prop · GR03145 · 2004-04-28 00:00:00 — En sådan ordning behöver dock inte med nödvändighet innebära att ett formligt delgivningsförfarande används i flertalet ärenden. Klagotiden bör kunna börja löpa även när den klagande fått del av ett beslut som sänts i lösbrev. Detta innebär dock att en uppgift från den enskilde om när han fått del av beslutet i regel måste godtas i dessa fall. Regeringen anser det inte möjligt att föreslå att, såsom Länsrätten i län föreslagit, det är tillräckligt att i sitt beslut anger vilken dag överklagandet senast skall ha kommit in till verket. En sådan ordning som innebär att besvärstiden löper ut räknat för beslutet kräver ytterligare utredning. Regeringen är beredd att återkomma i frågan om det vid handläggning av ärenden och mål om trängselskatt visar sig nödvändigt. Mot bakgrund av denna redogörelse föreslår regeringen att ett överklagande av den skattskyldige skall ha kommit in till beskattnings- myndigheten från den dag då denne fick del av beslutet. När det är en företrädare för det allmänna som är klagande räknas däremot klagofristen, i enlighet med 23 § förvaltningslagen (1986:223), från den dag då beslutet meddelades. Regeringen finner ingen anledning att införa en annan ordning i detta sammanhang, utan föreslår att överklagande av allmänna ombudet skall ha kommit in till beskattnings- myndigheten för det överklagade beslutet. Regeringens förslag: Överklagande av beslut skall göras hos allmän förvaltningsdomstol. Länsrätten skall vara domför med en lagfaren domare ensam vid avgörande av mål om trängselskatt. Regeringens bedömning: En bestämmelse om att överklagande av beslut enligt lagen om trängselskatt skall göras till Länsrätten i , kommer att införas i förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m. För att kunna hantera trängselskattemålen i domstolarna måste huvuddelen av målen avgöras av icke ordinarie domare. Det finns därför anledning att överväga nuvarande behörighetsregler. Kommitténs förslag och bedömning: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Dock föreslås inga särskilda bestämmelser angående forumfrågan. Av kommitténs förslag kan inte tydligt utläsas vart överklagande av beslut om tilläggsavgift skall ske. Inte heller togs frågan om att länsrätten skall vara domför med en lagfaren domare ensam vid avgörande av mål om trängselskatt upp. Remissinstanserna: Kammarrätten i påpekar att det bör klargöras om beslut om trängselskatt, såsom andra punktskatter, skall överklagas till Länsrätten i . Kammarrätten framhåller att i så fall bör en komplettering i 7 a § förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m. göras med en bestämmelse av innebörden att även beslut rörande trängselskatt skall överklagas till Länsrätten i . Länsrätten i ifrågasätter om en särskild forumregel skall införas för mål om trängselskatter och anmärker att det förefaller naturligt att mål om trängselskatter i huvudsak prövas av en domstol i det område som skatten omfattar, med tanke på t.ex. domstolens kännedom om lokala förhållanden och den omständigheten att muntliga förhandlingar kan bli vanliga. Länsrätten i anser att lagstiftaren måste ta ställning och bestämma sig i forumfrågan då denna inte är klart angiven, eftersom det inte tydligt framgår vilken myndighet som skall besluta om tilläggsavgift. De remissinstanser som har uttalat sig i frågan, har inget att invända mot att länsrätten skall vara domför med en lagfaren domare ensam vid avgörande av mål om trängselskatt. Förslaget och bedömningen i promemorian: Överensstämmer i stort med regeringens. I promemorian föreslås dock att överklagande skall göras till Länsrätten i län, utan att det anges någon särskild bestämmelse om detta. Remissinstanserna: ombudsmän (), Länsrätten i län och anför att för att Länsrätten i län skall bli forum för överklagande av beslut måste prövning ske inom länsrättens domkrets, eftersom endast beslut kan överklagas, och att