prop · GR03102 · 2004-05-06 00:00:00 — det genomsnittliga värdet av alla betyg som redovisas i elevernas slutbetyg. högskoleförordningens bestämmelser om meritvärdering av slutbetyg vid antagning till högre utbildning. För gymnasieskolan totalt var den genomsnittliga betygspoängen /03 14,0 poäng. hade 14,7 poäng och männen 13,4. För elever med utländsk bakgrund var motsvarande siffror 13,6 och 12,6. /02 var den genom- snittliga betygspoängen 13,8, vilket tyder på en ökning därpå. Resultat från gymnasieskolans nationella kursprov i svenska och svenska som andraspråk B visar, , att kvinnorna fått högre betyg än männen på samtliga tre delprov. på provets muntliga del är något högre än på de skriftliga delarna. eleverna på nationella program uppfyllde kravet för betyget godkänd på kursprovet i matematik A. resultatfördelningen relativt jämn. I likhet med föregående år visar kursprovet i Engelska A en påfallande resultatskillnad mellan de olika För samtliga delprov och för varje program är andelen elever som klarat gränsen för betyget Godkänt två tredjedelar eller större. Bäst resultat uppnås på det muntliga provet. Slutbetyg utfärdas då eleven fått betyg i alla kurser som ingår i dennes /03 lämnade av eleverna 3 gymnasieskolan med slutbetyg. Det är en ökning med nästan en procentenhet sedan föregående läsår. Grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier har den som fått slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program och har lägst betyget Godkänd på kurser som omfattar av de gymnasiepoäng som krävs för ett fullständigt program. 2002/03 uppnådde av de elever som fick slutbetyg grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier, vilket är grundläggande behörighet jämfört av männen. Gymnasieskolan skall inte enbart ge eleverna kunskaper utan också främja elevernas utveckling till ansvarskännande människor som aktivt deltar i och utvecklar yrkes- och samhällslivet. gymnasieskolan främjar elevernas utveckling till ansvarskännande människor i samhällslivet. Enligt studien i demokratin har dagens gymnasieungdomar ungefär samma syn på demokrati och eget Skr. 2003/04:102 deltagande i samhällslivet samt vilja att påverka samhället som svensken Det föreligger dock skillnader mellan olika program i fråga om kunskaper om demokrati och styrkan i samhällsengagemanget. Studien pekar även på att ungdomarna ställer höga krav på vad det innebär att vara en god vuxen medborgare. I gymnasieskolan har elevantalet ökat med /04 jämfört med året innan. Det går 333 928 elever i gymnasieskolan. Det finns totalt 755 gymnasieskolor /04 belägna i 275 av landets kommuner. Andelen elever som går i en gymnasieskola belägen i en annan kommun är . Utbudet av nationella program varierar mellan kommunerna. Liksom föregående läsår är de oftast förekommande programmen samhällsvetenskaps- och naturvetenskapsprogrammen. Dessa program erbjuds i ett stort antal kommuner. /04 gick av alla elever på något av de nationella programmen. gick på samhällsvetenskaps-, naturvetenskaps- och teknikprogrammen. Andelen elever med utländsk bakgrund på nationella program är högst på handels- och administrationsprogrammet samt omvårdnadsprogrammet, följt av naturvetenskaps- och samhälls- programmen. Av eleverna i gymnasieskolan var män och kvinnor. På de nationella programmen varierar andelen kvinnor från på omvårdnadsprogrammet till på el- och energiprogrammen. Endast tre program, naturvetenskaps-, medie- samt hotell- och restaurangprogrammen, hade en relativt jämn könsfördelning. av eleverna går på ett specialutformat program. Dessa program har en relativt jämn könsfördelning. För de elever som inte antagits till ett nationellt eller specialutformat program eller som avbrutit en påbörjad utbildning är kommunerna skyldiga att erbjuda utbildning på det individuella programmet. Ett mål för det individuella programmet är att stimulera till vidare studier på ett nationellt program. /04 fanns det 23 980 elever på individuella program, vilket är en ökning med