prop · GR03170 · 2004-06-18 00:00:00 — dels att det i lagen skall införas åtta nya paragrafer, 1 kap. 8 § samt 11 kap. 7 a, 7 b, 11 a11 c, 13 och 14 §§, samt närmast före 11 kap. 11 a § en ny rubrik av följande lydelse. Med tillsynsmyndighet i 11 kap. menas den myndighet som avses i 19 § lagen (2004:000) om program för energieffektivisering. Skyldig att betala energiskatt (skattskyldig) är den som i 1. yrkesmässigt framställer skattepliktig elektrisk kraft (producent), 2. yrkesmässigt levererar av honom framställd elektrisk skatte- honom framställd elektrisk skatte- pliktig kraft eller av annan fram- pliktig kraft eller av annan fram- ställd elektrisk kraft (leverantör), ställd elektrisk kraft (leverantör), 3. den som för annat ändamål än 3. för annat ändamål än som av- som avses i 9 § säljer eller för- ses i 9 § 15 säljer eller förbrukar brukar elektrisk kraft, som för- elektrisk kraft, som förvärvats utan värvats utan skatt mot försäkran skatt mot försäkran enligt 11 §, enligt 11 §. 4. för annat ändamål än det som kraft som befriats från skatt enligt 9 § 7. Den som godkänts att delta i ett enligt 3 § lagen (2004:00) om och som förbrukat elektrisk kraft enligt 9 § 7 eller skatten åter- betalats enligt 13 § är skyldig att betala energiskatt om tillsyns- myndigheten beslutar att, a) åtagandena enligt 14 § lagen inte är uppfyllda, eller enligt 12, 17 eller 18 § lagen om program för energieffektivisering. Den för vars räkning elektrisk kraft förts in till och den som utan att betala ersättning tar emot skattepliktig elektrisk kraft anses ha framställt den elektriska kraften. Skyldigheten att betala energi- skatt för den som är skattskyldig enligt 5 § första stycket 4 inträder när elektrisk kraft tas i anspråk för annat ändamål än sådan industriell verksamhet i till- verkningsprocessen som omfattas av ett godkännande att delta i programmet för energi- effektivisering. Skyldigheten att betala energi- skatt för den som är skattskyldig enligt 5 § andra stycket inträder när tillsynsmyndigheten beslutat att 1. åtagandena enligt pro- grammet inte uppfyllts, eller 2. återkalla godkännandet att delta i programmet. Skatt enligt första stycket skall betalas för den elektriska kraft som förbrukats som den skattskyldige deltog i programmet, i förhållande till den andel av åtagandena enligt programmet som den skattskyldige inte uppfyllt. Skatten skall bestämmas till ett belopp som mot- svarar gällande skattesats och med beaktande av gällande bestäm- melser om hel eller delvis befrielse från skatt. Redovisningsperioden skall omfatta den tid som den skatt- skyldige deltagit i programmet. Den som är skattskyldig för energiskatt på elektrisk kraft får göra av- drag för skatt på elektrisk kraft som 1.förbrukats eller sålts för förbrukning i tåg eller annat spårbundet transportmedel eller för motordrift eller uppvärmning i sam- band med sådan förbrukning, 2.i huvudsak förbrukats eller sålts för förbrukning för kemisk reduk- tion eller i elektrolytiska processer, 3.förbrukats eller sålts för förbrukning vid sådan framställning av produkter som avses 6 a kap. 1 § 6, 4.förbrukats eller sålts för förbrukning vid sådan överföring av elektrisk kraft på det elektriska nätet som utförs av den som ansvarar för förvaltningen av nätet i syfte att upprätthålla nätets funktion, 5. förbrukats eller sålts för för- brukning i metallurgiska processer eller vid tillverkning av minera- liska produkter under förutsättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar har föränd- rats kemiskt eller dess inre fysika- liska struktur har förändrats, i den mån avdrag inte har gjorts enligt 2. 