finnas med i arbetet. För att en publikation av detta slag skall få en roll och betydelse i barnkonventionsarbetet på olika nivåer i samhället, är det viktigt att den inte uppfattas som ett påbud från staten eller att det är företrädare för regeringen eller någon myndighet som anger hur konventionen skall uttolkas. Därför bör arbetet ledas av någon som är självständig och fristå- ende från myndighetssfären. Självfallet bör dock till exempel Barn- ombudsmannens kompetens och erfarenheter tas till vara i arbetet. Regeringens bedömning: Det internationella samarbetet med ut- gångspunkt i bör vidareutvecklas. Regeringen avser att intensifiera arbetet med att utveckla det tvärsek- toriella samarbetet med barn- och ungdomsfrågor med utgångspunkt i inom och . Inom ramen för samarbetet inom EU kommer regeringen att fort- sätta att verka för att det anläggs ett barnperspektiv i alla relevanta be- slut och program. Det arbete som sker inom ramen för lEurope de lenfance är värdefullt för erfarenhetsutbyte och utvecklingen av barns och ungas rättigheter. I det nationella arbetet med att implementera är även det internationella samarbetet av betydelse. Genom att träffas i olika fora, utbyta erfarenheter och lära av varandra utvecklas även det nationella arbetet för barn och unga i . Det handlar framför allt om det nor- diska samarbetet, arbetet inom och inom EU. Det handlar inte om internationellt utvecklingssamarbete (där det också skall anläg- gas ett barnperspektiv), utan om de internationella fora där vi nationellt har nytta av och ett utbyte av det internationella arbetet. Inom det nordiska samarbetet har barnfrågorna fått ett lyft genom att under sitt ordförandeskap för () tog initiativ till ett seminarium för att diskutera hur man kan stärka barnets bästa när det gäller frågor inom den sociala barnavården och inom familjerätten. har sedan under det svenska ordförandeska- pet följt upp det norska initiativet med ett seminarium om Barnets perspektiv i besluten. Under detta seminarium anlades ett tvär- sektoriellt perspektiv och de områden som var föremål för diskussion var samhällsbyggnad, inflytande genom ungdomsråd, funktionshindrade barns och ungas rätt till inflytande, alkohol- och drogförebyggande arbete samt barns och ungas lek- och utemiljö. Seminariet var mycket uppskattat, i princip samtliga nordiska länder och självstyrande områden deltog, och den allmänna meningen var att det vore värdefullt att fortsätta med denna typ av möten. Ett problem är dock att det saknas en tydlig plattform inom nuvarande organisation av för att arbeta tvärsektoriellt med frågor som rör barns och ungas rättigheter. För ungdomspolitiska frågor finns en kommitté under kulturministrarna, , som har ett mandat att fungera som NMR:s rådgivande och koordinerande organ i nordiska och internationella barn- och ungdomspolitiska frågor. Kommitténs verksam- hetsområde innefattar alla ministerrådets sektorer. I kommittén repre- senteras länderna av två personer, varav en representant från ungdoms- organisationerna och kommittén har sedan sin början haft en tydlig ung- domspolitisk inriktning. När det gäller barnrättsliga frågor, har de i den mån de har förekommit hamnat under för social- och hälsofrågor. Inför den omorganisation och modernisering som är på gång inom vore det värdefullt om det skapades en plattform för att arbeta med barn- och ungdomsfrågor tvärsektoriellt. Regeringen har därför för avsikt att göra en framställan till ministerrådet för att ini- tiera en förändringsprocess med syfte att ge NMR de verktyg som krävs för ett kraftfullt nordiskt samarbete på det barn- och ungdomspolitiska området. Barn- och ungdomsfrågor inom Inom program för social sammanhållning har det utvecklats ett arbete med fokus på barns och ungas rät- tigheter. Barnfrågor är ingalunda nya inom verksamhet, men frågor om barnets rättigheter med utgångspunkt i , tog fart efter ett svenskt initiativ . Då startades ett barn- program, som var innovativt i den meningen att en grupp ungdomar 13 , från olika delar av inbjöds att delta som experter. Det pro- grammet pågick och ersattes av det nu pågående Forum for Child- ren and Families, även detta program med deltagande av ungdomar som experter. Detta program avses avslutas i och med utgången av . Diskussioner pågår nu om hur en fortsättning av arbetet med barn- och familjefrågor skall utformas. Det finns en fara för att ett större fokus kommer att läggas på rena familjefrågor, många länder har fortfarande en konservativ syn på frågor om barnets rättigheter i förhållande till famil- jen. Den svenska linjen är att större fokus måste läggas på barns och ungas rättigheter barnkonventionsrelaterat och har i en skrivelse till generalsekretariatet fört fram önskemål om att lyfta de barnrättsliga frå- gorna från det sociala fältet till en funktion direkt under generalsekretera- ren. Såvitt vi har erfarit finns det sådana planer inom . I det sammanhanget är också ungdomsfrågorna av intresse. För dessa frågor finns en särskild styrkommitté, som har ett särskilt samarbete med ung- domsorganisationernas europeiska organisationer. Samarbetet inom Europeiska unionen