prop · GS0347 · 2004-12-17 00:00:00 — Endast fyra medlemsstater kunde notera ett ökat antal asylsökande, däribland som tog emot drygt 10 000 eller fler asylansökningar än . mottog av det totala antalet asylansökningar som lämnades in inom EU. andel har ökat från men beräknas ligga kvar på cirka Skr. 2004/05:47 . i förhållande till folkmängd tar emot 3,5 asylansökningar per 1 000 invånare, vilket är något mindre än motsvarande siffra i och endast drygt ansökningar tar emot, men betydligt över EU-genomsnittet. uppgick det totala antalet asylansökningar i EU samt och till drygt 400 000 . var motsvarande antal cirka 345 000 ansökningar. är det dock fler asylsökande jämfört med mitten av då genomsnittet uppgick till cirka 300 000 . Antalet asylsökande till EU:s nya medlemsstater skiljer sig mycket åt i omfattning. Till skillnad mot trenden i det resterande EU ökar det totala antalet asylsökande som söker sig till de nya medlemsstaterna. mottog dessa länder fler asylansökningar än . Till flera länder, däribland och , har kommit asylsökande på en nivå som motsvarar den i EU. Antalet asylsökande ökar dock även till andra länder såsom och . I och är antalet asylsökande mycket litet. Beviljade uppehållstillstånd perioden 2001oktober 2004 Uppehållstillstånd inom ramen för vidarebosättning (kvotflyktingar) - Konventionsflyktingar() - Skyddsbehövande i övrigt enligt 3 kap. 3 § -- 1 punkten (dödsstraff, tortyr m.m.) -- 2 punkten (väpnad konflikt,miljökatastrof) -- 3 punkten (kön, homosexualitet) -anhörig till flykting (flyktingar, skyddsbehövande i övrigt, kvotflyktingar, humanitära skäl) Övriga (ex. egna företagare, ankn. Utomnordiska medborgare måste ha uppehållstillstånd för att få bosätta sig i . Tabellen ovan visar antalet beviljade uppehållstillstånd under perioden 2001oktober 2004 fördelat på grunden för uppehålls- tillstånd. Den vanligaste grunden för att bevilja uppehållstillstånd är familjeanknytning, såsom familjebildning, familjeåterförening, adoption osv. Drygt hälften av dem som beviljades uppehållstillstånd i fick det på grund av familjeanknytning. Antalet utomnordiska medborgare som bosatte sig i av familjeskäl var 24 423. Endast en mindre del av dessa, 4 763 personer, var anhöriga till en flykting, kvotflykting, skyddsbehövande i Skr. 2004/05:47 övrigt eller någon som fått uppehållstillstånd av humanitära skäl. invandrade 63 795 personer till medan 35 023 personer utvandrade. Nettoinvandringen uppgick därmed till 28 772 personer vilket är en minskning med i jämförelse med . I tabellen nedan redovisas personer både svenska och utländska medborgare som har flyttat över landets gränser under respektive kalenderår, med avsikten att bosätta sig inom/utom . Av dem som utvandrade från var knappt hälften födda i landet. av dem flyttade till ett annat nordiskt land. Migrationsströmmarna mellan de nordiska länderna varierar mellan åren och reflekterar växlingar i konjunkturer och arbetsmarknad i länderna. Utvandringen från av inrikes födda har sjunkit . Bland de utrikes födda har återutvandringen varit relativt stabil. flyttade cirka 18 700 utrikes födda från . In- och utvandring till/från fattade regeringen beslut i fyra enskilda utlänningsärenden som överlämnats av . Ärendena omfattade sammanlagt åtta ryska medborgare från . Sex personer beviljades uppehålls- och arbetstillstånd för en period . Två personer fick uppehålls- och arbetstillstånd i endast på grund av att de gjort sig skyldiga till brott. De aktuella ärendena överlämnades bl.a. för att regeringen skulle kunna ta ställning till huruvida en av regeringen tillämpad bestämmelse skulle tillämpas i ärenden rörande asylsökande från . Det gällde den bestämmelse i utlänningslagen som ger rätt till skydd för personer som kommer från ett område där det råder väpnad konflikt. De berörda personerna saknade anknytning till andra delar av och hade inte varit politiskt aktiva. beslutade regeringen att till återförvisa ett överlämnat ärende om återreseförbud då förutsättningarna för prövningen av återreseförbud väsentligen ändrades under beredningen av ärendet. har därefter överlämnat ett nytt ärende som rör frågan om återreseförbud. möjligt fatta beslut i ärendet som blir vägledande för Skr. 2004/05:47 och praxis. 3.3Svenska utlänningsärenden i mot tortyr och i fäster stor vikt vid rätten för enskilda att klaga hos internationella övervakningsorgan. Den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna () och mot tortyr är exempel på sådana organ som har behörighet att pröva enskilda klagomål mot en stat. övervakar tillämpningen av tortyrkonventionen, FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, . Denna konvention uppställer i artikel 3 ett förbud mot att återsända en person till en stat där han eller hon riskerar tortyr. En förutsättning för att kommittén skall kunna pröva klagomål från enskilda är att staten i fråga har accepterat den individuella klagorätten. Endast 54 av de 139 stater som är anslutna till tortyrkonventionen har gjort det. och andra länder, däribland , och , som accepterar den individuella klagorätten har eller har haft klagomål från enskilda i kommittén. I den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) har i praxis intolkats ett motsvarande återsändandeförbud i artikel 3 (förbud mot tortyr och omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning). I utlänningsärenden kan även t.ex. artikel 2 (rätt till liv) och artikel 8 (rätt till skydd för familjelivet) vara relevant. är behörig att pröva klagomål från enskilda mot samtliga stater som är anslutna till . Båda organen prövar om en verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut strider mot respektive konventions- åtagande. har mot tortyr efter skriftväxling prövat 33 ärenden i sak avseende klagomål mot . Kommittén har i nio fall bedömt att ett återsändande av den klagande efter ett beslut om avvisning eller utvisning skulle innebära ett brott mot artikel 3 i mot tortyr. I 17 fall har kommittén konstaterat att inte har kränkt konventionen. Sju ärenden har avslutats utan sakprövning. Av dessa fann kommittén under sitt möte att ett klagomål var uppenbart ogrundat. Antalet anmälningar till kommittén har ökat . finns ett femtontal öppna ärenden mot hos kommittén i vilka regeringen ombetts att yttra sig. Av dessa gäller ett ärende utvisning på grund av brott, resten avser asylärenden där avvisnings- eller utvisningsbeslut meddelats. Ingen avvisning har verkställts i de fall där kommittén funnit att en verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut skulle stå i strid med konventionsåtagandet. har inte fällts i i något fall avseende artikel 3 och inte heller avseende artikel 8 vad gäller utlänningsärenden. Ett stort antal klagomål har avvisats av domstolen som ogrundade. närvarande handläggs vid domstolen ett tiotal mål med anknytning till svenska utlänningsärenden i vilka regeringen ombetts att yttra sig. Ett par Skr. 2004/05:47 av dessa gäller utvisning på grund av brott, övriga är asylärenden där avvisnings- eller utvisningsbeslut meddelats. är folkrättsligt förpliktat att respektera de domar som meddelas av . 4 Mottagandet av asylsökande Staten har huvudansvaret för mottagandet av asylsökande. Det innebär bl.a. ett ansvar att erbjuda lämpligt boende för de asylsökande som inte kan ordna boende på egen hand. Det statliga huvudansvaret innebär dessutom att prövar frågan om ekonomiskt bistånd till asylsökande som inte kan försörja sig själva. Därutöver skall verket ge de asylsökande möjlighet att delta i organiserad verksamhet, t.ex. svenskundervisning. Den organiserade verksamheten syftar främst till att ge den asylsökande meningsfull sysselsättning . För de asylsökande där verket bedömer att beslut i ärendet kommer att ta än beviljas den asylsökande ett undantag från skyldigheten att ha arbetstillstånd och kan därmed arbeta på den öppna arbetsmarknaden. Kommunerna ansvarar främst för förskola, skola och skolbarnomsorg till asylsökande barn samt vissa insatser enligt främst socialtjänstlagen. För asylsökande ensamkommande barn har kommunerna ett särskilt ansvar t.ex. för att utse en god man. Statskontoret har i rapporten skolgång (publ. 2004:12), på regeringens uppdrag gjort en uppföljning av verksamheten. Statskontoret konstaterar bl.a. att det förekommer att asylsökande barn inte erbjuds likvärdig utbildning beträffande antal undervisningstimmar och innehåll. Landstingen ansvarar för hälso- och sjukvård för asylsökande m.fl. enligt en överenskommelse mellan staten och . Regeringen beslutade att godkänna en ny överenskommelse mellan staten och . Förändringar som skall gälla fr.o.m. innebär bl.a. ökad statlig ersättning till landstingen. Den nya överenskommelsen gäller t.o.m. eller det datum en eventuell lagstiftning gällande hälso- och sjukvård för asylsökande m.fl. träder i kraft. I betänkandet EG-rätten och mottagandet av asylsökande (SOU 2003:89) finns bl.a. ett förslag om att asylsökandes tillgång till hälso- och sjukvård skall regleras i lag. Ett sådant lagförslag bereds inom . Ungefär hälften av de asylsökande bor i anläggningsboende och övriga ordnar sitt boende på egen hand, vanligen genom att bo inneboende hos släkt eller vänner. ökade antalet nya asylsökande med . uppgick antalet asylsökande till cirka 33 000. Det har inneburit att har utökat sin mottagandekapacitet betydligt. minskade antalet nya asylsökande något och denna minskning har fortsatt . januarioktober 2004 kom sammanlagt 19 491 asylsökande till , vilket är en minskning med jämfört med . asylsökande minskar behov av anläggningsboende och en avveckling av mottagningsplatser har därför skett . 2004/05:47 och med har sammanlagt 2 168 platser avvecklats. Behovet av mottagningsplatser är också beroende av det sammanlagda antalet registrerade i mottagandesystemet. var 39 573 personer registrerade i mottagandet. Det kan jämföras med drygt 43 000 registrerade . Den genomsnittliga vistelsetiden var . Vid utgången av var den genomsnittliga vistelsetiden . mottagandepersonal arbetar i stor utsträckning med återvändandefrågor. hade sammanlagt 7 804 öppna återvändandeärenden, vilket motsvarar av de personer som är registrerade i verkets mottagandesystem. Per tog det att verkställa ett lagakraftvunnet beslut om avvisning jämfört med ett genomsnitt . Som nämnts under avsnitt 1.3 Återvändande och återtagandeavtal har tagit fram en handlingsplan för hur återvändandearbetet skall utvecklas och effektiviseras. Återvändandearbetet är också en prioriterad fråga för regeringen som avser att komma med ytterligare förslag på hur verkställigheten av beslut kan förbättras. Syftet med det migrationspolitiska utvecklingssamarbetet är att aktivt medverka till att i tredje länder bygga upp en migrationspolitisk rättsordning i linje med internationella normer och konventioner samt att medverka till ett gradvis närmande till EU:s rättsordning på asyl- och migrationsområdet. framhålls inom det svenska utvecklingssamarbetet också kopplingen mellan migration och bistånd. Genom ett riktat stöd till bl.a. kapacitetsuppbyggnad, konfliktföre- byggande insatser och fattigdomsbekämpning kan biståndet bidra till att undanröja de grundläggande orsakerna till att människor känner sig tvingade att lämna sina hemländer. Ett viktigt mål för migrationspolitiska utvecklingssamarbete är att bekämpa människosmuggling och olika former av människohandel genom utveckling av ett rättssamhälle där utsatta människors rättigheter tas tillvara oavsett nationell tillhörighet. Ett annat mål är att främja regionalt samarbete rörande migrationsfrågor. har under en rad år bedrivit utvecklingssamarbete på det asyl- och migrationspolitiska området i , och samt även i flera av de övriga länder som blev medlemmar av EU. Detta utvecklingssamarbete har till stor del övergått till reguljärt grannlands- och EU-samarbete. Bilateralt samarbete av samma kapacitetsuppbyggande karaktär har också bedrivits med länder utanför kretsen av de länder som blev medlemmar i . Stödet har då främst gällt , , och . också givits inom ramen för den s.k. Söderköpingsprocessen (se kapitel Skr. 2004/05:47 6.7 Söderköpingsprocessen). har deltagit i flera s.k. twinningprojekt i . genomförde tillsammans med ett twinningprojekt i , avseende institutionsuppbyggnad och lagstiftning på migrationsområdet. Dessutom har inlett två s.k. twinning light projekt i respektive . Projektet i syftar bl.a. till att förbättra den administrativa kapaciteten inom asylprocessen. Projektet i handlar om genomföranadet av Dublinförordningen. genomför , i samarbete med , och organisationen () ett projekt rörande informationsutbyte om olagliga migrationsströmmar och asylfrågor. Projektet finansieras genom medel från EU:s handlingsprogram för administrativt samarbete om yttre gränser, visering, asyl och invandring, det s.k. Argoprogrammet. Bilateralt samarbete för kapacitetsuppbyggande mellan och har pågått . har tillsammans med UNHCR och den ryska federala migrationstjänsten, som lyder under det ryska inrikesministeriet (MVD), genomfört seminarier. Seminarierna syftar till att utbilda ryska tjänstemän i bl.a. asylfrågor. har genomfört flera migrationsstödsprogram i som kommer att slutföras . Programmen fokuserar bl.a. på asylfrågor och migrationspolitisk lagstiftning. När det gäller det kapacitetsuppbyggande samarbetet med och har avslutat flera program. Syftet med programmen har varit att stödja dessa länder i deras arbete med institutionsuppbyggnad och lagstiftning på asyl- och migrationsområdet. Inom ramen för för sydöstra har genom det s.k. Migration, Asylum, Refugees Regional Initiative" () bedrivits ett arbete med två inriktningar. Återvändandeinsatserna har breddats till att mer generellt främja flyktingars och internflyktingars rättigheter vilket också kan tillgodose dem som väljer att stadigvarande integrera sig på sin vistelseort. Den andra inriktningen för har bestått i att stödja utvecklingen av migrations- och asylsystemen i de fem länderna Skr. 2004/05:47 , , , () samt Nationella handlingsplaner har utarbetats för flera av länderna, däribland . har lett den grupp som arbetat tillsammans med detta land. Planen genomförs nu successivt. har även medverkat till att ett nytt samarbete mellan de fem västra etablerats inom ramen för South East Europe Co-operation Process (SEECP), ett s.k. regionalt forum för asyl- och migrationsfrågorna. MARRI-initiativets roll har i huvudsak övertagits av detta forumsamarbete, varigenom ett regionalt ansvarstagande har skett för de fortsatta insatserna. Till stöd för samarbetet öppnades ett regionalt center i under svensk ledning och med viss svensk finansiering. Forumverksamheten stöds under inledningsfasen ekonomiskt av , och . inleddes ett regionalt projekt för asyl- och migrationspolitisk utveckling och samarbete mellan länderna på västra inom ramen för EU:s program för västra , CARDS. Syftet är att närma regionens länder till förhållandena inom EU. leder detta projekt med UNHCR, IOM och ICMPD som respektive ansvariga för delarna rörande asyl, migration och viseringsfrågor. En serie av seminarier håller på att genomföras. Seminarierna följs upp genom samtal med respektive land för nationella åtgärder. Projektet kommer också att resultera i ett övergripande, vägledande dokument. Projektet avslutas vid utgången av . 6 Övrigt internationellt samarbete asyl- och migrationspolitik ingår i ett större, globalt sammanhang. När män och kvinnor söker sig över gränser för att arbeta, bilda familj eller studera skapas utvecklingsmöjligheter. Idéer och kunskap sprids. I regeringens proposition 2002/03:122 Gemensamt ansvar politik för global utveckling slås fast att migrationspolitiken är en del av politik för global utveckling. Det ligger en stor utmaning i att bättre ta tillvara migrationens utvecklingsmöjligheter. Arbetet i den globala kommissionen om internationell migration och inom ramen för Berninitiativet är två