det annars krävs en särreglering för att överklagande skall ske till Länsrätten i . Länsrätten i och anser att Länsrätten i är den naturliga överklagningsinstansen och länsrätten påpekar att det skulle bli kostsamt att ersätta invånarna i för sin inställelse till muntlig förhandling i . Länsrätten anför att mål om trängselskatt från praxissynpunkt uppvisar få eller inga nämnvärda likheter med mål om den årliga vägtrafikskatten och påtalar att en större domstol lättare kan hantera fluktuationer i måltillströmningen. Länsrätten i län och påpekar däremot att det starka sambandet mellan åtskilliga vägtrafikregistermål och trängselskattemål är en omständighet som mycket starkt talar för att även den sistnämnda måltypen skall handläggas av Länsrätten i län. anser dock att med hänsyn till den ovillkorliga rätten till muntlig förhandling när tilläggsavgift har påförts, framstår den föreslagna ordningen opraktisk och kostsam för den skattskyldige, eftersom flertalet mål torde komma att avse personer som är hemmahörande i . Länsrätten i anser att man inför försöket med trängselskattesystemet borde utreda, kostnadsberäkna och överväga möjligheten av en eninstansprövning i ett specialorgan, t.ex. i en som byggs upp och arbetar i domstolsliknande former. Länsrätten förordar en sådan nämnd, med vilken kostnaderna lättare skulle kunna hållas nere. Länsrätten finner den i promemorian föreslagna överklagningsordningen oförsvarlig på grund av att den leder till oacceptabla kostnader och är Prop. 2003/04:145 oförenlig med strävandena att renodla domstolarna och domarrollen. Länsrätten i , Länsrätten i län och anför att förutom föreslagen ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar behöver möjligheten att förordna notarier som har tjänstgjort att döma i dessa mål anges i 20 § föredragande som är notariemeriterad bör kunna få delegation att avgöra den här typen av mål utan nämnd. Länsrätten i län anser att förordningen (2001:989) om försöksverksamhet med förändrad beredningsverksamhet vid länsrätt härvid bör permanentas och Länsrätten i att den förordningen bör göras tillämplig på den domstol som kommer att handlägga trängselskattemålen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Av huvudregeln i 14 § andra stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar (LAFD) följer att ett överklagande görs till den länsrätt inom vars domkrets ärendet först prövades. Majoriteten av de överklagbara beslut som rör frågor om trängselskatt och tilläggsavgift kommer att fattas av . beskrivna allmänna forumregeln skall dessa beslut således överklagas till den länsrätt inom vars domkrets ärendet först prövades, dvs. domkrets som en enhet vid har fattat sina beslut inom. Beroende på var i landet ett sådant beslut har fattats, kan således i enlighet med den ovan nämnda huvudregeln olika länsrätter komma att pröva frågor enligt lagen om trängselskatt. Regeringen anser det dock vara mest kostnadseffektivt och rättssäkert att överprövning av besluten görs av en särskilt anvisad länsrätt. kommer endast en kammarrätt att vara behörig att pröva överklaganden av länsrättens beslut. Vad gäller bl.a. fordonsskatt beslutar, enligt 5 § fordonsskatte- förordningen (1993:1028), för beskattningsmyndighetens Enligt 3 § fordonsskattelagen (1988:327) är beskattningsmyndighet för fordonsskatt. Beslut om fordonsskatt får omprövas av beskattningsmyndigheten enligt förutsättningar som anges i bl.a. 37 § fordonsskattelagen. bl.a. den skattskyldige har begärt det inom vissa angivna tider, enligt 38 § fordonsskattelagen, ett slutligt beslut om skatt. fordonsskattelagen får bl.a. slutliga beslut om skatt, men inte beslut om omprövning av skatt, överklagas. myndighetens beslut görs till Länsrätten i län. För majoriteten av de punktskatter som beslutas av gäller enligt 7 a § förordningen (1977:937) om allmänna förvaltnings- domstolars behörighet m.m. att dessa beslut överklagas till Länsrätten i Såsom