ungefär 750 elever jämfört med året innan. Dessa elever utgjorde av det totala antalet elever i gymnasieskolan. På Baccalaureate (IB) återfinns en procent av samtliga elever. startade 44 nya fristående gymnasieskolor, vilket är en minskning jämfört med föregående år. /04 finns det sammanlagt 240 fristående gymnasieskolor. På de fristående gymnasie- skolorna går omkring 34 285 elever, vilket motsvarar av hela gymnasieskolan. Av dessa är män och kvinnor. I de fristående gymnasieskolorna är andelen elever med utländsk bakgrund med en relativt jämn fördelning mellan män och kvinnor. Elever i fristående gymnasieskolor läser oftast utbildningar närliggande samhällsvetenskapliga programmet samt el- och naturvetenskaps- Skr. 2003/04:102 programmen. var den totala kostnaden, inklusive kostnad för skolskjuts och nystartade fristående skolor, för gymnasieskolan. Vid jämförelse med föregående år har samhällets kostnader för gymnasieskola i fasta priser (KPI) ökat med . Av den totala kostnaden för gymnasieskolan stod den kommunala gymnasieskolan för medan landstingens gymnasieutbildningar uppgick till . Fristående gymnasieskolor, riksinternatskolor och internationella skolor stod för av den totala kostnaden för gymnasieskolan. Kostnaderna för undervisning är den största kostnadsposten. Den utgör av den totala kostnaden. Undervisningskostnaden består främst av lärarlöner men även av kostnaden för kompetensutveckling. Lokalkostnaderna står för av gymnasieskolans samlade kostnader, vilket betyder att lokaler är den näst största kostnadsposten. Kostnaderna för läromedel utgör av den totala kostnaden. Elevvård utgör drygt en procent och skolmåltider uppgår till av kostnaderna. minskade kostnaden för skolmåltider med . Den har dock åter ökat . Den totala kostnaden för fristående gymnasieskolor 2002 var . Sedan föregående år har kostnaderna ökat . För samtliga huvudmän var kostnaden per elev, exklusive skolskjuts och nystartade fristående skolor, vilket är en ökning med knappt en procent innan. Ökningen förklaras av att kostnaderna ökat medan elevantalet ökat . En elev i gymnasieskola kostade inklusive skolskjuts , vilket är en ökning med omkring en procent jämfört med året tidigare. Variationen i kostnad per elev är betydande mellan olika huvudmän. Det förklaras främst av att huvudmännen anordnar olika gymnasie- program, vars kostnader skiljer sig avsevärt. I huvudsak erbjuder t.ex. landstingen naturbruksutbildningar, vilka är resurskrävande att anordna. var den genomsnittliga undervisningskostnaden för gymnasieskolor med huvudman ca per elev. Det är en ökning med jämfört med året innan. har antalet heltidstjänster per 100 elever ökat något. Den genomsnittliga lönen för gymnasielärare har ökat med . Således utgör ökade lönekostnader förklaringar till den högre undervisningskostnaden. I den kommunala gymnasieskolan var lokalkostnaden per elev , vilket är en marginell ökning. var läromedelskostnaden i den kommunala gymnasieskolan ungefär per elev, vilket är en minskning med jämfört med föregående år. har elevvårdskostnaderna ökat Skr. 2003/04:102 kontinuerligt till per elev 2002. per elev var ca . Kostnaden per elev i fristående gymnasieskolor var , vilket är en ökning jämfört med . Motsvarande siffra för de kommunala gymnasie- skolorna (inklusive skolskjutsar) visar per elev. Diagram 5.4 Kostnad per elev i gymnasieskola, totalt och fördelat på olika kostnadsslag, 19912001 Index där 1991=100, fasta priser, KPI Källa: 235, Jämförelsetal för huvudmän Del 2, 2003. Kostnad per elev och program Mellan gymnasieskolans program är skillnaden stor i kostnad per elev. Med per elev visar det samhällsvetenskapliga programmet den lägsta genomsnittliga kostnaden. Jämförelsevis låg kostnad per elev uppvisar även naturvetenskapsprogrammet, handels- och administrationsprogrammet jämte barn- och fritidsprogrammet. Den mest resurskrävande utbildningen i regi är naturbruks- programmet, som i genomsnitt kostar nästan per elev. Kostnaden för att anordna samma program varierar mellan kommuner. Den största skillnaden i kostnad per elev visar specialutformade program följt av hantverksprogrammet respektive byggprogrammet. Variationen i de olika programmens kostnader förklaras till viss del av skilda lokal- och utbildningsbehov. Diagram 5.5 Genomsnittlig kostnad per gymnasieprogram och elev 2002 Antalet tjänstgörande lärare omräknat till heltidstjänster uppgick /04 till ca 27 350, vilket är en ökning med från förgående läsår. Andel lärare med pedagogisk utbildningsbakgrund var , vilket är en marginell minskning. Det fanns 8,2 heltidstjänstgörande lärare per 100 elever. Könsfördelningen är relativt jämn såväl för lärare med lärarexamen som för lärare utan lärarexamen. Sedan ett flertal år tillbaka är tendensen inom gymnasieskolan en ökande brist på lärare med lärarexamen, särskilt för lärare i yrkesinriktade ämnen. Personal inom elevhälsan, såsom skolläkare, skolsköterska, skolkurator, skolpsykolog, specialpedagog och elevassistent, har ökat i antal i kommunala gymnasieskolor. Det kommer att finnas ett stort rekryteringsbehov av lärare framöver bl.a. till följd av att de stora ungdomskullarna nu når gymnasieskolan. Särskilt när det gäller lärare i yrkesinriktade ämnen finns en risk för brist på lärare med pedagogisk utbildning då medelåldern är hög och antalet nyexaminerade inte bedöms täcka det beräknade rekryteringsbehovet. Obligatorisk särskola och gymnasiesärskola Särskolan består av den obligatoriska särskolan (grundsärskola och träningsskola) och gymnasiesärskola på nationella, specialutformade och individuella program. Särskoleutbildningen syftar till att ge barn och ungdomar med utvecklingsstörning en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i och gymnasieskolan. För den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan gäller samma läroplaner som för respektive gymnasieskolan. Därtill har den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan kursplaner som är anpassade till respektive skolform samt till de olika behov som skolan skall kunna tillgodose för var och en av särskolans elever. I särskolan var det totala antalet inskrivna elever under /04 21 626, vilket är en ökning med sedan föregående läsår. Av de 14 916 eleverna i den obligatoriska särskolan är integrerade i och går i träningsskolan. Övriga elever har grundsärskolan som sin huvudman. I gymnasiesärskolan finns av de 6 710 eleverna på ett program med yrkesinriktning, i yrkesträning och i verksamhetsträning. I den obligatoriska särskolan är flickor medan motsvarande siffra i gymnasiesärskolan är . I den obligatoriska särskolan fanns 25,8 heltidstjänstgörande lärare per 100 elever, vilket är en liten ökning jämfört med året innan. Andelen heltidstjänstgörande lärare med pedagogisk utbildning var . Det är en betydligt större andel kvinnliga tjänstgörande lärare i den obligatoriska särskolan än manliga. Detta förhållande gäller även gymnasiesärskolan även om snedfördelningen inte är fullt lika tydlig där. I gymnasiesärskolan fanns 24,8 lärare per 100 elever. Andelen heltidstjänstgörande lärare med pedagogisk utbildning var . var kommunernas kostnader för särskola . Jämfört med året innan visar siffran en ökning . Med är kostnaden per elev exklusive skolskjuts något högre i obligatorisk särskola än i gymnasiesärskola där motsvarande siffra visar . Kostnaden varierar dock kraftigt mellan kommuner. Motsvarande siffror föregående år var respektive , vilket är en ökning med fyra respektive knappt en procent. Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté, , som har i uppdrag att se över utbildning för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning. Kommittén skall ge förslag till hur kvaliteten i utbildning kan öka för dessa elever och hur samverkan mellan elever med och utan utvecklingsstörning kan öka. Kommittén har redovisat ett första delbetänkande: För den jag är om utbildning och utvecklingsstörning (SOU 2003:35) samt skall redovisa sitt slutbetänkande . Det offentliga skolväsendet för vuxna Det offentliga skolväsendet för vuxna består av vuxen- utbildning, vuxenutbildning för utvecklingsstörda och svensk- undervisning för invandrare. Det övergripande målet för kommunernas vuxenutbildning är att öka vuxnas kompetens samt att utveckla infrastrukturen för vuxnas lärande. Syftet är att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet, eko- nomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Vuxenut- bildningen skall stödja ett flexibelt och livslångt lärande och i ökad utsträckning tillgodose människors behov av lärande utifrån den enskilda individens önskemål, behov och förutsättningar. Modern teknik och pedagogik ger möjlighet till långtgående individualisering och geografisk spridning. Denna flexibilitet skall ge både kvinnor och män möjlighet att kombinera fortsatt lärande med yrkes- och privatliv. Målen för de olika skolformerna inom vuxenutbildningen anges i skollagen (1985:1100) och i läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94). Det offentliga skolväsendet för vuxna har genomgått en förändring i riktning mot en ökad och förbättrad samverkan mellan kommuner, andra utbildningsanordnare och näringslivet. Inom en infrastruktur för vuxnas lärande har, i många kommuner, och även på den regionala nivån, ett samarbete utvecklats mellan verksamheter tillhörande olika politikområden. Myndigheten för skolutveckling har analyserat kvalitetsredovisningar på kommunnivå respektive verksamhetsnivå i ett femtiotal kommuner. Som helhet uppvisar redovisningarna brister i strategiskt tänkande. Kvalitetsredovisningarnas relation till övriga lokala styrdokument i den kommunala styrkedjan samt till verksamhetsuppföljning i övrigt bör analyseras i samband med att insatser för att stödja kommuner i deras kvalitetsarbete planeras. Det livslånga lärandet är välutvecklat i i jämförelse med andra länder. Deltagande i formella och icke- formella utbildningsformer är högre än i flertalet andra länder i . Det offentliga skolväsendet för vuxna har en lång tradition i och ur ett internationellt perspektiv är deltagandet i vuxenutbildning högt och har varit så . Den kommunala vuxenutbildningen innehåller tre nivåer: grundläggande och gymnasial vuxenutbildning samt påbyggnadsutbildning. Med de stu- derandes tidigare utbildning och livserfarenhet som utgångspunkt skall utbildningen fördjupa och utveckla de studerandes kunskaper som grund för yrkesverksamhet, fortsatta studier och för deltagande i samhällslivet. Grundläggande vuxenutbildning syftar dels till att ge vuxna de kunskaper och färdigheter, motsvarande grundskolenivå, som krävs för att delta i samhälls- och arbetsliv och dels till att lägga en grund för fortsatta studier. Enligt skollagen är grundläggande vuxenutbildning en rättighet för vuxna som saknar sådana färdigheter som normalt Skr. 2003/04:102 uppnås i . Varje kommun är skyldig att aktivt verka för att nå dem som har rätt till grundläggande vuxenutbildning och motivera dem att delta. Gymnasial vuxenutbildning syftar till att erbjuda vuxna personer kunskaper och färdigheter motsvarande gymnasial nivå. Varje kommun har skyldighet att erbjuda och informera om möjligheterna till gymnasial vuxenutbildning samt att verka för att vuxna deltar i sådan utbildning. Kommunerna skall sträva efter att utbildningen så långt det är möjligt svarar mot individens efterfrågan och behov. En person är behörig att delta i utbildningen det år han eller hon fyller , eller efter avslutad gymnasieskola. Påbyggnadsutbildningar syftar till att ge vuxna personer utbildning som leder till en ny nivå inom deras yrke eller till ett nytt yrke. trädde förordningen (2002:1012) om vuxen- utbildning i kraft. Den grundar sig på synsätt och intentioner som finns i propositionen om Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxen- utbildningen (prop. 2000/01:72). Den nya förordningen innebär att vuxenutbildningen i högre grad än tidigare skall tillgodose den enskilda människans önskemål och behov på ett flexibelt sätt. Förordningen medför