5.förbrukats eller sålts för för- brukning i metallurgiska processer eller vid tillverkning av minera- liska produkter under förutsättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar har föränd- rats kemiskt eller dess inre fysika- liska struktur har förändrats, i den mån avdrag inte har gjorts enligt 2, 6.förbrukats i den industriella tillverkningsprocessen hos den skattskyldige som omfattas av ett godkännande att delta i program för energieffektivisering enligt 3 § lagen (2004:000) om program för energieffektivisering, i den mån avdrag inte har gjorts enligt 2, 3 eller 5, 7.har tagits emot av en skatte- befriad förbrukare i enlighet med vad som framgår av dennes god- kännande enligt 11 a §, i den mån avdrag inte har gjorts enligt 2, 3 eller 5. Annan än den som är skatt- skyldig enligt 5 § första stycket 1 eller 2 får köpa elektrisk kraft utan energiskatt mot att han lämnar en försäkran till leverantören att den elektriska kraften skall användas för ett sådant ändamål som avses i 9 §. Annan än den som är skatt- skyldig får köpa elektrisk kraft utan energiskatt mot att han läm- nar en försäkran till leverantören att den elektriska kraften skall an- vändas för ett sådant ändamål som avses i 9 § 15. 8Lydelse enligt prop. 2003/04:144. 9Senaste lydelse 2003:810. Som skattebefriad förbrukare får godkännas den som 1.förbrukar elektrisk kraft i den del av tillverkningsprocessen i industriell verksamhet som inte avses i 9 § 2, 3 eller 5, 2.omfattas av ett godkännande att delta i program för energi- effektivisering enligt 3 § lagen (2004:000) om program för ener- gieffektivisering, och 3.med hänsyn till sina ekono- miska förhållanden och om- ständigheter i övrigt är lämplig. Ett godkännande som skatte- befriad förbrukare får meddelas eller tills vidare. Ett godkännande får förenas med vill- kor. Den som godkänts som skatte- befriad förbrukare har rätt att från en skattskyldig köpa elektrisk kraft utan skatt i det fall som avses i första stycket. En skattebefriad förbrukare skall löpande bokföra inköp och förbrukning av elektrisk kraft befriad från skatt och på lämpligt sätt se till att det finns underlag för kontrollen av att den elektriska kraft som köpts in befriad från skatt använts för det ändamål som var förutsättning för skatte- befrielsen. Ett godkännande som skatte- befriad förbrukare får återkallas om 1.tillsynsmyndigheten enligt 12, 17 eller 18 § lagen (2004:000) om program för energieffektivisering har återkallat godkännandet att delta i programmet, 2.förutsättningarna för god- kännandet som skattebefriad för- brukare i övrigt inte längre finns, 3.den elektriska kraften har Bilaga 4 använts för annat ändamål än som anges i godkännandet som skatte- befriad förbrukare, 4.förbrukaren inte fullgör sina skyldigheter enligt 11 b §, eller vid skatterevision enligt skatte- betalningslagen (1997:483). Beslut om återkallelse gäller , om inte något annat anges i beslutet. Återbetalning av energiskatt Återbetalning av energiskatt m.m. Om elektrisk kraft har förbrukats i annan yrkesmässig verksamhet än vid växthusodling eller i yrkesmässig skogsbruks- eller vattenbruks- verksamhet, beslutar beskattningsmyndigheten efter ansökan om åter- betalning av energiskatten på den elektriska kraften. Ansökan om återbetalning skall Rätt till återbetalning föreligger endast för skillnaden mellan det (årsperiod). betalda skattebeloppet och ett be- beräknas förbruka elektrisk kraft i lopp beräknat efter skattesatsen betalning får dock endast göras för att ansökan görs per kalender- den del av skillnaden som över- Ett sådant beslut får åter- stiger per årsperiod. kallas om sökanden begär det eller och ett belopp beräknat efter endast göras för den del av skill- energiskatt skall lämnas in till be- 10 Senaste lydelse 2003:810. be- slutar, efter ansökan, om åter- betalning av energiskatten om sådan har påförts elektrisk kraft som 1. förbrukats i den del av till- verkningsprocessen i industriell verksamhet som inte avses i 9 § 2, 3 eller 5, och 2. omfattas av ett godkännande att delta i program för energi- effektivisering enligt 3 § lagen (2004:000) om program för energieffektivisering. Ansökan om återbetalning enligt 12 och 13 §§ skall omfatta perio- den (års- period). Om sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft i större omfattning, får dock beskatt- ningsmyndigheten medge att ansökan görs per kalenderkvartal. Ett sådant beslut får återkallas om sökanden begär det eller förutsätt- ningar för medgivande inte finns. Ansökan om återbetalning av energiskatt skall lämnas in till beskattningsmyndigheten efter utgången av årsperioden respektive kalenderkvartalet. 