prop · GR0379 · 2004-03-05 00:00:00 — En konventionsstat har emellertid rätt att genom nationella bestämmelser helt eller delvis från rätten till ansvarsbegränsning undanta personer, vilka inte har sitt stadigvarande hemvist eller sin huvudsakliga rörelse i en konventionsstat, eller fartyg som inte seglar under en konventionsstats flagga. Härutöver innehåller konventionen särskilda bestämmelser om tillämpligheten i fråga om bland annat fartyg avsedda för navigering på inre vattenvägar, vissa fartyg med ett tonnage som är mindre än , borrningsfartyg, svävare och vissa flytande plattformar. 4.2 Den svenska regleringen tionens bestämmelser införlivades med svensk rätt genom lagändringar som trädde i kraft . De nya reglerna togs in i 10 kap. i Särskilda bestämmelser av processuell art om begränsningsfond och så kallade begränsningsmål infördes i 15 kap. I samband med tillkomsten av nuvarande sjölag (1994:1009) överfördes bestämmelserna till 9 kap. respektive 12 kap. Reglerna i 9 kap. sjölagen bygger alltså begränsnings- konvention, och det sakliga innehållet i reglerna stämmer överens med konventionens motsvarande regler. Reglerna skall tillämpas när ansvars- begränsning åberopas inför svensk domstol (11 §). för personer som saknar stadigvarande hemvist eller huvudsaklig rörelse Prop. 2003/04:79 i en konventionsstat eller fartyg som inte seglar under en konventions- Vidare finns inte några särskilda bestämmelser vare sig för fartyg som är avsedda för navigering på inre vattenvägar eller för fartyg med ett tonnage på mindre än . Särskilda begränsningsregler finns däremot för borrningsfartyg och flyttbara borrplattformar samt för vissa statsägda fartyg (10 §). begränsningskonvention innehåller inte några närmare regler om hur en begränsningsfond skall upprättas och fördelas. Av artikel 14 i konventionen följer att sådana frågor och alla processuella frågor som har samband därmed skall regleras av lagen i den stat där fonden har upprättats. I svensk rätt regleras dessa frågor genom bestämmelserna i 12 kap. sjölagen och i förordningen (1985:68) om begränsningsfond. För en närmare redogörelse för den svenska regleringen hänvisas till prop. 1982/83:159. Inom IMO pågick fram arbete med att skapa en konvention om skadeståndsansvar och ersättning för skador vid sjötransport av farliga och skadliga ämnen. Arbetet resulterade internationella konvention om ansvar och ersättning för skada i samband med sjötransport av farliga och skadliga ämnen, den så kallade HNS- konventionen (HNS står för Hazardous and Noxious Substances, det vill säga farliga och skadliga ämnen). Konventionen innebär ett ansvars- och ersättningssystem för farligt gods motsvarande det som gäller för oljeskador. I samband med arbetet på uppkom också frågan om en revidering av begränsningskonvention. Tillkomsten av skulle nämligen innebära särskilda bestämmelser om begränsning av ansvaret för skador som orsakats av farligt gods (HNS- skador) med högre ansvarsgränser än begränsningskonvention (rätten till ansvarsbegränsning enligt begränsningskonvention gäller också för fordringar på grund av skador som omfattas av HNS- konventionen). För stater som önskade tillträda och önskade ha regler om globalbegränsning uppstod därför problemet att globalbegränsningsreglernas lägre ansvarsgränser fort- farande skulle bli tillämpliga på HNS-skador, om globalbegränsnings- reglerna inte medgav undantag för HNS-skador. Härtill kom ett behov av att allmänt höja begränsningsbeloppen mot bakgrund av den nedgång i penningvärdet som skett sedan begränsningsbeloppen fastställdes . Det särskilda begränsningsbeloppet för passagerarskador hade också kommit att framstå som alltför lågt. Vidare ansågs det finnas ett behov av att införa ett förenklat ändringsförfarande för begränsnings- beloppen. På inbjudan av IMO hölls den 15 april3 en internationell konferens för att anta och ett ändringsprotokoll till Avsikten med konferensen såvitt avser Prop. 2003/04:79 den sistnämnda konventionen var begränsad till i huvudsak tre frågor, nämligen en höjning av begränsningsbeloppen, en möjlighet att undanta HNS-skador från globalbegränsningsreglerna och införandet av ett för- enklat ändringsförfarande för begränsningsbeloppen. Vid konferensen antogs . I samband därmed antogs också ändringsprotokoll till begränsningskonvention. 5.2De viktigaste bestämmelserna ändringsprotokoll Ändringarna begränsningskonvention är av begränsad omfattning men likväl betydelsefulla. De innebär främst en höjning av begränsningsbeloppen, en möjlighet till undantag från ansvarsbegräns- ning för HNS-skador och ett förenklat förfarande för ändring av begräns- ningsbeloppen. I fråga om innehållet i de särskilda bestämmelserna i ändrings- protokollet hänvisas till avsnitt 5.3 i Ds 1997:61. Ändringsprotokollet (artikel 3) innebär att det för samtliga fordringar som kan vara föremål för ansvarsbegränsning, utom fordringar för personskador som drabbat ett fartygs egna passagerare, alltjämt föreskrivs ett lägsta belopp för de mindre fartygen. Det nya beloppet för personskador är 2 miljoner SDR (ca ) för ett fartyg vars tonnage inte överstiger . För övriga skador är det lägsta beloppet 1 miljon SDR (ca ) för ett fartyg med samma dräktighet. Den därefter stegvisa ökningen av begränsningsbeloppen i förhållande till fartygets storlek innebär att beloppen har höjts i genomsnitt 2,4 gånger i förhållande till begränsnings- konvention. Begränsningsbeloppet för personskador som drabbat ett fartygs egna passagerare har höjts till 175 000 SDR (ca ) multiplicerat med det antal passagerare som fartyget enligt sitt certifikat får transportera. Den maximerade beloppsgränsen på 25 miljoner SDR har slopats (artikel 4). Passagerarnas ställning har stärkts ytterligare. En stat får nämligen, oavsett den angivna begränsningsregeln, genom särskilda nationella bestämmelser reglera det ansvar som skall gälla för fordringar på grund av personskador som drabbat ett fartygs egna passagerare. En förutsättning är dock att regleringen inte ger ett sämre skydd än det som följer av ändringsprotokollets bestämmelse om ansvarsbegränsning (artikel 6). Detta innebär att en stat har möjlighet att fastställa en högre ansvarsgräns för passagerarskador eller att föreskriva att passagerar- skador över huvud taget inte skall vara föremål för globalbegränsning. Reservation för fordringar med anledning av HNS-skador begränsningskonvention kan bli tillämplig på många slag av skadeståndsfordringar som kan följa på utsläpp av farliga och skadliga ämnen, till exempel fordringar på grund av sådana skador som omfattas av . För att rätt till globalbegränsning inte skall behöva föreligga för fordringar med anledning av HNS-skador föreskrivs i ändringsprotokollet att en stat får förbehålla sig rätten att från begränsningsreglerna utesluta fordringar som har uppkommit genom sådana skador (artikel 7). Tanken är att HNS-skador skall kunna omfattas av särskilda begränsningsregler, som bland annat innebär högre begränsningsbelopp. Reservationsmöjligheten är tänkt att komma till användning vid ett tillträde till . Ett förbehåll att inte tillämpa reglerna om globalbegränsning på HNS- skador kan göras i samband med tillträdet till ändringsprotokollet eller . Det innebär att om ändringsprotokollet träder i kraft före så har en stat möjlighet att tills vidare låta reglerna om globalbegränsning gälla även för HNS-skador och först när träder i kraft göra undantag för sådana skador. Ändringsprotokollet innehåller ett system som skall göra det möjligt att ändra begränsningsbeloppen på ett enklare sätt än genom ett traditionellt förfarande för ändring av konventioner (artikel 8). Protokollet ger hälften av parterna, dock aldrig färre än sex stycken, rätt att begära att IMO:s juridiska kommitté skall behandla ett förslag till ändringar av begränsningsbeloppen. Ändringar kan antas med två tredjedels majoritet av närvarande stater vid