Barnfrågor som sådana faller inte inom Europeiska unionens (EU) kom- petensområde. Däremot finns det ett stort antal frågor som rör barn och unga inom de politikområden och program som EU arbetar med och där det är viktigt att anlägga ett barnperspektiv. Konsumentpolitik, civilrätts- ligt samarbete, livsmedelsfrågor, kultur och media, handel med barn och kvinnor, asyl- och flyktingpolitik, biståndspolitik är bara några exempel. Under det franska ordförandeskapet togs därför ett initia- tiv till att skapa ett forum för diskussion och erfarenhetsutbyte för de ministrar som har ansvar för barnfrågor/. tog upp stafettpinnen under ordförandeskapet och inbjöd till ett möte på tjänstemannanivå för att diskutera hur vi gemensamt skall arbeta för att få ett barnperspektiv i besluten. Därefter har gruppen permanentats lEurope de lenfance och även antagit en arbets- ordning. Gruppen sammanträder en gång per ordförandeskap, dvs. Det är upp till varje ordförandeland att besluta om det skall vara ett ministermöte eller ett möte på tjänstemannanivå. ministermöten genomförts; i , i och i Regeringen ser arbetet inom som värdefullt för utvecklingen av barns och ungas rättigheter inom det europeiska sam- arbetet och också som ett värdefullt forum för utbyte av erfarenheter, och har för avsikt att även fortsättningsvis aktivt delta i det arbetet. Regeringen har aktivt arbetat för att barnets rättigheter skall lyftas fram I förslaget till nytt konstitutionellt fördrag ges skyd- det av barnets rättigheter en framträdande plats bland unionens grundläg- gande värden, vilket naturligtvis kommer att ge en bättre bas för att arbeta med barns rättigheter i det europeiska samarbetet. Det finns ett särskilt ungdomspolitiskt samarbete under ungdoms- Kommissionen lade fram en vitbok på området, Nya insatser för unga. Gemensamma mål har anta- gits för ungas inflytande och information. Under innevarande år planeras att ministrarna skall anta gemensamma mål för ungas volontärarbete och för kunskap och forskning om unga. Parallellt pågår ett arbete för att finna former för sektorsövergripande arbete för frågor som berör unga. Den svenska linjen har varit och är alltjämt att vi inte skall arbeta för att skapa ett nytt politikområde för barnfrågor. Däremot är det viktigt att anlägga ett barnperspektiv på de frågor som rör barn och unga. åstadkomma detta behövs någon form av samordnande funktion vid Detta framfördes senast av barn- och familjeministern vid ett informellt barnministermöte i , . Inom () europaregion pågår ett arbete med att ta fram en europeisk handlingsplan för hälsosamma miljöer för Ett av de viktigaste åtagandena förväntas bli att nationella hand- lingsplaner för barn, miljö och hälsa skall tas fram. avslutas med ett hälso- och miljöministermöte i förväntas medverka till mer hälsosamma miljöer för barn i . Nätverket för barnombudsmän i () är ett samarbetsorgan för samtliga barnombudsmän i hela . från drygt 20 länder representerade. Målsättningen är att utbyta erfaren- heter och att diskutera gemensamma strategier för att stärka barnets rät- tigheter i de enskilda länderna och på europeisk nivå. antar även uttalanden i frågor om barnets rättigheter som med- lemmarna uppfattar som särskilt angelägna. Under det senaste mötet som hölls i antog uttalanden om unga lag- överträdare, kommunikation med barn och reklam riktad till barn. fram , är barn- ombudsman ordförande för . ombudsman möjlighet att arbeta för de frågor som hon uppfattar som särkilt angelägna att diskutera på europeisk nivå, exempelvis barns rätt att komma till tals och frågor kring hur man kommunicerar med barn. Samarbetet inom är en viktig del i arbete eftersom allt fler frågor som rör barn är gemensamma för de flesta euro- Det blir allt viktigare att följa hur utvecklingen av barnets Skr. 2003/04:47 rättigheter sker i övriga och att känna till vilka metoder för att stärka dessa rättigheter som används i andra länder. är ett natur- ligt och effektivt verktyg för att följa och påverka denna utveckling. håller på att få en mera permanent struktur i och med att man bil- dar ett särskilt sekretariat för i anslutning till i . Grundandet av sekretariatet och det stadigt växande medlem- skapet i bidrar till att ENOC:s betydelse förväntas växa . Regeringen har avsatt särskilda medel för förverkligandet av i . finns för ändamålet. Medlen återfinns under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, anslag 18:1 Bidrag till utveckling av socialt arbete m.m. I budgetpropositionen för (prop. 2003/04:1, utg.omr. 9) föreslås att medlen skall anslås till insatser för att förverkliga och regeringen anför att anslaget avses omfatta insatser såsom kunskapsinhämtning, metodutveckling, uppföljning och utvärdering, erfarenhetsutbyte och idéspridning, åtgärder för att stärka barns och ungas inflytande och delaktighet samt för uppföljningsarbetet när det gäller sexuell exploatering av barn. De insatser som aviseras i denna skrivelse avses finansieras med dessa medel. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Andnor, Nuder, , Regeringen beslutar skrivelse 2003/04:47 Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter