prop · GS0345 · 2004-11-16 00:00:00 — Straffet för förförelse av ungdom är böter eller fängelse i högst sex må- nader. Kommittén har föreslagit att maximistraffet för brottet höjs från fäng- else till fängelse i högst . Kommittén har som skäl anfört att köp av sexuella tjänster av underåriga generellt sett har ett högre straffvärde än motsvarande handlingar som riktar sig mot vuxna personer. Enligt kommitténs mening bör detta nu komma till uttryck i straffbestämmelsens straffskala. Regeringen delar denna bedömning. Genom en sådan ändring uppfylls också det tidigare omnämnda EU- rambeslutets krav på ett minsta föreskrivet maximistraff för brott som består i bl.a. att någon ägnar sig åt sexuell aktivitet med ett barn om pengar eller andra former av betalning eller ersättning lämnas (se avsnitt 5.3). ECPAT har invänt mot den föreslagna straffskalan och anfört att böter bör tas bort från straffskalan så att straffet i stället blir fängelse i högst . Enligt ECPAT är det viktigt att man från lagstiftarens sida visar att detta brott är oacceptabelt och innebär en allvarlig kränkning av barnet. Enligt ECPAT framgår detta inte tillräckligt tydligt om böter finns kvar i straffskalan. Regeringen vill dock framhålla att tillämpnings- området för den föreslagna bestämmelsen är sådant att gärningar av skif- tande slag kommer att kunna bedömas som köp av sexuell handling av barn. Bestämmelsen syftar till att omfatta gärningar för vilka ett minsta straff om fängelse kan tyckas för strängt. Det kan t.ex. vara frå- ga om fall där ersättning i någon form visserligen förekommit men där offret är nära och omständigheterna även i övrigt är sådana att straffvärdet är lågt. Regeringen anser därför att straffskalan även fort- sättningsvis bör innehålla böter. 12.2Utnyttjande av barn för sexuell posering Regeringens förslag: Ett särskilt brott införs som avser utnyttjande av barn för sexuell posering. Brottet skall benämnas utnyttjande av barn för sexuell posering och omfatta gärningar då någon främjar eller ut- nyttjar att ett barn utför eller medverkar i sexuell po- sering. För sådant brott skall också den dömas som begår en sådan gärning mot ett barn som fyllt femton men inte , om posering- en är ägnad att skada barnets hälsa eller utveckling. Straffet skall vara böter eller fängelse i högst . För grovt brott skall straffet vara fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det avsett en verksamhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller in- neburit ett hänsynslöst utnyttjande av barnet. Regeringens bedömning: Kommitténs förslag till ändringar i ord- ningslagen (1993:1617) bör inte genomföras. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén har dock föreslagit en annan lagteknisk lösning och utform- ning av lagtexten. Enligt kommitténs förslag bör frågan om utnyttjande av barn och ungdomar för sexuell posering regleras i två nya bestämmel- ser om sexuell exploatering av ungdom respektive sexuell kränkning av barn. Straffet bör enligt kommitténs förslag vara böter eller fängelse i högst . Kommittén har vidare föreslagit vissa ändringar i ordnings- lagen (1993:1617), bl.a. att förbudet mot anordnande av offentlig porno- grafisk föreställning bör förtydligas samt att straffet för överträdelse av förbudet bör skärpas. Kommittén har också föreslagit att det i lagen bör införas en särskild förverkandebestämmelse. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat förslaget utan erinran. Några remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , och , anser att lagtexten i vissa delar är diffus och kan leda till tillämpningsproblem. har ifrågasatt kommitténs förslag i den del som rör fall av sexuell posering som annars kan skada den unges utveckling och me- nar att den föreslagna kriminaliseringen i övrigt framstår som tillräcklig. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning HomO och anser att kriminaliseringen såvitt avser förbudet mot att använda ungdomar för sexuell posering bör be- gränsas till otillbörliga förfaranden. Några remissinstanser, bl.a. , har invändningar mot brottsrubriceringen sexuell exploa- tering av ungdom som med hänsyn till uppdraget att förenkla språket anses som mindre väl funnen. När det gäller förslagen i ordningslagen (1993:1617) är flertalet av de remissinstanser som yttrat sig positiva. Några remissinstanser, bl.a. Soci- alstyrelsen och , är dock tveksamma till om förslagen kommer att ha någon effekt och menar att sexklubbarna bäst bekämpas med upplys- ning och socialt arbete. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians lagförslag innefattar dock en delvis annorlunda lagteknisk lösning och utformning av lagtexten. Enligt promemorians förslag behandlas frågan om utnyttjande av barn för sexuell posering i två nya straffbestämmelser om sexuellt utnyttjande av barn (8 §) respek- tive sexuell exploatering av barn (11 §). Remissinstanserna: har framfört synpunkter bl.a. när det gäller gränsdragningen mellan brottet sexuellt utnyttjande av barn i 8 § och sexuell exploatering av barn i 11 § och anser att den framstår som tämligen oklar. , och har invänt mot strafflatituderna och menar att straffskalan när brottet riktar sig mot barn bör vara strängare än för motsvarande brott som riktar sig mot vuxna. Några remissinstanser, bl.a. tings- rätt, , och , har väckt frågan om inte ett barns låga ålder bör utgöra en sådan omständig- het som kan kvalificera ett brott som grovt. Skälen för regeringens förslag och bedömning Många barn lever i en utsatt situation och riskerar att bli offer för sexuellt utnyttjande genom att t.ex. utnyttjas i pornografiska samman- hang som på sexklubbar eller för framställning av pornografi. utgå ifrån att barn och unga människors medverkan i sådan verksamhet regelmässigt innehåller inslag av utnyttjande. Det finns en påtaglig risk att dessa barn påverkas negativt såväl socialt som psykiskt och i vissa fall även fysiskt. Behovet av ett starkt skydd för barn och ungdomar mot att utnyttjas för sådana ändamål är uppenbart. Sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi har fått ett allt mer gränsöverskridande inslag, inte minst genom det ökade användandet av Internet samt den ökade rörligheten mellan länder både inom och utom . Ett effektivt förebyggande och en effektiv be- kämpning av denna brottslighet förutsätter ett gott straffrättsligt skydd för barn inte bara i utan även internationellt. har därför i internationella sammanhang aktivt deltagit i arbete som syftar till att förhindra och bekämpa sådan brottslighet. Genom EU:s rambeslut om bekämpning av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi har medlemsstaterna enats om gemensamma minimiregler när det gäller straffrättsliga åtgärder, däribland straffrättsli- ga påföljder, i kampen mot sexuellt utnyttjande av barn och barnporno- grafi, se avsnitt 5.3. Nedan behandlas i relevanta delar behovet av even- tuella lagändringar för att svensk rätt fullt ut skall uppfylla åtagandena i rambeslutet. EU:s rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi och gällande svenska bestämmelser I artikel 2 i EU:s rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi anges vilka brott som har samband med sexuellt utnyttjande av barn och som skall vara straffbara i medlemsstaterna. En- ligt artikeln skall varje medlemsstat vidta nödvändiga åtgärder för att straffbelägga bl.a. sådant avsiktligt handlande som, att tvinga ett barn till deltagande i pornografiska föreställningar, eller att dra av eller på något annat sätt utnyttja ett barn för sådant ändamål (artikel 2 a), eller att rekrytera ett barn till deltagande i pornografiska föreställningar (artikel 2 b). Enligt artikel 1 a skall med barn avses varje person som är yngre än ar- ton år. Vad som skall förstås med begreppet pornografisk föreställning är däremot inte definierat i rambeslutet. Det är därför rimligt att utgå ifrån att avsikten är att medlemsstaterna skall ges en viss frihet vid tolk- ningen och tillämpningen av bestämmelserna i rambeslutet. Begreppet pornografisk föreställning förekommer i ordningslagen (1993:1617). Av 2 kap. 14 § samma lag framgår att offentlig tillställning som utgör pornografisk föreställning inte får anordnas. Enligt förarbetena till lagen skall med pornografisk föreställning förstås en föreställning med levande aktörer, där sexuella situationer eller händelseförlopp framställs på ett ohöljt och utmanande sätt. För frågan om en föreställning skall anses vara pornografisk är de sexuella inslagens karaktär och omfattning av betydelse. I begreppet får anses ingå att det primära syftet med föreställ- ningen skall vara att förmedla pornografi. Enstaka inslag av striptease eller liknande framställningar i t.ex. en teater eller varietéföreställning gör inte föreställningen pornografisk. Enbart filmförevisning i sig anses inte heller vara en pornografisk föreställning (prop. 1973:115 s. 108 och 1981/82:187 s. 70 f.). Vid införandet av förbudsbestämmelsen sades att förbudet även omfattar enskild posering, om den kan anses utgöra eller vara en del av en tillställning, som anordnas på sådant sätt att allmänhe- ten äger tillträde (prop. 1981/82:187 s. 73). Med pornografisk föreställ- ning torde således avses främst sådana offentliga framträdanden av sexu- ell innebörd på en scen eller enskilt på s.k. sexklubbar. Gärningen skall enligt rambeslutet ha begåtts antingen genom att tvinga eller rekrytera ett barn till deltagande i pornografisk föreställning eller genom att dra av eller på något annat sätt utnyttja ett barn för sådant ändamål. Tvinga får anses innebära att det skall vara fråga om situationer där gärningsmannen genom användande av någon form av våld eller hot förmår ett barn att delta i pornografisk föreställning. Rekry- tera torde närmast avse olika förfaranden som syftar till att locka till sig lämpliga personer till en viss typ av arbete eller verksamhet, dvs. att vär- va eller anskaffa en person. Ett typexempel i nu angivet avseende torde vara att erbjuda ett barn arbete på en s.k. sexklubb. Att dra av ett barns deltagande i pornografisk föreställning torde närmast avse fall där någon skaffar sig ekonomisk vinst på sådan verksamhet, medan på annat sätt utnyttja synes kunna avse bl.a. sådana situationer där någon utnyttjar ett barns deltagande i sådan föreställning i syfte att tillskansa sig andra fördelar än rent ekonomiska. Hit torde även kunna hänföras de kunder som besöker sexklubbar för att titta på föreställningen eller köpa sig en enskild posering i anslutning till föreställningen. I subjektivt hänseende krävs att gärningsmannen har begått handlingen uppsåtligen. Svensk lagstiftning innehåller flera bestämmelser som kan bli tillämp- liga på förfaranden som anges i artikel 2. För människohandel döms, enligt 4 kap. 1 a § , den som med användande av olaga tvång eller vilseledande, med utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller med något annat sådant otillbörligt medel rekryterar, transporterar, inhyser, tar emot eller vidtar någon annan sådan åtgärd med en person, och därigenom tar kontroll över personen, i syfte att personen skall utsättas för brott enligt 6 kap. 1, 2, 3 eller 4 § samma balk, utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt ut- nyttjas för sexuella ändamål, utnyttjas i krigstjänst eller tvångsarbete el- ler annat sådant tvångstillstånd, utnyttjas för avlägsnande av organ, eller på annat sätt utnyttjas i en situation som innebär nödläge för den utsatte. För samma brott döms också den som i sådant syfte som nämnts till annan för över kontrollen över en person, eller från annan tar emot kon- trollen över en person. Om gärningen begåtts mot en person som inte fyllt krävs inte att något otillbörligt medel använts. Straffet är fängelse i lägst två och högst . Om brottet är mindre grovt döms till fängelse i högst . För olaga tvång döms, enligt 4 kap. 4 § , den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något. Detsamma gäller om någon med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller ange an- nan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande, om tvånget är otillbörligt. Straffet är böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt är dock straffet fängelse i lägst och högst . bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr. För sexuellt ofredande döms, enligt 6 kap. 7 § , den som i annat fall än som avses förut i kapitlet, sexuellt berör barn eller förmår barnet att företa eller medverka i någon handling med sexuell innebörd. För samma brott döms även den som genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår någon som har fyllt femton men inte att företa eller medverka i en handling med sex- uell innebörd, om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställ- ning av bild. För brottet är stadgat böter eller fängelse i högst . Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) får en minderårig inte anlitas till eller utföra arbete på sätt som medför risk för skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling (5 kap. 3 § första stycket). Med min- derårig avses den som inte har fyllt (5 kap. 1 §). Det strider således mot nämnda lag att utnyttja barn genom att anlita dem för arbete på sexklubb. Detsamma gäller om barn utnyttjas för framställning av pornografiskt material eller anlitas på massageinstitut eller poseringsateljéer. har möjlighet att ingripa med föreläggande eller förbud i fall då en minderårig har arbetsuppgifter av sådant slag som avses i 5 kap. 3 § (7 kap. 7 §). Den som bryter mot ett sådant föreläggande eller förbud kan dömas till böter eller fängelse i högst (8 kap. 1 §). Som tidigare framförts är det enligt 2 kap. 14 § ordningslagen (1993:1617) förbjudet att anordna en offentlig tillställning som utgör pornografisk föreställning. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet an- ordnar en offentlig tillställning i strid mot förbudet kan dömas till böter eller fängelse . Behovet av lagändringar handlingar som skall utgöra brott Att tvinga ett barn till deltagande i pornografiska föreställ- ningar samt att dra av eller på något annat sätt utnyttja ett barn för sådant ändamål (artikel 2 a i EU-rambeslutet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi) kan vara att bedöma som olaga tvång eller sexuellt ofredande. Enligt den senare bestämmel- sen skall, enligt vad som tidigare redovisats, den dömas för sexuellt ofre- dande som sexuellt berör barn eller förmår barnet att företa eller medverka i någon handling med sexuell innebörd. För sexu- ellt ofredande skall även den dömas som genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår någon som har fyllt femton men inte att företa eller medverka i en handling med sexuell innebörd, om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställning av en bild. Det skydd som straffbestämmelsen om sexuellt ofredande erbjuder mot att bl.a. barn utnyttjas för sexuell posering, med eller utan sam- band med framställning av pornografisk bild, förutsätter alltså inte att barnet utsatts för vare sig tvång eller otillbörlig påverkan för att det skall anses ha förmåtts att medverka. Ordet förmå kan enligt förarbetena i det- ta sammanhang sägas vara liktydigt med att få någon annan att göra nå- got. När det gäller barn medför barnets ringa ålder att dess egen inställning till medverkan vid bl.a. sexuell posering inte kan tillmä- tas någon betydelse (prop. 1983/84:105 s. 56 och prop. 1994/95:2 s. 32 f.). Om barnet emellertid är fordras däremot i svensk rätt att gärningsmannen utövat otillbörlig påverkan på barnet. Beträffan- de dessa barn faller således medverkan som skett utan att barnet utsatts för otillbörlig påverkan utanför de svenska straffbestämmelserna. Utan- för det straffbara området bedöms också falla att dra av, eller på annat sätt utnyttja ett barns deltagande i en pornografisk föreställning, utan att barnet förmåtts därtill eller utsatts för otillbörlig påverkan. Det senare gäller såväl barn som är som . Vad därefter gäller rekrytering av barn att delta i pornogra- fiska föreställningar (artikel 2 b i EU-rambeslutet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi) bör ett sådant förfarande kunna bestraffas som sexuellt ofredande. När det gäller barn som fyllt men inte krävs, som nämnts, för straffansvar för sexuellt ofredande att gärningsmannen utövat någon form av otillbörlig påverkan. Utanför det straffbara området synes därför höra sådana fall där rekryte- ring av barn som fyllt men inte skett, utan att någon form av otillbörlig påverkan förekommit. Mot bakgrund av det ovan anförda gör regeringen den bedömningen att svensk lagstiftning inte till alla delar svarar mot de åtaganden som ställs i rambeslutet när det gäller vilka handlingar som skall vara straffbe- lagda. De gärningar som åtminstone i vissa fall inte är kriminaliserade enligt gällande rätt är när någon drar av eller på annat sätt utnytt- jar ett barns deltagande i pornografisk föreställning, utan att barnet för- måtts därtill eller utsatts för otillbörlig påverkan, eller rekryterar ett barn mellan till deltagande i pornografiska föreställningar, utan att barnet utsatts för otillbörlig påverkan. Frågan om hur dessa kriminali- seringsåtaganden lämpligen bör uppfyllas behandlas nedan. En ny bestämmelse om utnyttjande av barn för sexuell posering För att åstadkomma en så heltäckande kriminalisering som möjligt när det gäller skyddet för barn mot att utnyttjas i pornografiska framställningar och vid sexuell posering och för att fullt ut skall uppfylla rambeslutets krav på kriminalisering bör barn och ungdomar nu ges ett ökat skydd mot att utnyttjas för sådana ändamål och de skador som kan bli en följd därav. Lagtekniskt bör detta enligt regeringens me- ning åstadkommas genom att det införs ett särskilt brott med avseende på utnyttjande av barn för sexuell posering. Som utgångspunkt för krimina- liseringen bör lämpligen användas den nuvarande straffbestämmelsen om sexuellt ofredande (7 § första och andra styckena ). Som framgår av det ovan redovisade har åtagandena i rambeslutet begränsats till barns deltagande i pornografiska föreställningar. Enligt regeringens mening bör emellertid en