prop · GR03112 · 2004-03-16 00:00:00 — I de frågor som inte regleras i förordningen skall de be- stämmelser som medlemsstaterna har infört till följd av fusionsdirektivet tillämpas på förfarandet. Om ett europabolag skall bildas i form av ett holdingbolag, skall led- nings- eller förvaltningsorganen (beträffande dessa organ, se nedan avsnitt 4.3.4) i de initiativtagande bolagen utarbeta likalydande förslag till bildandet av holdingbolaget. Förslaget skall innehålla bl.a. en redo- görelse för bolagsbildningens juridiska och ekonomiska konsekvenser för aktieägare och arbetstagare. Vidare skall i förslaget anges den lägsta andel aktier i de bolag som deltar i bildandet som skall tillskjutas till det nya bolaget. Ett minimikrav är därvid att det till det nya bolaget skall tillskjutas aktier som berättigar till av rösterna i res- pektive bolag (artikel 32.2). Om de deltagande bolagens aktieägare vid stämmor i respektive bolag godkänner förslaget, skall detta offentlig- göras och granskas av oberoende experter. Aktieägarna skall därefter beredas tillfälle att meddela om de har för avsikt att tillskjuta sina aktier för bildandet av europabolaget. Om ett tillräckligt antal aktier tillskjuts, kan bolagsbildningen fullföljas. De som har tillskjutit aktier eller andra värdepapper för bildandet av europabolaget skall erhålla aktier i detta bolag. Om europabolaget skall bildas i form av ett dotterbolag, skall detta ske på samma sätt som när ett företag bildar ett dotterbolag i form av ett nationellt publikt aktiebolag (artikel 36). Här skall man tillämpa den nationella lagstiftning som gäller i den medlemsstat där dotterbolaget skall ha sitt säte. Förordningen innehåller inte några närmare regler om förfarandet. Ombildning av ett publikt aktiebolag till ett europabolag skall inledas med att det berörda bolagets lednings- eller förvaltningsorgan lämnar ett förslag till ombildning. Förslaget skall innehålla bl.a. en redogörelse för ombildningens konsekvenser för aktieägarna och arbetstagarna (artikel 37.4). Sedan förslaget har offentliggjorts (artikel 37.5) och granskats av oberoende experter (artikel 37.6), skall bolagsstämman besluta om ombildningen (artikel 37.7). När ett europabolag har bildats, skall det enligt artikel 12 registreras i ett sådant register som avses i det första bolagsrättsliga direktivet (68/151/EEG), det s.k. publicitetsdirektivet. Registreringen skall offent- liggöras i enlighet med samma direktiv (artikel 13 och artikel 15.2). Vidare skall ett meddelande om registreringen offentliggöras i Europe- iska gemenskapernas officiella tidning (artikel 14). Av förordningen följer att ett europabolag måste uppfylla vissa särskilda krav för att kunna registreras, bl.a. när det gäller frågor som har med arbetstagarinflytande att göra (se artikel 12.212.4). Därutöver skall bolaget uppfylla de allmänna krav som gäller för publika aktiebolag i den medlemsstat där bolaget skall ha sitt säte (jfr artikel 9). Liksom i svenska aktiebolag utövas aktieägarnas beslutanderätt i europa- bolag vid bolagsstämma. När det gäller europabolagets övriga organi- sation kan denna vara uppbyggd på två olika sätt, antingen enligt ett s.k. monistiskt system eller enligt ett s.k. dualistiskt system. Det monistiska systemet som är det som ligger närmast det svenska systemet innebär att det utöver bolagsstämman finns ett bolagsorgan, förvaltningsorganet. I det dualistiska systemet finns det, utöver bolagsstämman, två bolags- organ, ett ledningsorgan och ett tillsynsorgan. Det dualistiska systemet har sin förebild främst i den tyska aktiebolagsrätten men förekommer även i andra länder. Det är bolaget självt och alltså inte medlemsstaten som bestämmer vilken av organisationsmodellerna som bolaget skall använda sig av. Det innebär att europabolag med säte i i vissa fall kan komma att tillämpa den för svensk aktiebolagsrätt främmande dualistiska orga- nisationsmodellen. I det dualistiska systemet svarar ledningsorganet