Länsrätten i har påpekat kan det förefalla naturligt att mål om trängselskatter i huvudsak prövas av en domstol i det område som skatten omfattar, med tanke på t.ex. domstolens kännedom om lokala förhållanden och den omständigheten att muntliga för- handlingar kan förekomma. Regeringen anser att eftersom systemet med trängselskatt åtminstone inledningsvis endast kommer att tas ut i överklagandeinstansen, inte minst med hänsyn till vad som sagts om domstolens kännedom om lokala förhållanden och den omständigheten att muntliga förhandlingar kan förekomma. Regeringen avser att ändra i förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m., om att beslut av enligt lagen om trängselskatt som överklagas till allmän förvaltningsdomstol skall tas upp av Länsrätten i . Länsrätten skall vara domför med en lagfaren domare ensam vid avgörande av mål om trängselskatt, vilket föranleder ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Denna ordning gäller t.ex. för skattemål som avser en fråga av betydelse för inkomst- beskattningen, om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet, vilket för motsvarar . En notarie kan med stöd av förordnande enligt 20 och 21 §§ förordningen (1996:381) med länsrättsinstruktion handlägga mål på eget ansvar. Vid förordnande enligt 20 § skall nämndemän delta i avgörandet i tvistiga mål. Vid förordnande enligt 21 § skall nämndemän alltid delta i avgörandet. Länsrätten i , Länsrätten i län och har anfört att det skulle kunna införas en möjlighet för notarier som har arbetat och för notariemeriterade fasta föredragande att avgöra trängselskattemål som ensamdomare utan nämndemän för att därigenom få en kostnadseffektiv handläggning av mål som är av synnerligen enkel karaktär och av begränsad omfattning. För att kunna hantera trängselskattemålen i domstolarna måste huvuddelen av målen avgöras av icke ordinarie domare. Regeringen anser därför att det, mot bakgrund av vad som angetts ovan, finns anledning att överväga nuvarande behörighetsregler. Mot bakgrund av att trängselskatt inledningsvis endast införs , anser regeringen att det inte är aktuellt att, såsom Länsrätten i har föreslagit, införa en domstolsliknande nämnd som första överklagandeinstans under försöket med trängselskatt. Regeringens förslag: Om skatt eller avgift enligt lagen om trängselskatt inte betalas inom föreskriven tid, skall de lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Regeringen får meddela föreskrifter om att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. I nämnda lag görs ett tillägg av innebörden att fordringar som påförts enligt bestämmelser i lagen om trängselskatt skall omfattas av bestämmelserna i utsökningsbalken om företrädesrätt vid utmätning av lön. Kommitténs förslag: Anser att endast tilläggsavgift skall kunna lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Remissinstanserna: Kammarrätten i ifrågasätter om inte också trängselskatt och expeditionsavgift i samband med indrivning av tilläggsavgift skall kunna bli föremål för indrivning. ombudsmän () anser att det är tillfyllest att bestämmelserna om indrivning endast berör tilläggsavgift, om det är så att trängselskattebeloppet ingår i den förhöjda skatten. konstaterar att förslaget medför en avsevärd ökning av utsökningsmål. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anför att tingsrätten, som är den domstol i som handlägger utsökningsärenden, kommer att vidkännas en avsevärd ökning av sådana ärenden, vilket leder till ökade kostnader för tingsrättens del. Datainspektionen (DI) har, beträffande förslagets konsekvenser på kreditupplysningsområdet, anfört att det finns anledning att uppmärksamma de rutiner som skall tillämpas vid restföring av trängselskatter. DI konstaterar att skyldighet att betala trängselskatt och betalning skall ske, inte kan förutses på samma sätt som när andra skatter skall betalas. Eftersom betalningsanmaningar som skickas ut innan det kan bli fråga om en restföring inte kommer att delges med gäldenären, befarar DI att restföring kan ske utan att bilägaren känner till att det finns en obetald trängselskatt. DI anser vidare att om restföring av trängselskatt generellt förs in i kreditupplysningsregister, finns det risk för oproportionerliga konsekvenser för enskilda. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 7.8.1 har föreslagits att beslut om bl.a. trängselskatt, liksom beslut om tilläggsavgift samt beslut om påförande av expeditionsavgift, skall kunna bli föremål för prövning av högre instans. Om trängselskatten, expeditionsavgiften eller tilläggsavgiften inte betalas inom föreskriven tid, skall de lämnas för indrivning enligt lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. I fråga om vissa skatter och flertalet avgifter får regeringen meddela föreskrifter om att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Detta belopp har bestämts till . För skatter som ingår i skattekontosystemet gäller särskilda bestämmelser. Även i fråga om trängselskatter bör regeringen kunna meddela föreskrifter om att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp, vilket kan bli aktuellt när trängselskatt, expeditionsavgift och tilläggsavgift har betalats delvis. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. I bestämmelsen i lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. vid företräde vid utmätning av lön läggs en ny punkt till om att fordringar som påförts enligt bestämmelser i lagen om trängselskatt skall omfattas av företrädesrätten. Det bör vara som lämnar ärendet vidare för indrivning. Om det skulle visa sig att indrivningen av trängselskatt får oproportionerliga konsekvenser för de enskilda, får regeringen återkomma i frågan. 7.8.5Ingen skattebefrielse vid trafikarbeten m.m. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon särskild möjlighet till skattebefrielse vid tillfälliga omläggningar av trafiken på grund av anläggningsarbeten eller liknande. Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit att trängselskatt inte skall utgå vid tillfälliga omläggningar av trafiken på grund av anläggningsarbeten eller liknande och att detta skall åstadkommas genom beslut i särskilda fall. Remissinstanserna: Några remissinstanser ifrågasätter om man kan åstadkomma undantag från skatteplikten genom beslut i särskilda fall och anser att det i stället skulle röra sig om icke tillåten delegation av normgivningsmakt. Bedömningen i promemorian: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: påtalar att med den föreslagna ordningen kan det medföra ett stort antal ansökningar om befrielse från trängselskatt enligt 17 § i lagen om trängselskatt och att kostnaderna för att hantera en sådan ärendemängd är betydande. anser att frågan om uppbördshantering vid särskilda oplanerade trafiksituationer, såsom t.ex. stängning av tunnlar och omfattande trafikolyckor bör diskuteras vidare och att det i vissa situationer bör finnas möjlighet att tillfälligt stänga skattesystemet. anser att det borde vara självklart att avstå från debitering av skatt under tid då det råder trafikstörningar i anslutning till gränsen för de skattepliktiga passagerna. Skälen för regeringens bedömning: Oavsett vilken metod som skulle användas för att åstadkomma skattebefrielse vid tillfälliga omläggningar av trafiken t.ex. på grund av anläggningsarbeten, är regeringens bedömning att det inte är praktiskt möjligt att införa ett undantag från skatteplikten vid sådana tillfälliga trafikomläggningar. Det skulle nämligen inte gå att med rimliga ansträngningar identifiera just de fordon som passerar en betalstation enbart som ett resultat av sådana omläggningar. Alternativet vore då närmast att avstå från all debitering av skatt under tid då det råder trafikstörningar i anslutning till gränsen för de skattepliktiga passagerna. En sådan ordning är givetvis helt orealistisk om systemet med trängselskatt skall kunna fylla sin avsedda funktion. Regeringen anser därför att det inte bör införas någon särskild möjlighet till skattebefrielse i nu aktuella situationer. Bedömningen får övervägas på nytt vid en utvärdering av systemet med trängselskatt. 