processer som syftar till att skapa en internationell ordning för migration, som gynnar både ursprungs-, transit- och mottagarländer. Det finns också ett negativt samband mellan migration och utveckling. Flyktingskap har sitt ursprung i orättvisa, marginalisering, förtryck och ofrihet. asyl- och migrationspolitik omfattar även åtgärder som förebygger ofrivillig migration. Den är en del av en helhet som omfattar utrikes-, säkerhets-, handels- och biståndspolitiken. Internationellt samarbete är nödvändigt för att ge världens flyktingar skydd där de befinner sig. stöd till FN:s flyktingkommissarie () förblir starkt. () har också en viktig roll särskilt vid överförandet av flyktingar för Kunskapen om migration och hur utvecklingen i länder påverkas Skr. 2004/05:47 behöver studeras närmare, likaså behöver förmågan förbättras när det gäller att förutse och förebygga flyktingströmmar som följer av tex konflikter. deltagande i International Consultations on Asylum, Migration and Refugee Policies in Europe, North and (IGC) och i () är exempel på samarbete för att utveckla kunskapen om aktuella asyl- och migrationsfrågor. 6.1Den globala kommissionen om internationell migration (GCIM) presenterade , biträdande general- sekreterare och ordförande för , en intern om migration. I rapporten konstaterades bl.a. att migrationsfrågan är försummad i FN-kretsar då det inte finns någon organisation med ett tydligt mandat att arbeta med denna fråga. Doyles rapport gav en rad rekommendationer, varav ett förslag var att skapa en kommission om internationell migration för att ge frågan större uppmärksamhet. Vid ett möte i med företrädare för , , , och gav FN:s generalsekreterare uttryck för sitt stora intresse för frågan samt sitt stöd för tillskapandet av en global kommission om internationell migration. De deltagande länderna tog på sig att undersöka möjligheterna för att skapa en dylik kommission. Den Globala kommissionen om internationell migration (GCIM) påbörjade sitt arbete och skall överlämna sin slutrapport till generalsekreterare . Kommissionen leds av och och består av 19 ledamöter från sändar-, transit- och mottagarländer. Kommissionen är oberoende och har i uppgift att föra upp migrationsfrågan på den internationella dagordningen och att identifiera tillkortakommanden på området. Därutöver skall kommissionen föra en diskussion om kopplingen mellan migration och andra frågor såsom utveckling, bistånd, mänskliga rättig- heter, handel och nationell såväl som internationell säkerhet. Vidare skall kommissionen lämna rekommendationer till generalsekreteraren och andra aktörer om hur styrningen av den internationella migrationen kan förbättras på nationell, regional och global nivå. är tillsammans med ordförande i den av regeringar som utgör en referensgrupp till den Globala kommissionen. följer kommissionens arbete med stort intresse och har bevakat de regionala utfrågningarna som kommissionen har anordnat. Dessa utfrågningar syftar till att skapa en uppfattning om den politik som förs på migrationsområdet i, och de centrala fråge- ställningarna för, respektive region. Tre regionala utfrågningar har hållits (, och ) och ytterligare två kommer att genomföras av . FN:s flyktingkommissarie () är en av de största bidragsgivarna till FN:s flyktingkommissarie, . Det reguljära stödet för uppgår till vilket är en ökning med i jämförelse med . UNHCR:s uppgift är att leda och samordna internationella ansträngningar för att ge skydd till flyktingar och finna varaktiga lösningar på flyktingproblem världen över. Organisationen har också till uppgift att övervaka tillämpningen av Genèvekonvention och tilläggsprotokollet , vilka utgör hörnstenarna i det inter- nationella skyddet av flyktingar. Antalet flyktingar i världen har minskat främst på grund av stabilare förhållanden i några regioner vilket medfört att fler personer har kunnat återvända till sina hemländer. UNHCR uppskattar att antalet flyktingar och andra personer under