beslutstillfället, förutsatt att minst hälften av de fördragsslutande staterna är närvarande . När de nya beloppen bestäms skall hänsyn tas till erfarenheter i fråga om inträffade olyckor och omfattningen av skadorna. Vidare skall inflationen beaktas och den effekt ändringen kan få i fråga om försäkringskostnaderna. För att hindra en alltför stor höjning av begränsningsbeloppen enligt detta förfarande gäller vissa spärregler. Dessa regler innebär att det förenklade förfarandet inte kan inledas förrän har gått från det att ändringsprotokollet öppnades för undertecknande. Det måste också gå från det att en sådan ändring har trätt i kraft till dess förfarandet kan sättas igång på nytt. Härutöver gäller att begränsningsbeloppen inte får höjas med räknat från det protokollet öppnades för undertecknande. Slutligen har det satts en absolut gräns för hur stor ändring som kan göras inom ramen för det förenklade förfarandet. Beloppen får sålunda aldrig höjas över de belopp som har bestämts i ändringsprotokollet. IMO skall skriftligen underrätta de fördragsslutande staterna om de ändringar som har beslutats av den juridiska kommittén. Kommitténs beslut är inte direkt bindande för staterna. Det får ingen verkan om minst en fjärdedel av de fördragsslutande staterna från underrättelsen meddelar att de inte godtar ändringen. I annat fall anses ändringen ha godtagits vid utgången av . 2003/04:79 träder i kraft . Ändringen binder vid sitt ikraftträdande alla fördragsslutande stater, alltså även de stater som har röstat emot förslaget eller meddelat att de inte godtar ändringen, om de inte säger upp ändringsprotokollet senast ändringen träder i kraft. En sådan uppsägning får verkan när ändringen träder i kraft. Ändringsprotokollet träder i kraft efter det att tio stater har tillträtt det. För en stat som därefter tillträder protokollet träder det i kraft efter tillträdet. Enligt uppgifter från IMO har villkoren för protokollets ikraftträdande uppfyllts i och med tillträde till protokollet. De övriga nio stater som har tillträtt ändringsprotokollet är i turordning för tillträdet , , , , , , , och . Detta innebär att ändrings- protokollet träder i kraft . 6Svenskt tillträde till ändringsprotokoll 6.1Sveriges tillträde till ändringsprotokollet Regeringens förslag: godkänner ändrings- protokoll till begränsningskonvention. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens (Ds 1997:61 s. 25). Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: När tillträdde begränsningskonvention anfördes ett par kritiska synpunkter på konventionen. Det hade enligt departementschefen varit önskvärt med ännu större höjningar av begränsningsbeloppen i förhållande till de belopp som gällde enligt konvention. Vidare anfördes att begränsningskonvention borde ha haft bestämmelser som gjorde det möjligt att genom ett enkelt och snabbt förfarande ändra begränsnings- beloppen i takt med inflationen, och detta med bindande verkan för alla fördragsslutande stater (se prop. 1982/83:159 s. 54). De ändringar som har gjorts av begränsningskonvention genom ändringsprotokoll innebär en förbättring av ersättnings- möjligheterna för skadelidande. När det gäller höjningen av de allmänna begränsningsbeloppen, har den största höjningen skett för fartyg med en dräktighet av upp till 2 000 bruttoton. Begränsningsbeloppet för dessa fartyg uppgår enligt ändringsprotokollet till 2 miljoner SDR (ca 22 miljoner kr) i fråga om personskador och 1 miljon SDR (ca 11 miljoner kr) i fråga om övriga skador. Detta kan jämföras med begränsningskonvention, där motsvarande belopp för ett fartyg i intervallet varierar mellan 333 000 SDR (ca ) och 1 083 000 SDR (ca ) respektive mellan 167 000 SDR (ca ) och 417 500 SDR (ca ). I fråga om de större fartygen har begränsningsbeloppen inte höjts lika mycket som för de mindre fartygen. I genomsnitt har beloppsgränserna höjts 2,4 gånger i förhållande till begränsningskonvention. Denna höjning kan för svenskt