1.Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraft- trädandet. 2.Den som omfattas av punkten 2 i övergångsbestämmelsen till lagen (2004:000) om program för energieffektivisering har, efter ansökan, rätt till återbetalning av påförd energiskatt på elektrisk kraft som förbrukats i den del av tillverkningsprocessen i industriell verksamhet som inte om- fattas av 11 kap. 9 § 2, 3 eller 5 lagen om skatt på energi, för tiden efter men före lagens ikraftträdande. Ansökan om åter- betalning av skatt skall ha inkommit till beskattningsmyndigheten . 11 13 § upphävd genom 2002:422. 2003/04:170 Bilaga 4 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 §, 10 kap. 32 a § och 11 kap. 1 § skattebetalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse. Vad som sägs i denna lag om skatt och skattskyldig gäller även 1.avgift och avgiftsskyldig, 2.belopp som skall dras från ersättning för arbete, ränta eller utdelning för betalning av preliminär skatt (avdragen skatt) och den som är skyldig att göra sådant avdrag, samt 3.skattetillägg, förseningsavgift, kontrollavgift och ränta och den som är skyldig att betala skattetillägg, avgift eller ränta. 1.belopp som någon annan än den skattskyldige är betalningsskyldig för enligt denna lag eller, såvitt gäller belopp som har debiterats enligt denna lag, 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag, och 2.belopp som betalats tillbaka till den skattskyldige men som på grund av ett senare beskattningsbeslut skall betalas in igen till . 1.handelsbolag även om det inte är skyldigt att betala någon av de skatter som anges i 1 §, 2.den som har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap. 913 §§ mervärdesskattelagen (1994:200), 3.den som utan att vara skattskyldig här i landet har fått en F-skatt- sedel enligt 4 kap. 7 eller 8 §, 4.den som enligt 23 kap. 3 § har beslutat skall svara för redovisning och betalning av skatt som hänför sig till verksamhet som bedrivs genom enkelt bolag eller partrederi, 5.den som är grupphuvudman enligt 6 §, 6.delägare i handelsbolag som enligt 2 kap. 20 § lagen om handels- bolag och enkla bolag har ålagts betalningsskyldighet för skatt, 7.dödsbo som enligt 54 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt skall förskjuta arvsskatt, 8.den som har rätt till återbetalning enligt a)24 eller 25 § lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, b)8 § lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, c)29 eller 30 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, eller d)2830 §§ lagen (1994:1564) om alkoholskatt, 9. den som har rätt till åter- betalning, kompensation eller ned- sättning enligt 9 kap. 26 §§ eller 9. den som har rätt till åter- betalning, kompensation eller ned- sättning enligt 9 kap. 26, 8 a, 9, 1 Senaste lydelse 2003:747. 8 a, 9, 10 eller 11 § eller 11 kap. eller 11 § eller 11 kap. 12 eller 12 § lagen (1994:1776) om skatt § lagen (1994:1776) om skatt på energi eller omfattas av ett på energi eller omfattas av ett andra stycket samma lag, och andra stycket samma lag, och 10. den som i egenskap av företrädare för en juridisk person är betal- ningsskyldig enligt 12 kap. 6 eller 6 a § eller som träffat överens- kommelse enligt 12 kap. 7 c §. Den som är skattskyldig enligt Den som är skattskyldig enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi och som inte skall på energi och som inte skall registreras enligt 3 kap. 1 § första registreras enligt 3 kap. 1 § första stycket 7 fh, skall redovisa stycket 7 fh, skall redovisa skatten i en särskild skatte- skatten i en särskild skatte- deklaration för varje skattepliktig nas in senast efter den nas in senast efter den som är skattskyldig enligt 11 kap. 5 § första stycket 4 eller 5 lagen om skatt på energi skall dock deklarationen lämnas in senast en Även den som är skattskyldig enligt 16 § första stycket lagen om tobaksskatt, 15 § lagen om alkoholskatt eller 4 kap. 9 § lagen om skatt på energi och som inte företräds av en representant som är godkänd av skall redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig händelse. Deklarationen skall lämnas in senast vid den skattepliktiga händelsen. Om den som är skattskyldig enligt 9 § 5 eller 16 § fjärde stycket lagen om tobaksskatt, 8 § 5 lagen om alkoholskatt eller 4 kap. 1 § 5 lagen om skatt på energi inte ställt säkerhet för skattens betalning, skall deklara- tionen i stället för vad som föreskrivs i första stycket lämnas in senast vid den skattepliktiga händelsen. Genom beskattningsbeslut bestäms om den som är skattskyldig skall betala skatt eller få tillbaka skatt och skattens storlek. Senaste lydelse 2003:664. Senaste lydelse 2003:747. Som beskattningsbeslut anses också 1. beslut om betalningsskyldighet enligt 12 kap., 2.omprövningsbeslut enligt 21 kap., 3.beslut i fråga om återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 913 §§ mervärdesskattelagen (1994:200), 4.beslut om betalningsskyldighet för arvsskatt och gåvoskatt enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 5.beslut om återbetalning av skatt enligt a)24 eller 25 § lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, b)8 § lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, c)29 eller 30 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, eller d)2830 §§ lagen (1994:1564) om alkoholskatt, enligt 9 kap. 26 §§, 8 a, 9 eller 9 enligt 9 kap. 26, 8 a, 9 §, 9 b § b § andra stycket eller 10 eller andra stycket eller 10, 11 § eller 11 § eller 11 kap. 12 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, (1994:1776) om skatt på energi, 7. överenskommelse om betalningsskyldighet enligt 12 kap. 7 c §, om företrädaren har fullföljt en överenskommelse på överenskommet sätt inom rätt tid. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , f.d. regeringsrådet och justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om program för energieffektivisering, 2.lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi, och 3.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet samt kansliråden och . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: De remitterade lagförslagen hänger samman med rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemen- skapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet. Direk- tivet (i fortsättningen kallat EG-direktivet) innehåller bl.a. bestämmelser om minimiskattenivåer för motorbränslen och bränslen för uppvärmning samt för elektricitet. När det gäller yrkesmässig användning av elektrici- tet skall minimiskattenivån vara (se tabell C i bilaga 1 till direktivet). För svensk del gäller f.n. enligt 11 kap. 3 § första stycket 1 lagen om skatt på energi (energiskattelagen) att någon energiskatt inte tas ut på elektrisk kraft som förbrukas i industriell verksamhet i tillverknings- processen. Med hänsyn till EG-direktivet införs emellertid, med verkan fr.o.m. , skatt på sådan elektricitet (SFS 2003:810). Skatten uppgår till , vilket ungefär motsvarar miniminivån i EG-direktivet. EG-direktivet öppnar emellertid vissa möjligheter att underskrida de föreskrivna miniminivåerna för skatt på energiprodukter och elektricitet. Medlemsstaterna får sålunda tillämpa skattenivåer ned till noll på energi- produkter och elektricitet som används av energiintensiva företag, under förutsättning att det ingås avtal eller införs system för handel med ut- släppsrätter eller likvärdiga arrangemang, som leder till att miljöskydds- mål uppnås eller till att energieffektiviteten förbättras (se artikel 17 punkt 1 b och punkt 2). Enligt artikel 17 punkt 4 måste emellertid