8Försök med trängselskatt i I budgetpropositionen framhålls att om kommuner eller regioner efter beslut av en betydande majoritet gör framställan om att införa trängselavgifter som ett led i en bredare strategi för att komma till rätta med trafikens trängsel- och miljöproblem, kommer regeringen att bereda frågan (prop. 2001/2002:1, bilaga 27, utgiftsområde 22, s. 24 f.). 2002 den s.k. 121-punktsöverenskommelsen. tar mandatperioden fram till riksdagsvalet . En av punkterna i överenskommelsen innebär att partierna är beredda att pröva möjligheten att låta de kommuner eller regioner som så önskar införa trängselskatter. I dessa fall kommer regeringen således att medverka till en överenskommelse mellan staten och den berörda kommunen/regionen. I överenskommelsen anges vidare att ett flerårigt fullskaligt försök med trängselskatter införs i och att en kontrollstation skall hållas /06. Sedan trafikutskottet i ett betänkande (bet. 2002/03:TU3) redovisat sitt ställningstagande om att något krav på betydande majoritet i kommunerna inte skall finnas, ställde sig bakom utskottets förslag i betänkandet (jfr avsnitt 3). ekonomiska vårproposition (prop. 2002/03:100), anförde regeringen bl.a. följande (s. 37). Förberedelserna inför försöket med trängselavgifter i går vidare. Regeringen följer utvecklingen och är beredd att stödja försöket såväl avseende lagstiftning som övriga förberedelser. Beslut om den exakta utformningen av statens medverkan bland annat avseende garantier och investeringskostnader för försöket kommer att fattas så snart Stockholmsberedningens förslag har beretts inom men också tillsammans med och . Sedan Stockholmsberedningen överlämnat sitt delbetänkande, Trängselavgifter (SOU 2003:61) anförde regeringen i budgetpropo- sitionen (prop. 2003/04:1) bl.a. följande (s. 225). Regeringens ambition är att försöket med trängselskatt i skall genomföras enligt uppsatt tidsplan. Regeringen avser, såsom aviserats i vårpropositionen 2003, att bistå försöket och medverka till att det fullföljs, bland annat vad gäller uppbyggnaden av uppbördssystemet och förstärkning av kollektivtrafiken. Regeringens förslag: Trängselskatt skall på försök införas i . Kommitténs förslag: Kommittén lämnar inga synpunkter på om trängselskatt skall införas i . Kommittén anför dock att för att tillgodose det i regeringsformen föreskrivna kravet på beredning av ett förslag till lag om trängselskatt, som skall kunna tillämpas på försöket i , lämnas i betänkandet ett förslag till utformning av den bilaga till lagen som är tänkt att gälla för försöket i . Remissinstanserna: Flertalet kommuner som har yttrat sig i frågan, liksom , avstyrker förslaget om att införa trängselskatt i . tillstyrker i huvudsak kommitténs förslag. understryker dock de farhågor som flera av kommunens instanser lyfter fram och som grundar sig i att de förslag som presenterats i betänkandet inte till fullo är anpassade till det fullskaleförsök med miljöavgifter som skall genomföras i Den övervägande delen av resterande remissinstanser uttalar Prop. 2003/04:145 sig inte särskilt i frågan. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , och kommuner vidhåller sin tidigare inställning om att avstyrka förslaget. Skälen för regeringens förslag: beslutade , efter en omröstning som utföll med 51 ja-röster mot 49 nej-röster, om försöksverksamhet med miljöavgifter/trängselavgifter i . Fullmäktiges beslut villkorades av att fattar beslut om en lagstiftning som möjliggör detta. I en skrivelse till , daterad , har hemställt om att få genomföra ett försök med miljöavgifter/trängselavgifter i enlighet med sitt beslut från (dnr Fi 2003/3364). Beslutanderätt till en lag om trängselskatter har