dess mandat uppgår till cirka 17 miljoner personer. har (ExCom) bl.a. antagit slutsatser om rättssäkerhetsfrågor vid frivilligt återvändande samt om internationellt samarbete och ansvarsfördelning i massflyktsituationer. Med utgångspunkt i de globala konsultationer som hölls åren 20012002, tog FN:s flyktingkommissarie initiativ till det s.k. Initiativet syftar till att möta utmaningar inom det internationella flyktingarbetet på områden som inte tillräckligt täcks av Genèvekonvention, som t ex långvariga flyktingsituationer. Avsikten är att genom särskilda multilaterala överenskommelser åstadkomma den ansvars- och bördefördelning som är en förutsättning för den internationella ordningen för skydd av flyktingar, men som inte innehåller några bestämmelser om. Samlingsbegreppet för dessa strävanden är Convention Plus med ett särskilt Forum som träffas för att diskutera det Det Convention Plus-arbete som pågår rör tre olika områden: strategisk användning av vidarebosättning, irreguljära sekundära flyttningar av flyktingar och asylsökande samt riktat har stött detta arbete och deltagit i de arbetsgrupper som bildats för att utarbeta generella överenskommelser eller specifika överenskommelser i konkreta flyktingsituationer. stödja processen har UNHCR inrättat ett särskilt Convention Plus- En arbetsgrupp för strategisk användning av vidarebosättning, har letts av tillsammans med UNHCR. Arbetsgruppen har utarbetat ett dokument, Multilateral Framework of Understandings on Resettlement, som skall ligga till grund för multilaterala överenskommelser mellan vidarebosättningsländer, värdländer, ursprungsländer och organisationer som UNHCR och IOM i konkreta situationer där vidarebosättning kan vara ett element i en lösning. Strategisk vidarebosättning är tänkt att ingå som en åtgärd i ett större åtgärdspaket som även innehåller riktat bistånd till värdlandet och politiska överenskommelser. En arbetsgrupp för irreguljära sekundära flyttningar av flyktingar och Skr. 2004/05:47 asylsökande har till uppgift att utveckla ett ramverk av kunskap om orsakerna till irreguljära sekundära flyttningar av flyktingar och asylsökande. Gruppen leds av , och FN:s Flykting- kommissarie gemensamt. Arbetet skall bedrivas som ett internationellt samarbete baserat på internationell solidaritet och bördefördelning. Det skall vidare bygga på undersökningar och översikter av enskilda fall. Riktat bistånd innebär att givarländer, i samarbete med flykting- mottagande länder respektive ursprungsländer dit flyktingar återvänder, försöker inrikta en del av utvecklingsbiståndet mot flyktingar och flyktingmottagande områden. En grundtanke är att flyktingar inte enbart får ses som en belastning utan att de även kan bidra till en positiv ekonomisk utveckling i värdlandet. I väntan på återvändande till hemlandet eller eventuell lokal integrering i värdlandet bör flyktingar ges möjlighet till viss självförsörjning, som värdsamhället runt omkring flyktingarna ges samma stöd. I återvändandesituationer är syftet att bidra till att återvändandet blir varaktigt. En arbetsgrupp för detta spår av Convention Plus-initiativet leds av och . 6.3International Organization for Migration (IOM) () är en mellanstatlig organisation för migrationsfrågor. Organisationen bildades för att ta hand om de migrationsströmmar som uppstått i efter . består IOM av drygt 100 medlemsstater, däribland , och ett 30-tal stater med observatörsstatus. IOM:s huvudsakliga verksamhet består av att organisera transporter för flyktingar och för personer som avvisats. Vidare ger IOM råd till regeringar i migrationsfrågor samt fungerar som ett diskussionsforum för dessa frågor. Organisationen bedriver på uppdrag av sina medlemsstater migrationsrelaterade projekt som anpassas till ländernas och migranternas behov. och IOM har haft ett nära samarbete. Organisationen ansvarar t.ex. för överföringen till av personer som beviljats uppehållstillstånd i inom ramen för de årliga kvotuttagningarna.