prop · GR03170 · 2004-06-18 00:00:00 — Ett godkännande som skattebefriad förbrukare skall kunna återkallas om tillsynsmyndigheten har återkallat godkännandet att delta i program- met, om förutsättningarna för godkännandet som skattebefriad förbrukare i övrigt inte längre finns, den elektriska kraften har använts för annat ändamål än som anges i godkännandet som skattebefriad förbrukare, om förbrukaren inte fullgör sina skyldigheter eller om förbrukaren inte med- verkar vid skatterevision. En förutsättning för att det skall vara möjligt för att hantera administrationen kring skattebefriade för- brukare är, som anför, ett fortlöpande informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheten och . Beslut om återkallelse gäller . Liksom vid köp av bränsle utan skatt kan dock beskattningsmyndigheten bestämma annan tidpunkt för när beslutet skall börja gälla. En skattebefriad förbrukare av bränsle skall löpande bokföra inköp och förbrukning av elektrisk kraft befriad från skatt och på lämpligt sätt se till att det finns underlag för kontrollen av att den elektriska kraften som köpts in befriad från skatt använts för det ändamål som var förutsättning för skattebefrielsen. Motsvarande bör även gälla för skattebefriade för- brukare av elektrisk kraft. De som förbrukar egen producerad elektrisk kraft och deltar i ett Prop. 2003/04:170 program för energieffektivisering behöver inte godkännas som skatte- befriade förbrukare eftersom dessa företag redan finns registrerade i skattesystemet som skattskyldiga och dessa företag således får del av skattebefrielsen genom avdrag i sin energiskattedeklaration. Regeringens förslag: Den som inte är skattskyldig eller skattebefriad förbrukare har rätt till återbetalning av energiskatten på elektrisk kraft om den förbrukats i sådan verksamhet som omfattas av ett god- kännande att delta i program för energieffektivisering och inte använts i sådana processer som är befriade från skatt enligt andra regler om skattefrihet. Departementspromemorians förslag: Promemorian föreslår ingen återbetalning av energiskatt. Remissinstanserna tar inte upp frågan. Skälen för regeringens förslag: Avsikten är som nämnts att elektrisk kraft skall kunna köpas utan skatt av de företag som deltar i program för energieffektivisering. Det är emellertid möjligt att ett företag inte uppfyller förutsättningarna för att godkännas som skattebefriad förbrukare. Det kan således uppkomma situationer där ett företag godkänts att delta i ett program för energieffektivisering, men inte ansetts lämplig att godkännas som skattebefriad förbrukare. I dessa fall kan inte avdrag för skatt medges för den skattskyldige leverantören trots att den elektriska kraften skall användas i verksamhet som omfattas av program för energieffektivisering. Även dessa företag måste emellertid ges rätt till elskattebefrielse. För dessa företag föreslås att det blir möjligt att begära återbetalning av den skatt som den skattskyldige elleverantören erlagt. Liksom vid köp av elektrisk kraft utan skatt som skattebefriad för- brukare avses endast skatt på elektrisk kraft som förbrukats i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet och som inte används i sådana processer som är befriade från skatt enligt andra regler om skatte- frihet. I övrigt skall samma regler om tidsfrister m.m. gälla som för åter- betalning i samband med viss yrkesmässig jordbruksverksamhet. Regeringens förslag: Skyldigheten att betala energiskatt utvidgas till att omfatta den som för annat ändamål än industriell verksamhet i till- verkningsprocessen förbrukar eller säljer elektrisk kraft som befriats från skatt med anledning av ett deltagande i program för energi- effektivisering. Skyldig att betala energiskatt är även den som visserligen förbrukat sådan elektrisk kraft för ändamål som omfattas av ett program för energieffektivisering, men inte uppfyllt sina åtaganden i enlighet med programmet eller fått sitt godkännande återkallat. Skyldigheten att betala skatt omfattar endast