för bolagets ledning och förvaltning (artikel 39.1), medan tillsynsorganet har till uppgift att tillsätta och entlediga ledamöterna i ledningsorganet (artikel 39.2) samt att kontrollera ledningsorganets förvaltning (artikel 40.1). Tillsynsorganet får inte för egen del ha några befogenheter att vidta förvaltningsåtgärder (artikel 40.1). Ledamöterna i tillsynsorganet väljs av bolagsstämman (artikel 40.2). I det monistiska systemet är det förvaltningsorganet som utövar ledningen och förvaltningen av bolaget (artikel 43.1). Förvaltningsor- ganets ledamöter tillsätts av bolagsstämman (artikel 43.3). Förvaltnings- organet kan sägas motsvara styrelsen i ett svenskt aktiebolag. Det är tillåtet att i nationell lagstiftning föreskriva att löpande förvalt- ningsåtgärder såsom i svensk rätt får vidtas av en verkställande direktör (artiklarna 39.1 och 43.1). Denna möjlighet gäller både monis- tiskt och dualistiskt organiserade bolag. Förordningen innehåller vidare regler om beslutförhets- och majoritets- krav i de olika bolagsorganen (artiklarna 50 samt 5760) samt krav på mötesfrekvens (artiklarna 44 och 54). Vidare finns det regler om mino- ritetsaktieägares rätt att begära sammankallande av bolagsstämman (artikel 55) och att få upp punkter på dagordningen för en stämma (artikel 56). När det gäller genomförandet av bolagsstämman samt omröstningsförfarandet skall nationella regler för publika aktiebolag tillämpas på europabolagen. SE-förordningen innehåller inte några detaljerade regler om hur redovis- ningen i ett europabolag skall se ut. I artikel 61 finns i stället en allmän hänvisning till de regler som gäller för publika aktiebolag om upp- rättande och offentliggörande av årsredovisning samt, i förekommande fall, koncernredovisning. Eftersom medlemsstaternas lagstiftning på detta område i stor utsträckning redan är harmoniserad genom olika direktiv innebär detta i praktiken att likartade redovisningsregler kommer att gälla för europabolag med säte i olika länder. När det gäller europabolag som är kredit- eller finansinstitut eller försäkringsföretag anges i artikel 62 att dessa skall falla under de natio- nella redovisningsbestämmelser som har införts i enlighet med de särskilda direktiv som gäller för sådana företag (rådets direktiv /635/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut och rådets direktiv /674/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag). I artikel 63 anges att frågor om avveckling, likvidation, obestånd och betalningsinställelse skall regleras av den nationella lagstiftning som i respektive land tillämpas på publika aktiebolag i dylika frågor. I några avseenden innehåller emellertid förordningen särskilda bestämmelser om detta. Det gäller t.ex. i de fall då ett europabolag inte uppfyller kravet på att bolaget skall ha sitt säte och huvudkontor i samma medlemsstat. Enligt artikel 64 skall i sådana fall lämpliga åtgärder vidtas för att bristen skall rättas till. Om detta visar sig vara otillräckligt, skall bolaget försättas i likvidation. 4.3.7Ombildning av ett europabolag till ett nationellt bolag Ett europabolag kan ombildas till ett nationellt publikt aktiebolag (artikel 66). En sådan ombildning får ske tidigast efter bolagets regis- trering och inte förrän de två första årsredovisningarna har godkänts. I fråga om förfarandet vid ombildningen gäller i allt väsentligt samma bestämmelser som när ett nationellt bolag ombildas till ett europabolag (se ovan). I förordningen åläggs medlemsstaterna att vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa ett effektivt genomförande av förordningen samt att utse sådana behöriga myndigheter som förutsätts finnas för vissa uppgifter (artikel 68). Vidare föreskrivs att kommissionen efter förord- ningens ikraftträdande skall lämna en rapport om förordningens tillämp- ning. Kommissionen skall därvid också lämna förslag till sådana föränd- ringar som bedöms erforderliga (artikel 69). 5 beslutanderätt i vissa frågor Som redan har nämnts har reglerna om europabolag bortsett från de som har med frågor om arbetstagarinflytande att göra meddelats i förordningsform. En EG-förordning är bindande i sin helhet och direkt tillämplig i varje medlemsstat (artikel 249 i EG-fördraget). EG- domstolen har slagit fast att förordningar inte får införlivas i nationell rätt eftersom detta skulle kunna skapa tvivel om deras ursprung och rättsliga effekt (jfr prop. 1994/95:19 del 1 s. 524 f.). Om en viss fråga regleras i förordningen, skall och får således inte utfärda några be- stämmelser om samma fråga. Några nationella regler får i princip inte heller införas när det gäller frågor som inte regleras direkt i förordningen. Förordningen innehåller nämligen bestämmelser (artikel 9) om vad som skall gälla i sådana fall. I första hand skall man då tillämpa de lag- bestämmelser som har antagits för att tillämpa gemenskapsåtgärder som specifikt avser europabolag. Härmed torde förordningen avse sådana nationella regler som medlemsstaterna enligt EG-rätten är skyldiga att införa i fråga om europabolag. I andra hand hänvisar förordningen till de lagbestämmelser som gäller för ett publikt aktiebolag bildat i överens- stämmelse med lagstiftningen i den medlemsstat där europabolaget har sitt säte. I sista hand skall bestämmelserna i bolagets bolagsordning tillämpas. Det sagda innebär att det inte är aktuellt att på något heltäckande sätt reglera frågor om europabolag i svensk lagstiftning (se vidare avsnitt 5.2). Förordningens regler gäller, utan genomförandeåtgärder, såsom svensk rätt och i den mån någon fråga inte regleras direkt i SE-förord- ningen eller i annan EG-lagstiftning följer det av förordningen att den svenska, på publika aktiebolag tillämpliga, lagstiftningen skall tillämpas på europabolagen. En omfattande och detaljerad kompletterande natio- nell lagstiftning skulle innebära risker för konflikter mellan, å ena sidan, den nationella lagstiftningen och, å andra sidan, förordningens regler och tolkning av dessa. Av artikel 10 följer vidare att ett europabolag i varje medlemsstat skall behandlas som ett publikt nationellt aktiebolag i den medlemsstat där det har sitt säte. Detta innebär att det inte är möjligt för en medlemsstat att i andra fall än då detta följer av SE-förordningen särbehandla europa- bolagen i förhållande till nationella aktiebolag. De rättigheter och skyldigheter som publika aktiebolag har enligt en medlemsstats natio- nella rättsordning skall alltså som regel gälla även för europabolag med säte i den staten. Trots vad som har sagts finns det i vissa delar anledning att över- väga om förordningen bör kompletteras med svensk lagstiftning. I förordningen föreskrivs nämligen att medlemsstaterna har rätt att själva besluta i vissa frågor som rör europabolagen. I några avseenden är medlemsstaterna även skyldiga att införa lagregler eller vidta andra åt- gärder vid sidan av förordningens reglering. Sålunda får eller skall komplettera förordningen med nationella bestämmelser när det gäller: möjligheten för ett bolag som inte har sitt huvudkontor i gemen- skapen att i vissa fall delta i bildandet av ett europabolag (artikel 2.5), skyldigheten för europabolag att förlägga sitt huvudkontor och sitt säte till samma plats (artikel 7), skyddet för minoritetsaktieägare och borgenärer i samband med att ett europabolag flyttar sitt säte från en medlemsstat till en annan (artik- larna 8.5 och 8.7), möjligheten för en nationell myndighet att motsätta sig att ett europa- bolag flyttar sitt säte (artikel 8.14), möjligheten för en nationell myndighet att motsätta sig att ett bolag deltar i bildandet av ett europabolag genom fusion (artikel 19), skyddet för minoritetsaktieägare som motsätter sig bildandet av ett europabolag genom fusion (artikel 24.2), fusion genom förvärv av aktier i dotterbolag (artikel 31.2), skyddet för minoritetsaktieägare som motsätter sig tillskapandet av ett europabolag genom bildande av ett holdingbolag (artikel 34), majoritetskraven för beslut om ombildning av ett nationellt bolag till Prop. 2003/04:112 ett europabolag (artikel 37.8), den verkställande direktörens ansvar för europabolagets löpande förvaltning (artiklarna 39.1 och 43.1), val av ledamöter i ledningsorganet (artikel 39.2), tidsgräns för uppdrag som ledamot i ledningsorganet i vissa fall (arti- kel 39.3), antalet ledamöter i bolagsorganen (artiklarna 39.4, 40.3 och 43.2), dualistiskt organiserade europabolag med säte i (artikel 39.5), tillsynsorganets rätt till information (artikel 41.3), angivande i bolagsordningen av vissa typer av åtgärder som kräver beslut av förvaltningsorganet respektive tillsynsorganets medgivande (artiklarna 48.1 och 48.2), tidpunkten för ett europabolags första bolagsstämma (artikel 54), aktieägares rätt att sammankalla bolagsstämma och att begära att nya ärenden tas upp på dagordningen (artiklarna 55 och 56), majoritetskrav för beslut om ändring av bolagsordningen (artikel 59.2), sanktioner mot europabolag som inte uppfyller förordningens krav på sätets placering (artiklarna 64.2 och 64.3), samt ett europabolags aktiekapitals- och redovisningsvaluta (artikel 67). Därutöver är enligt artikel 68 skyldigt att vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa ett effektivt genomförande av förordningen samt att utse de behöriga myndigheter som skall finnas enligt förord- ningen. Utöver de frågor som anges i förordningen finns det anledning att överväga hur förordningen förhåller sig till lagen om utländska filialer samt vad som skall gälla i fråga om firma, bokföringsskyldighet och regler om straff och vite. De nämnda frågorna kommer att behandlas i avsnitt 5.35.37. Regeringens förslag: De svenska regler som kompletterar förord- ningen om europabolag tas in i en särskild lag om europabolag. För europabolag som driver försäkringsrörelse placeras dock reglerna i försäkringsrörelselagen. Promemorians förslag: Frågan har inte uttryckligen diskuterats i promemorian. Den lagtekniska utformningen av promemorians lag- förslag överensstämmer dock i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: och Juridiska fakultets- nämnden vid har anfört att den lagstiftningsteknik som valts i promemorian gör att regleringen om europabolag blir svåröverskådlig. Övriga remissinstanser har inte kommenterat saken. Skälen för regeringens förslag: Som redan har konstaterats är det inte möjligt att i den svenska lagstiftningen reglera europabolagen på ett heltäckande sätt. Förordningens bestämmelser är direkt tillämpliga i varje medlemsstat och får i princip inte upprepas i medlemsstatens nationella Det är inte heller tillåtet att i nationella bestämmelser klar- Prop. 2003/04:112 lägga innebörden av förordningens regler. Europabolagen kommer således att regleras av en blandning av EG- regler och kompletterande nationella regler. Därtill kommer att för- ordningen innehåller omfattande hänvisningar till medlemsstaternas nationella lagstiftning om publika aktiebolag. Dessa skall, utan särskilda omvandlingsåtgärder, tillämpas på europabolag med säte i den medlems- staten. Det sagda innebär oundvikligen att regelsystemet för europabolag kommer att bli svåröverskådligt. För att så långt som möjligt begränsa dessa olägenheter föreslår vi, i likhet med vad som föreslogs i prome- , att de svenska reglerna om europabolag i så stor utsträckning som det är möjligt samlas i en särskild lag om europabolag. När det gäller europabolag som driver försäkringsrörelse bör dock som utgångs- punkt i konsekvens med den lagstiftningsteknik som gäller på försäkringsområdet de grundläggande reglerna placeras i försäkrings- rörelselagen (1982:713). I promemorian föreslogs att lagen om europabolag skulle innehålla ett antal hänvisningar till redan befintliga bestämmelser, t.ex. i aktiebolags- lagen, som skulle vara tillämpliga också på europabolag med säte i . vid har ansett att en lämpligare lösning skulle vara att de tillämpliga reglerna i t.ex. aktiebolagslagen i stället togs in i sin helhet i lagen om europabolag. Enligt vår mening skulle dock en sådan ordning inte medföra några vinster i fråga om överskådlighet, särskilt med hänsyn till att europa- bolagen, genom hänvisningar i , i stor omfattning ändå kommer att regleras av bestämmelser i aktiebolagslagen. För den som skall tillämpa regler om europabolag blir det således ändå nödvändigt att i många situationer använda sig av aktiebolagslagens bestämmelser. Vi anser mot den bakgrunden att övervägande skäl talar för den lagtekniska lösning som valts i promemorian. Lagrådet har invänt mot den föreslagna lagstiftningstekniken i försäkringsrörelselagen. Enligt Lagrådet resulterar den i en lagstiftning som inte motsvarar rimliga krav på tillgänglighet och överskådlighet. Med hänsyn till att en översyn av försäkringsrörelselagen har inletts har emellertid Lagrådet accepterat det nuvarande förslaget som en temporär lösning. Vi kan hålla med om att den föreslagna regleringen i för- säkringsrörelselagen i vissa avseenden är svårtillgänglig. I denna del kommer emellertid som Lagrådet har påpekat lagstiftningen ses över i samband den pågående översynen av associationsrätten för försäkrings- företag (se Fi 2003:10, ). 5.3Bör ett bolag med huvudkontor utanför EES få delta i bildandet av ett europabolag? Regeringens förslag: Ett aktiebolag med huvudkontor i en stat utanför EES skall få delta i bildandet av ett europabolag i , om bolaget är bildat i överensstämmelse med lagstiftningen i en medlemsstat, har sitt säte i den medlemsstaten samt har en faktisk och fortlöpande anknytning till ekonomin i en medlemsstat. av ett europabolag såsom dotterbolag skall också andra juridiska personer med huvudkontor utanför EES under motsvarande förut- sättningar få delta i bildandet. Promemorians förslag: Överensstämmer i allt väsentligt med rege- ringens förslag. I promemorian föreslogs emellertid att möjligheten för juridiska personer med huvudkontor utanför EES att bilda dotterbolag i form av europabolag skulle stå öppen endast för aktiebolag och ekono- miska föreningar (se promemorian s. 26 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt promemorians förslag eller inte haft några invändningar mot det. Bakgrund: Artikel 2 i SE-förordningen innehåller allmänna be- stämmelser om hur ett europabolag bildas. Som har framgått av avsnitt 4.3.2 kan detta ske bl.a. genom fusion, ombildning eller tillskapandet av ett holding- eller dotterbolag. Gemensamt för dessa olika sätt är att de förutsätter att de bolag som deltar i bildandet har sitt säte och huvud- kontor i gemenskapen. I artikel 2.5 öppnas dock en möjlighet för medlemsstaterna att tillåta bolag som inte har sitt huvudkontor i gemen- skapen att delta i bildandet av ett europabolag. I sådana fall skall det krävas att bolaget är bildat i överensstämmelse med lagstiftningen i en medlemsstat, har sitt säte i den medlemsstaten, samt har faktisk och fortlöpande anknytning till ekonomin i en medlems- Förordningens huvudregel att bolaget skall ha sitt säte och huvud- kontor i samma stat är ett uttryck för principen om det faktiska hemvistet (siège réel). Denna princip innebär att ett bolag skall falla under de regler som gäller där det rent faktiskt är verksamt och inte där det formellt har registrerats. Det skall sålunda inte vara möjligt för ett bolag att välja de rättsregler som passar bolaget bäst genom att registrera sig i ett annat land än det där det bedriver sin verksamhet (s.k. forum shopping). Följaktligen skall, enligt detta synsätt, ett bolag som flyttar sitt huvudkontor till ett annat land också vara underkastat det nya landets regler. Principen om det faktiska hemvistet tillämpas i flera av EU:s medlems- stater, bl.a. i och . I råder dock ett annat synsätt. Sålunda karakteriseras ett svenskt bolag av att det är bildat enligt svensk lag och att det har sitt registrerade säte inom . Enligt det svenska synsättet förblir bolaget svenskt även om det flyttar sitt huvud- kontor och hela sin verksamhet till ett annat land. Om ett bolag i samband med flyttning av huvudkontoret vill underkasta sig det nya landets lagstiftning, krävs att det svenska bolaget först upplöses genom likvidation varefter verksamheten överförs till ett nybildat bolag i det nya landet. Motsvarande synsätt kommer till uttryck i bl.a. brittisk, neder- ländsk och finländsk rätt. För bankaktiebolag och vissa andra finansiella bolag är förhållandena något annorlunda. Till följd av särskilda regler om tillstånd för att driva sådana verksamheter gäller för sådana bolag att de måste ha säte och huvudkontor i samma medlemsstat. Syftet med detta är att underlätta för tillsynsmyndigheten i det land som har auktoriserat det finansiella före- taget att driva en effektiv tillsyn (se prop. 1992/93:90 s. 68, 1994/95:50 s. . 2003/04:112 346 och 1995/96:173 s. 92 f.).2 Skälen för regeringens förslag: En första fråga är om det över huvud taget bör vara möjligt för företag med huvudkontor utanför EES att delta i bildandet av ett svenskt europabolag. Som har framgått av det föregående kan ett svenskt aktiebolag flytta sitt huvudkontor till ett annat land och ändå anses som ett svenskt bolag. Det gör härvid inte någon skillnad om huvudkontoret förläggs i ett annat land inom eller utanför EES. Det finns enligt vår mening inte heller i detta sammanhang anledning att behandla bolag olika beroende på var huvudkontoret är beläget. Ett bolag som har sitt registrerade säte inom EES bör följaktligen kunna delta i bildandet av ett europabolag i även om det har sitt huvudkontor utanför EES. För att detta skall vara möjligt krävs enligt artikel 2.5 i SE-förordningen att särskilda be- stämmelser tas in i svensk lag. Vi föreslår därför att det införs sådana I enlighet med vad förordningen föreskriver måste det därvid uppställas krav på att bolaget är bildat i överensstämmelse med lagstiftningen i en medlemsstat, har sitt säte i den medlemsstaten samt har faktisk och fortlöpande anknytning till ekonomin i en medlemsstat. Nästa fråga är vilka företagstyper som bör omfattas av bestämmelsen. När det gäller bildande enligt artikel 2.1, artikel 2.2 och artikel 2.4 följer det av förordningen att endast aktiebolag får delta i bildandet. bör därför den svenska bestämmelsen avse endast aktiebolag och deras Bestämmelserna i artikel 2.3 om bildande av europabolag i form av dotterbolag omfattar däremot alla typer av bolag som ryms inom EG- rättens bolagsbegrepp (se artikel 48 i EG-fördraget). gjordes bedömningen att bestämmelserna i praktiken främst var av bety- delse för aktiebolag och ekonomiska föreningar. letterande svenska lagregeln begränsades därför såvitt gäller bildande enligt artikel 2.3 till att omfatta sådana juridiska personer och deras Remissinstanserna har godtagit promemorians förslag. emellertid konstateras att det i de övriga nordiska ländernas förslag till lagstiftning om europabolagen inte finns någon regel som på motsva- rande sätt begränsar kretsen av juridiska personer som får delta i bil- dandet av ett europabolag. Enligt vår mening finns det heller inte några principiella skäl för en sådan begränsning. Tvärtom inger det vissa be- tänkligheter att i detta avseende införa en reglering som inte är neutral i förhållande till olika associationsformer. Det kan inte heller uteslutas att det kan uppkomma ett praktiskt behov för exempelvis ett handelsbolag, 2 Bestämmelserna om detta följer av EG-direktiv (artikel 6.2 i och rådets direktiv /12/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut [kreditinstitutsdirektivet], artikel 3.2 i rådets direktiv /22/EEG om investeringstjänster inom värdepappersområdet [investeringstjänstedirektivet], artikel 3 i rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper [fondföretag] [UCITS- direktivet], artikel 8.1a i rådets första direktiv /239/EEG av om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring [första skadeförsäkringsdirektivet]