varken en kommun eller ett landsting som vill införa sådan skatt. Trängselskatter är som tidigare konstaterats en statlig skatt. Mot bakgrund av dels innehållet i den 121-punktsöverenskommelse som redogjorts för ovan, liksom mot bakgrund av vad som redovisats ovan i tidigare propositioner, dels att anser att det bör göras ett försök med miljöavgifter/trängselavgifter samt även har gjort framställan om detta hos regeringen, finner regeringen att det är angeläget att föreslå att trängselskatt på försök skall införas i . Regeringen konstaterar att kommuns beslut angående försöksverksamhet med trängselskatt, har fattats med enkel majoritet och att beslutet således uppfyller trafikutskottets justerade krav (jfr avsnitt 8.1). Regeringen avgör dock om och när den vill lämna en proposition till i frågan. Regeringen anser att förutsättningar för att införa en lag om trängselskatt som, åtminstone till en början, skall gälla enbart ett försök med sådana skatter i är uppfyllda. Regeringen föreslår därför att en lag om trängselskatt skall införas. 8.2Frågor rörande försöket med trängselskatt i Regeringens förslag: De skattebelagda passagerna vid betalstationer skall framgå av en bilaga till lagen om trängselskatt. Bilar som passerar en betalstation till och från kommun skall inte omfattas av skatteplikt om passagen, från att skattskyldighet egentligen inträdde, sker via annan betalstation varav den ena skall utgöras av någon av betalstationerna vid Ropsten. Essingeleden skall inte omfattas av de skattebelagda passagerna. Kommitténs bedömning: Kommittén konstaterar att det inte har funnits tid för kommittén att närmare studera kommuns beslut från , och lämnar därför synpunkter endast på två delar av beslutet. Det gäller de delar av kommuns beslut som avser kommun och Essingeleden. Kommittén anser att det inte är en rimlig lösning att medlem i kommun måste betala trängselskatt för att komma ut på det allmänna vägnätet, eftersom kommun inte har fattat några beslut om trängselskatter. Kommittén vill understryka vikten av att för del komma fram till en annan lösning än den beslutat om. Enligt kommittén bör en lösning väljas som undanröjer de nämnda olägenheterna för kommunmedlemmar i . Med hänsyn till Essingeledens betydelse för förbindelserna mellan södra och norra delarna av samt att vägsträckan är en del av som går genom hela landet från till , skulle det enligt kommitténs mening vara fel att skattebelägga leden innan en annan förbifart är klar. Remissinstanserna: i anser att systemet med trängselskatt måste utformas med hänsyn till kösituationen på och möjligheten att klara miljökvalitetsnormen för kväveoxid och partiklar också på denna led. Om skatt måste tas ut på för att klara detta bör, enligt , skatteuttaget omfatta endast högtrafiktiden. Ett antal kommuner, bl.a. , och kommuner, har ansett att kommunmedlemmar i skall befrias från skatt. delar kommitténs uppfattning att införandet av trängselskatt i en kommun inte får resultera i att medlemmar i en annan kommun stängs ute från det allmänna vägnätet. anser att Essingeleden inte bör ingå i försöket mot bakgrund av ledens uppgift och funktion i det vägsystem som finns i regionen. Verket påpekar även effekter för leden, dels till följd av införandet av trängselskatt, dels till följd av försöket i kombination med andra åtgärder såsom öppnandet av , omfattande reparationer i Söderledstunneln m.m., vilket utöver kraftiga trafikomfördelningar till leden genererar överskridande av miljökvalitets- normerna för luftkvalitet. anför att systemet med trängselskatter inte bör leda till att miljökvalitetsnormen för kväveoxider överskrids på . anför vidare att bland de möjligheter som kan stå till buds är att studera och överväga möjligheter att skattebelägga av- och påfarter på , liksom att frågan om risken för ökad nattrafik med tunga fordon bör observeras. påpekar att järnvägens kapacitet till och från i högtrafik är fullt utnyttjad .