den kraft som förbrukats i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet och inte använts i sådana processer som är befriade från skatt enligt andra regler om skattefrihet. Departementspromemorians förslag stämmer överens med regeringens. I regeringens förslag förtydligas dock att skattskyldigheten endast omfattar den del av tillverkningsprocessen som omfattas av skattebefrielse med anledning av deltagande i program för energieffektivisering. Remissinstanserna: anser att ett företag som deltar i ett program för energieffektivisering bör bli återbetalningsskyldigt för all energiskatt på elektrisk kraft som skulle ha erlagts under deltagandet i programmet. Skattskyldigheten bör inträda när beslutet om återkallelse meddelas och gälla . förordar att förbrukaren, och inte leverantören, görs återbetalningsskyldig om de krav som ställs på deltagandet i programmet inte uppfylls. Övriga remissinstanser anmärker inte på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Med hänsyn till att avsikten med skattebefrielsen är att öka energieffektiviseringen är det väsentligt att befrielse från skatt endast ges till verksamhet där åtgärder vidtagits för att uppnå effektivitetsvinster. Har de åtaganden som gjorts inom ramen för ett program för energieffektivisering inte uppfyllts skall därför företagen göras skattskyldiga för den kraft som förbrukats i sådan verksamhet. Det- samma gäller om ett godkännande att delta i ett program återkallats. I tre fall kan tillsynsmyndigheten återkalla ett godkännande att delta i programmet. Enligt 12 § lagen om program för energieffektivisering (LPE) kan ett godkännande att delta i ett program för energieffektivisering återkallas om det visar sig vid delredovisning att ett företag inte uppfyllt sina åtaganden. Enligt 17 § LPE skall ett god- kännande att delta återkallas om företaget själv begär det. Enligt samma lagrum skall ett godkännande även återkallas om verksamheten ändrats så att den är energiintensiv eller har någon tillverknings- process. Enligt 18 § LPE skall ett godkännande återkallas om ett företag lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter. I konsekvens med vad som ovan sagts om avdragsrätten för den skatt- skyldige leverantören och godkännande som skattebefriad förbrukare omfattar skattskyldigheten endast sådan elektrisk kraft som förbrukats i tillverkningsprocessen och inte använts i sådana processer som är Prop. 2003/04:170 befriade från skatt enligt andra regler om skattefrihet. Det kan uppkomma situationer där den elektriska kraften förbrukas för annat ändamål än sådan verksamhet som omfattas av programmet. Dessa fall regleras delvis genom att företaget skall anmäla ändrad verksamhet. För det fall någon sådan anmälan inte görs uppkommer skattskyldighet för den elektriska kraften. De fall där skattskyldighet uppkommer är således när förbrukaren inte uppfyllt sina åtaganden i enlighet med programmet, fått sitt godkännande återkallat eller förbrukat den elektriska kraften för annat ändamål. Normalt skulle det vara den skattskyldige elleverantören som skall beskattas eftersom det är han som medgetts avdrag i samband med för- säljning till skattebefriad förbrukare. Som Energimyndigheten framför kan det dock tyckas oskäligt att beskatta leverantören i efterhand när en skattebefriad förbrukare använt den elektriska kraften för annat ändamål. Det är därför lämpligt att en skattebefriad förbrukare som använt den elektriska kraften i verksamhet som inte omfattas av ett program för energieffektivisering blir skattskyldig i stället för leverantören av den elektriska kraften. Om skatten på den elektriska kraften återbetalats till förbrukaren blir denne skattskyldig. Regeringens förslag: Skattskyldigheten inträder för tillsynsmyndighetens beslut om att åtagandena enligt ett program om energieffektivisering inte uppfyllts eller myndighetens beslut att återkalla ett godkännande att delta i programmet. När den elektriska kraften tas i anspråk för verksamhet som inte omfattas av programmet inträder skattskyldigheten när kraften tas i anspråk för detta ändamål. Departementspromemorians förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens. Remissinstanserna: anser, liksom , att det är svårt att utläsa när skattskyldigheten inträder och menar att skattskyldig- hetens inträde bör vara kopplad till ett beslut eller utlåtande från tillsyns- myndigheten och att detta bör ha omedelbar verkan. pekar även på att den som är skattskyldig skall redovisa den skattepliktiga händelsen senast efter skattskyldighetens inträde. Det kan bli svårt för den skattskyldige att förutse tidpunkten för skattskyldighetens inträde eftersom denna är beroende av tillsynsmyndighetens bedömning. Övriga remissinstanser anmärker inte på förslaget. Skälen för regeringens förslag: En förutsättning för ett skattebeslut är att det klart kan fastställas att skattskyldigheten inträtt. Skattskyldig- hetens inträde måste därför bestämmas till en tydlig händelse. Liksom och anser regeringen att i de fall åtaganden enligt ett program för energieffektivisering inte uppfyllts eller ett god- kännande att delta i ett program blivit återkallat, skall skattskyldigheten inträda när tillsynsmyndigheten beslutar om att åtagandena inte uppfyllts, eller när myndigheten återkallar ett godkännande att delta i programmet. För det fall den elektriska kraften använts för annat ändamål än inom ramen för sådan verksamhet som omfattas av programmet inträder skatt- skyldigheten i samband med ianspråktagandet av kraften. Den som tar i anspråk den elektriska kraften görs skattskyldig och skall påföras skatten genom ett nytt skattebeslut, utan att någon ändring görs av det ur- sprungliga skattebeslutet som gavs i samband med leveransen av den elektriska kraften. Även i det fall företag använt sig av egen producerad elektrisk kraft inträder skattskyldigheten vid ianspråktagandet (se 11 kap. 7 § 1 b lagen [1994:1776] om skatt på energi [LSE]). och anför att tillsynsmyndighetens beslut i de nämnda fallen bör ha omedelbar verkan. Regeringen instämmer i denna bedömning, särskilt med hänsyn till vikten av att endast ge befrielse för energiskatt för tid som omfattas av programperioden. I lagrådsremissen föreslogs att skatt skall betalas för den elektriska kraft som förbrukats som den skattskyldige deltog i programmet, i förhållande till den andel av åtagandena enligt program- met som den skattskyldige inte uppfyllt. Avsikten med befrielsen från energiskatt är att ge incitament till att vidta de åtgärder som omfattas av programmet för energieffektivisering. Avsikten är dock inte att företag kan välja att endast genomföra vissa åtgärder och därmed få motsvarande skattebefrielse. Programmet skall ses som en helhet och kan ett företag inte uppfylla sina åtaganden menar regeringen att ett belopp motsvarande hela den skatt som företaget befriats från skall betalas tillbaka. Re- geringen avviker således från förslaget i lagrådsremissen i denna del och föreslår inte en begränsning av skattskyldigheten till den del av kraften som är hänförlig till de åtaganden som inte uppfyllts. Detta är i linje med vad som föreslagits ovan under avsnitt 5, om tillsynsmyndighetens prövning av hur åtagandena uppfyllts . Enligt 10 kap. 14 § skattebetalningslagen (1997:483), (SBL), omfattar en redovisningsperiod en månad, om inte något annat särskilt föreskrivs. Även om det är möjligt att redovisa förbrukningen för är det inte alltid möjligt att hänföra den elektriska kraft som skattskyldighet uppkommer för . Mot bakgrund härav skall redovisningsperioden omfatta hela den period som tillsynsmyndighetens beslut avser. Vid bestämmande av den skatt som skall tas ut när skattskyldighet uppkommer måste hänsyn tas till att skattesatsen kan ha varierat ett godkännande att delta i program för energieffektivisering funnits. Hänsyn måste även tas till bestämmelser om skattebefrielse. Eftersom det inte går att hänföra den förbrukning som skattskyldighet uppkommit för till måste en uppskattning göras av den skatt