avtalen, systemen för handel med utsläppsrätter eller likvärdiga arrangemang leda till att miljömål eller ökad energieffektivitet uppnås, i stort sett mot- svarande vad som skulle ha uppnåtts om gemenskapens vanliga minimi- skattesatser hade iakttagits. Det framlagda förslaget till lag om program för energieffektivisering skall ses mot bakgrund av de angivna undantagsbestämmelserna i direktivet. Lagen öppnar möjlighet för energiintensiva företag som be- driver industriell verksamhet och använder elektrisk kraft i tillverknings- processen att delta i femåriga program för energieffektivisering. Ett företag som vill delta i ett sådant program skall vara godkänt av en till- synsmyndighet och följa en stor mängd detaljföreskrifter som uppställs i lagen. skall kontrollera att företaget har uppfyllt sina åligganden dels när av programtiden har förflutit, dels vid programtidens slut. Har åliggandena uppfyllts, kan företaget erhålla be- frielse från energiskatt. Bestämmelser om detta föreslås bli införda i energiskattelagen. Enligt Lagrådets mening inger de framlagda lagförslagen betänklig- heter i flera avseenden. Det finns till en början anledning att ifrågasätta lagstiftningens prak- tiska betydelse. Den skattebefrielse som det kan bli fråga om uppgår, som nämnts, inte till mer än . har anledning att även utan en skattebefrielse av denna storlek vidta ekonomiskt försvarbara åtgärder som leder till en minskad förbruk- ning av elektrisk kraft. I förhållande till den elkostnad som kan sparas genom den bortfallande förbrukningen är skatten obetydlig. Skattens styrande effekt på företagens handlande får därför antas vara mycket be- gränsad. Till detta kommer att de företag som vill delta i ett program för energi- effektivisering enligt den nya lagen måste underkasta sig ett omfattande byråkratiskt system. De måste bl.a. införa och tillämpa ett standardiserat energiledningssystem, ge in ett certifieringsintyg från ett ackrediterat certifieringsorgan avseende detta system och upprätta en detaljerad åt- gärdsförteckning. De skall också vid två olika tillfällen under den fem- åriga programperioden ge in utförliga redovisningar till tillsyns- myndigheten. Även om företagen i någon utsträckning redan skulle ha tillgång till det underlag som behövs för att uppfylla lagens krav synes det klart att de kommer att få vidkännas kostnader för olika administra- tiva åtgärder. Av större betydelse är att företagen, för att kunna uppnå de effektivitetsmål som uppställs, i allmänhet kommer att tvingas genom- föra investeringar och liknande kostnadskrävande åtgärder. Med hänsyn till det anförda kan det enligt Lagrådets mening ifråga- sättas om lagförslagen kan antas tillgodose de syften som anges i lagråds- remissen. En central fråga är hur den föreslagna lagen om program för energi- effektivisering förhåller sig till EG-direktivet, dvs. om ett företag som vidtar de åtgärder som lagen föreskriver därmed också uppfyller det vill- kor för skattebefrielse som ställs upp i direktivet. Här uppstår det problemet att direktivet inte är alldeles lättolkat och att det i varje fall är ägnat att vålla praktiska tillämpningssvårigheter. Som framgår av den redogörelsen för direktivets innehåll krävs det, för att minimiskattenivån beträffande elektrisk kraft skall få underskridas, att medlemsstaten genomför ett arrangemang som leder till att ökad energieffektivitet uppnås, i stort sett motsvarande vad som skulle ha uppnåtts om gemenskapens vanliga minimiskattesats hade iakttagits. Bestämmelsen bygger uppenbarligen på uppfattningen att en tillämpning av den vanliga minimiskattesatsen för yrkesmässig elanvändning, , ger företagen ett incitament att minska sin el- användning och därigenom eliminera den kostnadshöjande effekten av skatten. Mot denna uppfattning kan i princip inga invändningar riktas. Det kommer dock, enligt Lagrådets mening, att uppstå stora praktiska svårigheter att göra den jämförelse som bestämmelsen