vidkommande inte sägas ha tillgodosett ett krav på höjning utöver inflationen av begränsningsbeloppen i förhållande till gällande belopp enligt begränsningskonvention. Den åstadkomna höjningen är dock vad det har varit möjligt att enas om internationellt. Även om en större höjning hade varit önskvärd, så innebär ändringsprotokollet ändå förbättringar i förhållande till vad som gäller enligt begränsningskonvention. När det gäller begränsningsbeloppet för personskador som drabbat ett fartygs egna passagerare innebär ändringsprotokollet betydelsefulla förbättringar för skadelidande. Beloppet per passagerare som fartyget har tillstånd att transportera har höjts från 46 666 SDR (ca ) till 175 000 SDR (ca ). För exempelvis ett mindre fartyg som enligt sitt certifikat får befordra 200 passagerare innebär detta en höjning av begränsningsbeloppet från 9,3 miljoner SDR (ca ) till 35 miljoner SDR (ca ). Dessutom har begränsningskonventions maximibelopp på 25 miljoner SDR (ca ) slopats. Detta är särskilt betydelsefullt vid olyckor med de större passagerarfartygen. För exempelvis en passagerarfärja som enligt sitt certifikat får transportera 3 000 passagerare är begränsningsbeloppet enligt ändringsprotokollet 525 miljoner SDR (ca ). Detta kan jämföras med begränsningskonvention där motsvarande belopp blir lika med maximibeloppet på 25 miljoner SDR. Till dessa förbättringar för skadelidande passagerare kommer att ändrings- protokollet ger möjlighet att införa nationella bestämmelser om ett obegränsat ansvar för passagerarskador. En nackdel med många internationella konventioner är att även ändringar om vilka det i princip råder en bred enighet kan ta att genomföra, om det skall ske i traditionella former genom antagande av ändringarna vid en diplomatkonferens med efterföljande undertecknande och ratifikation. har det därför allt oftare förekommit att man i konventioner tar in regler om ett enklare och snabbare ändrings- förfarande, i varje fall för mera angelägna områden där man i förväg kunnat förutse ett behov av återkommande revisioner. Ett sådant område är ändringar av ansvarighets- och ersättningsbelopp som fortlöpande kan behöva anpassas till penningvärdets förändringar. Regler av detta slag finns exempelvis ändringsprotokoll till internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (artikel 15) och ändringsprotokoll till internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (artikel 33). Som redan framgått i avsnitt 5.2 innehåller ändringsprotokoll regler om ett förenklat förfarande för ändring av begränsningsbeloppen. Reglerna syftar bland annat till att överbrygga de problem med Prop. 2003/04:79 anpassning av begränsningsbeloppen till förändringar i penningvärdet som framhölls vid tillträde till begränsnings- konvention. Vid sidan av inflationen skall IMO:s juridiska kommitté i det förenklade förfarandet även beakta erfarenheter av olyckor och i synnerhet omfattningen av de skador som orsakats av dem. Det torde också vara möjligt att genom det förenklade förfarandet anpassa begränsningsbeloppen till en ökad kapacitet på försäkringsmarknaden. Detta förenklade ändringsförfarande för begränsningsbeloppen utgör enligt regeringen en viktig förbättring av globalbegränsningssystemet. Olyckor vid sjötransport av farligt gods kan, förutom förorenings- skador orsakade av utsläpp av godset, innefatta bränder och explosioner och resultera i omfattande skador. För att åstadkomma ett särskilt ersättningsrättsligt system för sådana skador har den tidigare nämnda utarbetats. Den konventionen innehåller särskilda ansvarsregler och särskilda regler om begränsning av ansvaret. Här kan särskilt pekas på att begränsningsbelopp är högre än ändringsprotokollets. Som redan framgått vid beskrivningen av ändrings- protokollets viktigaste bestämmelser i avsnitt 5.2, föreskrivs i ändrings- protokollet att en stat får förbehålla sig rätten att från begränsnings- reglerna utesluta fordringar på grund av skador som avses i HNS- konventionen. Rätt till globalbegränsning skall alltså inte behöva föreligga för fordringar med anledning av HNS-skador. Genom möjligheten att utesluta HNS-skador från globalbegränsningsreglerna skapas en möjlighet att för dessa skador tillämpa de högre begränsnings- belopp som föreskrivs i . Detta är ett viktigt inslag i ändringsprotokollet. Det anförda har tagit sikte på de skadelidandes intressen. För redare och andra som har rätt att begränsa sitt ansvar enligt global- begränsningsreglerna innebär ett tillträde till ändringsprotokoll ökade kostnader (se avsnitt 9). Under beredningen av ärendet har det emellertid inte framkommit några omständigheter som tyder på att kostnadsökningarna eller några andra förhållanden innebär några påtagliga olägenheter för den berörda sjöfartsnäringen. Sammanfattningsvis innebär de höjda begränsningsbeloppen, det förenklade ändringsförfarandet och möjligheten till undantag för HNS- skador förbättringar och anpassningar av globalbegränsningsreglerna till ändrade förhållanden och till nya internationella regler. Det hade visserligen varit önskvärt att begränsningsbeloppen höjts mer än vad som skett. De åstadkomna höjningarna är dock, som tidigare anförts, vad det har varit möjligt att enas om internationellt. För den internationella sjöfarten är det av stor betydelse att regleringen rörande global- begränsning är enhetlig i skilda länder. En sådan enhetlighet kan endast uppnås genom internationella överenskommelser. Enligt regeringens uppfattning finns det med hänsyn till det nu anförda goda skäl för att tillträda ändringsprotokollet. Det är givetvis av betydelse för regeringens ställningstagande att , och har tillträtt ändringsprotokollet. Ett svenskt tillträde bör ske , särskilt som ändringsprotokollets internationella ikraftträdande är nära förestående. Det ankommer enligt 10 kap. 2 § regeringsformen på att Prop. 2003/04:79 godkänna ändringsprotokollet. Regeringen föreslår därför att 6.2.1Fordringar med anledning av HNS-skador Regeringens bedömning: bör inte redan i samband med tillträdet till ändringsprotokoll förbehålla sig rätten att undanta fordringar med anledning av HNS-skador. Promemorian (Ds 1997:61) redovisar inte uttryckligen någon bedömning av denna fråga. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har i avsnitt 5.2 redogjort för möjligheten för en stat att förbehålla sig rätten att från globalbegränsningsreglerna undanta fordringar för skador av det slag som avses i . Har en stat gjort ett sådant förbehåll kan staten i den nationella lag som bygger på ändringsprotokollet undanta fordringar med anledning av HNS-skador. De högre begränsnings- beloppen i blir därmed exklusivt tillämpliga för sådana skador på motsvarande sätt som begränsningsbeloppen för fordringar med anledning av oljeskador. Ett förbehåll för HNS-skador får göras i samband med tillträdet till ändringsprotokollet eller vid någon annan tidpunkt därefter. Promemorian redogör för möjligheten att göra en reservation med avseende på HNS-skador men redovisar inte uttryckligen någon bedömning av frågan om bör göra en sådan reservation. I promemorian förklaras att möjligheten är tänkt att komma till användning vid ett tillträde till . Det får därför anses vara underförstått i promemorian att inte bör göra en reservation förrän frågan om ett svenskt tillträde till har övervägts (Ds 1997:61 s. 19 f.). har inte trätt i kraft och det kommer sannolikt att dröja innan den gör det. Ett ikraftträdande kräver bland annat att åtminstone tolv stater har anslutit sig till den. Den har tillträtts av fyra stater (, , och ). Möjligheten att göra förbehåll för HNS-skador har utnyttjats av i samband med landets ratifikation av ändringsprotokoll. har emellertid inte för avsikt att genomföra lagändringar som undantar HNS-skador från globalbegränsningsreglernas tillämpningsområde förr- än i samband med en norsk ratifikation av (se Ot prp nr 90 [1998-99] s. 10). och har däremot inte i samband med sina ratifi- kationer av ändringsprotokollet gjort någon reservation med avseende på HNS-skador. Regeringen har för avsikt att ge en utredning i uppdrag att överväga bland annat frågan om bör tillträda HNS- Det framstår därför som naturligt att avvakta resultatet av utredningens överväganden innan det görs en reservation mot ändrings- protokollet med avseende på HNS-skador. bör alltså inte redan i samband med tillträdet till ändringsprotokollet göra någon reservation. 