som skulle ha betalats. Enligt 10 kap. 32 a § SBL skall den som är skattskyldig enligt LSE redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig händelse. Deklarationen skall lämnas in senast efter den skattepliktiga händelsen. Som påpekat kan det bli svårt för den skattskyldige att förutse tidpunkten för skattskyldighetens inträde eftersom denna är beroende av tillsynsmyndighetens bedömning. Ytter- ligare tid för att fullgöra deklarationsskyldigheten krävs för att den skatt- skyldige skall få rimlig tid på sig att kunna ställa samman en deklaration. Ett fullgörande av deklarationsskyldigheten senast efter till- synsmyndighetens beslut bedöms kunna ge den skattskyldige tillräcklig Prop. 2003/04:170 tid för att sammanställa underlag. Regeringens förslag: Ett företag som deltar i ett program för energi- effektivisering skall vara godkänt av tillsynsmyndigheten. kännande skall meddelas efter ansökan från företaget, om det bedriver industriell verksamhet, använder elektrisk kraft i tillverknings- processen, är energiintensivt och kan förväntas genomföra de åtagan- den som följer av programmet. Departementspromemorians förslag: Överensstämmer delvis med Promemorians förslag omfattade dock en vidare krets av företag, eftersom någon uttrycklig begränsning till att företagen skall använda el i sin industriella tillverkningsprocess inte finns i Remissinstanserna: , som konstaterar att den gällande nollskattesatsen på el täcker en vidare krets av företag än energiskattedirektivets definition, anser att man noga bör följa effekterna för de företag som inte kommer att omfattas av det föreslagna systemet. Vidare bedömer myndigheten att många företag inom energi- omvandlingssektorn kommer att uppfylla kriterierna för energiintensitet. Eftersom det inte är önskvärt att öka andelen storskalig elvärme i det svenska fjärrvärmesystemet, bör denna omständighet särskilt beaktas vid den slutliga utformningen av systemet. slaget kan ha en negativ påverkan på konkurrensen mellan svenska före- tag, genom att dessa ges olika förutsättningar att verka på marknaden och att den skarpa definitionen av energiintensiva företag kan skapa tröskel- Även Kammarrätten i menar att modellen kan ge upphov till påtagliga tröskeleffekter. menar att det bör för- tydligas om avdrag medges för elektrisk kraft som förbrukas i industriell verksamhet i tillverkningsprocessen eller vid yrkesmässig växthusodling, eller för all den elektriska kraft som förbrukas inom alla verksamheter som uppfyller kriterierna för att vara ett energiintensivt företag. Kemin, Gruvorna och Stålet (SKGS) anser att kriterierna i definitionen av energiintensiva företag inte bör inskränkas till att enbart omfatta el, värme och energiprodukter som används för uppvärmningsändamål. Vidare menar SKGS att de gränsdragningar i procent som uttrycks i definitionen innebär att företag över tiden omväxlande kan omfattas av definitionen, eller falla utanför den och att de företag som vid program- mets start är energiintensiva skall anses vara det under hela program- SKGS anser vidare att kostnaderna för att delta i ett program i flera fall kan vara väsentligt högre än den som anges i departements- anser att definitionen av energi- intensiva företag är alltför snäv och att en gräns vid av pro- duktionsvärdet skulle innebära att kretsen mindre företag som vill delta i programmet skulle öka. framhåller att även mindre och medelstora företag som är energiintensiva kan vara intresserade av att delta i programmet. Statskontoret anser att de administrativa kraven på företagen inte skall bli mer omfattande än nödvändigt. Skälen för regeringens förslag: ersätts den nuvarande nollskattesatsen på elektrisk kraft som förbrukas i industriell verksamhet i tillverkningsprocessen eller i jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet (inklusive vid yrkesmässig växthusodling) med en energiskatt om per kWh. Den möjlighet som energiskattedirektivet ger medlemsstaterna att tillämpa skattenedsättning, bygger på