förutsätter. Det gäller först att för varje enskilt företag bedöma vilken styrande effekt på företagets handlande som skatten, om den tillämpades, skulle medföra. Denna effekt varierar självfallet från företag till företag, beroende fram- för allt på vilka åtgärder företaget kan genomföra för att effektivisera sin användning av elektrisk kraft. De åtgärder som står ett företag till buds beror i sin tur på vilka åtgärder företaget redan har genomfört. Till den osäkerhet som är förenad med bedömningen av skattens styreffekt kommer den ytterligare svårighet som föreligger att bedöma vilka effekter planerade åtgärder kan komma att få på elanvändningen. Skäl talar för att EG-direktivet skall förstås så att, om skattens styr- effekt i fråga om ett visst företag är liten, t.ex. därför att företaget redan har genomfört omfattande effektiviseringsåtgärder, kravet på ytterligare sådana åtgärder får ställas lägre än när ett företag med enkla medel kan åstadkomma en betydande effektivisering. Det kan emellertid tänkas att ett företag som i och för sig skulle kunna vidta effektiviseringsåtgärder som helt och hållet skulle eliminera skattens kostnadshöjande effekt nöjer sig med att genomföra åtgärder som är mindre långtgående. Fråga uppstår om företaget i ett sådant fall kan erhålla en partiell skatte- befrielse. En sådan möjlighet står i dålig överensstämmelse med artikel 17 punkt 4 i EG-direktivet. Som Lagrådet skall återkomma till bygger emellertid förslaget till lag om program för energieffektivisering på att den angivna möjligheten finns (se 15 § i lagförslaget). I den föreslagna lagen om program för energieffektivisering har man, utan att lämna någon närmare motivering, valt att frångå formuleringen i artikel 17 punkt 4 i EG-direktivet. Den centrala bestämmelsen, som finns i 11 § andra stycket punkt 3, innebär att ett företag, för att få fullfölja programmet, skall vidta eleffektiviserande åtgärder som sammantagna kan förväntas medföra en betydande effektivisering av elanvändningen i tillverkningsprocessen. I författningskommentaren sägs att med en betydande effektivisering avses en effektivisering om under den femåriga programtiden. I ett högteknologiskt företag, som har modern utrustning och som har gjort omfattande investeringar i ny teknik, skall kraven kunna sättas något lägre. Enligt Lagrådets mening kan flera invändningar riktas mot den åter- givna lagbestämmelsen. Bortsett från att formuleringen betydande effektivisering är otydlig synes den sakna stöd i EG-direktivet. Skulle skattens styrande effekt för ett visst företag vara liten torde, som har framhållits, direktivet inte kräva mer än att de eleffektiviserande åtgärder som skall vidtas motsvarar denna styreffekt, oavsett om resultatet blir en betydande eller en liten effektivisering. Det är också osäkert om den i författningskommentaren angivna effektiviseringsnivån om cirka 2 pro- cent alltid uppfyller EG-kraven. För att man inte skall komma i konflikt med EG-direktivets bestäm- melser kan det övervägas att utforma lagtexten i enlighet med artikel 17 punkt 4. Då kvarstår emellertid de tidigare berörda tillämpnings- svårigheterna. Lagrådet har i ett tidigare yttrande uttalat sig om lämpligheten av att i svensk skattelag använda sig av formuleringar i ett EG-direktiv (se prop. 2000/01:118 bilaga 5 s. 242). Lagrådets yttrande gällde utformningen av en bestämmelse om vilka produkter som skulle beläggas med tobaks- skatt. Lagrådet uttalade att, trots att bestämmelsen hade utformats efter mönster av en bestämmelse i ett EG-direktiv, den måste preciseras så att det med rimlig grad av säkerhet kunde avgöras vilka typer av produkter den kunde komma att tillämpas på. I avsaknad av ett avgörande från EG- domstolen krävdes enligt Lagrådets mening att det i det fortsatta lag- stiftningsarbetet gjordes ett ställningstagande angående direktiv- bestämmelsens innebörd som kunde läggas till grund för en mer precise- rad lagregel.