6.2.2Fordringar med anledning av avlägsnande av fartygsvrak och liknande åtgärder Regeringens bedömning: bör inte redan i samband med tillträdet till ändringsprotokoll förbehålla sig rätten att undanta fordringar med anledning av avlägsnande av fartygsvrak och liknande åtgärder. Promemorian (Ds 1997:61) behandlar inte denna fråga. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Vid sidan av möjligheten för en stat att göra förbehåll för fordringar med anledning av HNS-skador finns det enligt ändringsprotokoll en möjlighet att göra ytterligare en reservation. En stat får nämligen enligt artikel 7 förbehålla sig rätten att inte tillämpa begränsningsreglerna på fordringar som anges i artikel 2.1 d och e begränsningskonvention, det vill säga fordringar med anledning av lyftande, avlägsnande, förstörande eller oskadliggörande av sjunket, havererat, strandat eller övergivet fartyg, inbegripet allt som finns eller har funnits ombord på sådant fartyg och fordringar med anledning av avlägsnande, förstörande eller oskadliggörande av fartygets last. Ett förbehåll av detta slag kan endast avse fordringar som inte grundar sig på avtal med gäldenären. Hänför sig en fordran till ersättning enligt avtal följer det direkt av artikel 2.2 i konventionen att fordringen inte är föremål för ansvarsbegränsning. Åtgärder för att avlägsna eller oskadliggöra sjunkna eller grundstötta fartyg och det som finns eller har funnits ombord på fartyget, inklusive dess last, kan vidtas för att undanröja hinder för sjöfarten och fisket. Ett annat syfte med åtgärderna kan vara att förebygga eller minska verkningarna av utsläpp av exempelvis bunkerolja och andra miljöfarliga ämnen. Promemorian tar inte upp frågan om bör göra en reservation för fordringar av det slag som avses här. Anledningen torde vara att frågan inte särskilt aktualiseras av ändringsprotokoll. Möjligheten att göra en reservation är nämligen ingen nyhet som införs genom ändringsprotokollet; möjligheten finns även enligt artikel 18.1 begränsningskonvention. En reservation måste dock enligt den artikeln göras senast för tillträde till konventionen. Här finns en skillnad mellan konventionen och ändringsprotokollet; en reservation enligt protokollet kan nämligen göras än vid tillträdet till protokollet. Trots att promemorian inte behandlar frågan finns det av skäl som framgår av det följande anledning att ändå något beröra frågan i detta sammanhang. När tillträdde begränsningskonvention gjordes ingen Prop. 2003/04:79 reservation för fordringar med anledning av ifrågavarande åtgärder. fann att de kostnader som var förenade med sådana åtgärder kunde uppgå till betydande belopp men konstaterade att det inte fanns några uppgifter om att fordringarna skulle ha avsevärt reducerats på grund av globalbegränsning. Utredningen föreslog därför inga särregler för dessa fordringar (SOU 1981:8 s. 91). I propositionen som följde på utredningens betänkande anslöt sig regeringen till utredningens bedömning. Samma bedömning gjordes i , och (prop. 1982/83:159 s. 61). I har dock frågan aktualiserats efter förlisningen av fartyget utanför den norska kusten . Kostnaderna för den åtgärder för att pumpa ut bunkerolja och för att avlägsna fartyget med dess last uppgick till . Det förväntas att ersättningen till staten för dessa kostnader kommer att reduceras avsevärt på grund av globalbegränsningsreglerna (NOU 2002:15 Ansvar for oppryddingstiltak etter sjøulykker, s. 28).