förutsättningen att de företag som beviljas nedsättning är energiintensiva. Enligt direktivets definition i artikel 17.1 är ett företag energiintensivt om antingen energiprodukternas och elektricitetens inköpskostnad uppgår till av produktionsvärdet, eller den nationellt erlagda energiskatten uppgår till av förädlingsvärdet. Inom ramen för denna definition får medlemsstaterna tillämpa mer restriktiva begrepp, inbegripet definitioner av förädlingsvärde, process- och sektorsvisa definitioner. Att nationellt tillämpa lägre procentsatser och att på så sätt vidga definitionen av energiintensiva företag, är däremot inte möjligt. Den definition av energiintensiva företag som här föreslås är förenlig med artikel 17.1 i energiskattedirektivet. De medlemsstater som tillämpar en annan definition av energiintensitet skall enligt samma artikel beviljas en övergångsperiod t.o.m. som längst, för en anpassning till direktivets definition. Att , i detta sammanhang, använda sig av den definition som finns i direktivet är därför lämpligt. I författningskommentaren till 3 och 4 §§ i den föreslagna lagen om program för energieffektivisering utvecklas närmare innebörden av de olika begrepp som förekommer i definitionen av energiintensiva företag. Energiskattedirektivet anger de definitioner och andra förutsättningar som gäller för de medlemsstater som önskar tillämpa skattenedsättning för energiförbrukning i energiintensiva företag. Valet av en viss gränsdragning innebär ofrånkomligen att det uppstår vissa tröskeleffekter. Regeringen bedömer emellertid att definitionen är sådan att den täcker de företag för vilka en skatt på elektrisk kraft skulle medföra de största negativa effekterna på konkurrenskraften. Såsom framgår av regeringens överväganden nedan, finns det dock anledning att särskilt följa de effekter som systemet har. I departementspromemorian Förslag till program för långsiktiga avtal med energiintensiv industri (Ds 2001:65) redovisades bl.a. energi- användningen i branscherna för utvinning av , massa-, pappers- och pappersvarutillverkning, tillverkning av baskemikalier, tillverkning av icke-metalliska mineraliska produkter samt stål- och metallframställning. Baserat på den totala elanvändningen i de nämnda branscherna skulle en energiskatt på per kWh använd el innebära en total skattekostnad om ca . För det enskilda företaget torde ett deltagande i ett program för energieffektivisering vara intressant, om kostnaden för skatten på elektrisk kraft överstiger de fasta kostnaderna för att införa och tillämpa ett energiledningssystem. Ett deltagande i programmet bedöms bl.a. med- föra kostnader för en heltidstjänst med huvudansvar för att ett energi- ledningssystem införs, tillämpas och utvecklas. Därtill kommer kostnader för extra arbetsinsatser och eventuell fortbildning av befintlig personal eller inköp av extern kompetens. Systemet ställer dessutom krav på investeringar, som har identifierats i företagets energiledningsarbete. har gjort en bearbetning av statistik från för att bedöma hur många företag som kan vara intresse- rade av att delta i ett program. Utgångspunkten för myndighetens be- dömning är att de krav som ställs på företagen i systemet innebär en merkostnad och att de företag, vars tillkommande elskatt överstiger denna kostnad, kan vara intresserade av att delta i programmet. Enligt myndighetens beräkning skulle detta vara fallet för ett sextiotal energi- intensiva industriföretag. Utgångspunkten för programmet har varit att finna ett system för energieffektivisering i verksamheter som kännetecknas av en hög energi- användning och där förutsättningarna för energieffektivisering bedöms som goda, om företagen ges ett ekonomiskt incitament i form av skatte- lättnader. Målgruppen under utredningsarbetet har med hänsyn härtill varit energiintensiva industriföretag. Mot bakgrund av myndighetens bedömning av vilka företag som kan vara intresserade av att delta i systemet samt att elförbrukningen hos företag i servicesektorn samt i jordbruksnäringen är förhållandevis låg, anser regeringen att endast företag som bedriver industriell verksamhet bör omfattas av systemet. Det föreslagna systemet är helt nytt. När det varit i kraft och det varit möjligt att utvärdera systemets olika funktioner och effekter är det rimligt att överväga en eventuell utvidgning till fler sektorer eller branscher. En strävan vid framtagandet av detta förslag har varit att skapa ett system med så begränsade administrativa inslag som möjligt. Det före- slagna systemet skall, enligt ovan, omfatta energiintensiv industri som använder el i sin tillverkningsprocess. En prövning av om företaget upp- fyller kriteriet för att definieras som energiintensivt och att det använder elektrisk kraft i sin industriella tillverkningsprocess måste därför göras. Vidare har, i enlighet med Lagrådets förslag, ytterligare ett kriterium uppställts för ett deltagande i ett program, vilket innebär att tillsyns- myndigheten skall pröva om företaget kan förväntas genomföra de åtaganden som följer av programmet. Denna prövning görs lämpligen genom att företagen ansöker om god- kännande hos tillsynsmyndigheten för att delta i ett program för energi- effektivisering. Ett beslut om godkännande innebär att företaget får delta i ett sådant program och att det dessutom, enligt de föreslagna bestäm- melserna i lagen (1994:1776) om skatt på energi, får en befrielse från den skatt på elektrisk kraft i den industriella verksamhetens tillverknings- process som annars skulle ha belastat företagets elförbrukning. Denna skattebefrielse gäller löpande . I den mån företaget inte uppfyller sina åtaganden enligt programmet, blir företaget skyldigt att betala den skatt som det befriats från under programtidens löptid (se avsnitt 6). SKGS har i sitt remissvar pekat på att en skarp gränsdragning vid definitionen av energiintensiv industri kan få till effekt att ett företag, som kvalificerat sig för att delta i ett program, omväxlande kan falla inom eller utanför definitionen. Ett system som innebär att sådana varia- tioner skall beaktas inom ramen för programmet medför inte bara oöver- skådliga administrativa problem. Dessutom kan en sådan lösning bli kontraproduktiv i den bemärkelsen att företagen kan avstå från att Prop. 2003/04:170 genomföra eleffektiviserande åtgärder, som innebär en risk för att de inte längre kan anses energiintensiva. Den prövning som tillsynsmyndigheten skall göra skall därför gälla företagets energiintensitet vid ansökan om godkännande. Som framgår av avsnitt 10 får en förnyad prövning av energiintensiteten ske inför nästa program, om företaget önskar delta i ett sådant. Med hänsyn till den prövning som tillsynsmyndigheten skall göra, torde ansökningsförfarandet bli förhållandevis begränsat såvitt avser företagens uppgiftsskyldighet. Vilka uppgifter som skall lämnas i en ansökan om godkännande bör lämpligen regleras i verkställighetsföre- skrifter, som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, tillsynsmyndigheten. för energiskatten på elektrisk kraft är Skatte- verket. Verket kommer således i denna egenskap att hantera befrielsen från skatt på elektrisk kraft i enlighet med de föreslagna bestämmelserna i lagen (1994:1776) om skatt på energi, på grundval av tillsynsmyndig- hetens beslut i frågor som rör godkännande för att delta i programmet. skyldighet att förse beskattningsmyndigheten med bl.a. sådana beslut bör regleras i förordning, som avses meddelas av regeringen. I avsnitt 5 redogör regeringen för sin syn på det föreslagna program- mets eventuella utveckling och understryker den roll som företagen har i detta sammanhang. Eftersom deltagandet i programmet är frivilligt och det innebär relativt betungande åtaganden i syfte att uppnå energiskatte- direktivets krav, får det förutsättas att företagen gör en grundlig utvärde- ring av vilka åtaganden som följer av programmet och värderar dessa i förhållande till de kostnader som den nya skatten på elektrisk kraft hade medfört för det enskilda företaget.