möjligheter för huvudmännen att inrätta delkurser, lokala kurser och individuella kurser som komplement till de nationella kurserna. Därtill finns även möjlighet att utfärda intyg efter genomgången kurs istället för, eller som komplement till, de traditionella betygen. infördes ett nytt rekryteringsbidrag vid vuxenstudier som ett komplement till det ordinarie studiemedlet. Bidraget regleras i lagen (2002:624)om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande och är avsett att motivera vuxna med kort tidigare utbildning att börja studera. Förutsättningar för att bidraget skall beviljas är att den sökande är , och är eller riskerar att bli arbetslös eller har ett sådant funktionshinder att han eller hon behöver för att uppnå målet med sina studier. Bidraget får, oavsett studietakt, lämnas för sammanlagt . Rekryteringsbidraget påverkar inte tiden för det ordinarie studiestödet. Enligt () har ca fördelat på ca 21 300 studerande betalats ut i rekryteringsbidrag . Av bidragstagarna tillhörde kategorin arbetslösa, riskerade arbetslöshet och fick bidraget på grund av funktionshinder. Andelen män med rekryterings- bidrag var . skall på uppdrag av regeringen redovisa en bedömning av resurshanteringen samt andra viktiga erfarenheter i anslutning till arbetet med rekryteringsbidraget. Myndigheten för skolutveckling och uttrycker oro över det gångna årets ökade brister i den geografiska likvärdigheten då det gäller tillgång till vuxenutbildning. belyser ur ett likvärdighetsperspektiv är behovet av vuxenpedagogisk kompetensutveckling, rektorernas ansvarsroll, samverkan med andra myndigheter, rättssäkerheten i samband med betygssättning samt tillgången till individuellt stöd för lärande. veckling mening är att den nationella styrningen behöver förtydligas och kompletteras för att komma tillrätta med problemen. att likvärdighet i tillgång och innehåll samt kvalitet inom det offentliga skolväsendet för vuxna med ett minskat statsbidrag till kommunerna noga behöver följas och stödjas. Enligt Myndigheten för skolutveckling är processutveckling en väsentlig del av den reformering vuxenutbildningen genomgår. vuxenpedagogiken bör diskuteras utifrån ett deltagarperspektiv där arbetsformer och innehåll i det formella lärandet knyts samman med det Det innebär att vuxenutbildningen går från att ha varit utbudsstyrd till att styras av den enskildes behov och önskemål. Därmed ställs nya krav på infrastrukturen i utbildningssystemet. Myndigheten för skolutveckling menar att vilket stöd som skall ges och hur det skall utformas måste bygga på en analys av den vuxna befolk- ningens behov med utgångspunkt i prioriterade målgrupper. påpekar vikten av utveckling inom området för validering, något som krävs för att effektivisera nyttjandet av utbildningstiden för såväl individen som samhället. Under /03 var det totala antalet studerande i den kommunala vuxenutbildningen ca 244 000, vilket är en minskning med jämfört med föregående år. minskade den statliga finansie- ringen med , från 2,9 till 1,7 miljarder. i grundläggande vuxenutbildning ökade från medan andelen på gymnasial nivå minskade från . av de studerande i den kommunala vuxenutbildningen var män, en andel som varit . En anledning till det kan enligt vara att man behåller ett kursutbud som till stor del består av ett innehåll som appellerar till kvinnor och att kursutbudet inte baseras på behovsanalyser hos gruppen I likhet var en fjärdedel av de studerande i åldrarna . Även de studerandes utbildnings- bakgrund har i stort sett likadan ut. En tredjedel har högst tvåårig gymnasieutbildning medan en tredjedel har en gymnasieutbildning längre Antalet kursdeltagare var under /03 1 077 445. räknas som flera kursdeltagare om han eller hon deltog i mer än en kurs Den totala andelen kursavbrott uppgick till 19 Män avbryter i större utsträckning än kvinnor och utlandsfödda avbryter i högre grad än svenskfödda. kommunala vuxenutbildningen har legat på i stort sett samma nivå den Kursavbrott är emellertid inte enbart negativa. De kan utgöra ett mått på flexibilitet i verksamheten. räknas även när en kursdeltagare byter till en annan kurs på grund av att han eller hon påbörjat en kurs på för låg eller för hög nivå eller av annan anledning reviderar sin studieplanering. Ett avbrott kan också bero på att den studerande fått erbjudande om arbete eller studier i annan skolform, till exempel högskolan. Statistik över hur många studerande som avbyter studierna helt och i så fall av vilken anledning finns inte. Tabell 5.3 Kursdeltagare i vuxenutbildning läsåren 1999/2000 till 2002/2003 Av det totala antalet kursdeltagare som slutfört en kurs inom den gymnasiala vuxenutbildningen under /03 saknas uppgift om betyg för . /95 har andelen kursdeltagare i gymnasial vuxenutbildning som erhållit betyget Godkänd minskat från och andelen som erhållit Mycket väl godkänd ökat från . Liksom i och gymnasieskolan hade kvinnor inom vuxenutbildning i genomsnitt högre betyg än män. Svenskfödda hade högre betyg än utlandsfödda. Ett nytt riktat statsbidrag skall utgå till kommunerna för att det utvecklingsarbete som skett för skall konsolideras. Bidraget utgår under förutsättning att kommunerna finansierar ett visst antal platser med egna medel och att en fortsatt utveckling av vuxenutbildningen äger rum. fördelades medel motsvarande minst 46 500 heltids- studieplatser inom den kommunala vuxenutbildningen. Huvuddelen lämnades för gymnasial vuxenutbildning. Det kan jämföras med de 70 300 platser kommunerna tilldelades 2002. Myndigheten för skolutveckling anser att det är viktigt att bidraget kopplas till en dialog mellan staten och kommunerna om utvecklingen av förutsättningarna för vuxnas lärande. Den totala kostnaden för den kommunala vuxenutbildningen uppgick till ca . Det är en minskning från föregående år. motsvarade de statliga bidragen av de totala kostnaderna för vuxenutbildning. Kommunernas kostnad per heltidsstuderande var medan kost- naden per heltidsstuderande för uppgick till . Motsvarande siffror var för kommunerna och för landstingen. Den totala kostnaden för den kommunala vuxenutbildningen har alltså minskat medan kostnaden per heltidsstude- rande har ökat. Tabell 5.4 Kommunernas kostnader för den kommunala vuxenutbildningen åren 1999 2002 /03 studerade av befolkningen i åldrarna 2064 år i vuxenutbildning. Antal kommuner som själva anordnar vuxenutbildning har legat på en jämn nivå och är för läsåret 277 stycken. Däremot har antal heltidsstuderande sjunkit kraftigt. För /03 var siffran 155 307, vilket är en minskning med 20 procent jämfört med året innan. Tabell 5.5 Antal studerande i den kommunala vuxenutbildning med kommunen som huvudman på olika nivåer läsåren 1999/2000 2002/03 5.3.2 Vuxenutbildning för utvecklingsstörda Vuxenutbildning för utvecklingsstörda syftar till att erbjuda vuxna personer med psykisk utvecklingsstörning kunskaper och färdigheter, motsvarande dem som ungdomar får i den obligatoriska särskolan och på de nationella eller specialutformade programmen i gymnasiesärskolan. Kommunerna skall erbjuda utbildning som svarar mot behov och efter- frågan samt informera om möjligheterna till särvux. Det finns dock inte någon rättighet för den enskilde att delta i vuxenutbildning för utveck- lingsstörda liknande den som finns för grundläggande vuxenutbildning. Myndighetens för skolutveckling bedömning är att vuxenutbildningen för utvecklingsstörda har låg prioritet i kommunerna och inte ses som en självklar del i infrastrukturen för vuxnas lärande. Områden som speciellt bör uppmärksammas är vuxenutbildning för invandrade utveck- lingsstörda, samverkan mellan grannkommuner, yrkesutbildningar i samverkan med arbetslivet och aktiv rekrytering av prioriterade deltagare. För att de nationella målen skall uppnås bör insatser göras för att informera om och förankra det uppdrag kommunerna har då det gäller vuxenutbildning för utvecklingsstörda. Innebörden av uppdraget måste spridas till såväl kommuner som andra aktörer och intressenter.