utvidgad kriminalisering inte begränsas till en- bart sådana framträdanden. Starka skäl talar i stället för att låta det utvid- gade straffbara området, i likhet med vad som är fallet enligt den nuva- rande lagstiftningen, omfatta också sexuell posering som sker i andra sammanhang än på s.k. sexklubbar, t.ex. i en privat krets eller för fram- ställning av pornografiska bilder. Inte minst när det gäller utnyttjande av underåriga för framställning av pornografiskt material vet vi numera ge- nom forskning att om den sexuella handlingen dokumenteras på bild eller film kan detta medföra ytterligare skadliga effekter, nämligen det livs- långa traumat att ständigt leva med vetskapen om att finnas filmad i en förnedrande situation och vetskapen om att bilderna kan spridas såväl nationellt som internationellt. Det har bl.a. framkommit att barn som har förmåtts att utföra sexuella handlingar, t.ex. posering, i samband med framställning av pornografiska bilder riskerar ett trauma med stark ångest som följd. När det gäller barn anser regeringen att den straffrättsliga lagstiftningen bör erbjuda ett absolut skydd mot utnyttjande för sexuell posering. Barn får nämligen redan genom sin ringa ålder an- ses befinna sig i en så utsatt och sårbar situation att alla åtgärder som syftar till ett utnyttjande av barnet för sådant ändamål bör vara straffbara. Med hänsyn till barnets ringa ålder bör i likhet med nuvarande lagstift- ning barnets egen inställning till medverkan vid sexuell posering inte tillmätas någon betydelse. Vad därefter gäller frågan om också barn i ålderskategorin bör ges ett motsvarande absolut skydd mot att utnyttjas för sexuell pose- ring ligger det visserligen nära till hands att även beträffande 1518- åringar föra ett liknande resonemang och helt bortse från den unges egen inställning. Mot bakgrund av att den som uppnått i princip har rätt till ett eget sexualliv anser emellertid regeringen att ett generellt absolut förbud skulle få alltför långtgående konsekvenser. Huvudregeln att man har en sexuell självbestämmanderätt innebär att man kan samtycka till samlag och andra sexuella handlingar. Så kan t.ex. en 25-årig man straffritt ha samlag med en 15-årig flicka under förutsätt- ning att flickans medverkan är frivillig i alla avseenden och parterna inte står i något beroendeförhållande till varandra. Om ett generellt absolut förbud mot sexuell posering införs medför detta att mannen straffritt skulle kunna ha samlag med flickan, men riskera att begå ett sexualbrott i det fall flickan före samlaget i syfte att väcka bådas sexualdrift klär av sig inför honom, dvs. utför en sexuell posering. Flickans samtycke skulle vara av betydelse vid den straffrättsliga bedömningen av om samlaget var frivilligt, men inte vid bedömningen av poseringen. Det nu sagda talar enligt regeringen med styrka för att ett poseringsförbud när det gäll- er 1518-åringar måste begränsas på något sätt. Som tidigare framhållits kan man numera utgå ifrån att anlitande av unga människor i t.ex. pornografiska föreställningar på s.k. sexklubbar eller för framställning av pornografiskt material regelmässigt innehåller inslag av utnyttjande. Unga människor som utnyttjas i sådana pornogra- fiska sammanhang kan dessutom ofta inte själva överblicka och bedöma de långsiktiga konsekvenserna av sitt handlande. De riskerar därutöver att drabbas av såväl fysiska som psykiska skadeverkningar. När det gäller barn i åldern som utnyttjas för sexuell posering på s.k. sexklub- bar eller för framställning av pornografiska bilder kan man som regel utgå ifrån att den unge utför poseringen mot någon form av ersättning. Att under sådana omständigheter, dvs. genom att utlova eller ge ersätt- ning, få ungdomar att deltaga i en sådan för den unge skadlig verksamhet utgör enligt regeringens mening utan tvekan ett sådant straffvärt förfa- ringssätt som bör omfattas av det kriminaliserade området. ligt regeringens mening skäl att låta ett sådant förbud också omfatta sex- uell posering mot ersättning i andra, t.ex. privata, sammanhang. Men även utanför det nu nämnda området bör den unge tillerkännas ett straffrättsligt skydd mot att utnyttjas för sexuell posering, nämligen i de fall poseringen annars är ägnad att skada den unges hälsa eller utveck- ling. Vilka poseringar som uppfyller det angivna kriteriet får bedömas utifrån samtliga omständigheter. Enligt regeringens mening torde så dock regelmässigt vara fallet då poseringen utförts under någon form av våld eller hot, eller barnet blivit vilselett eller någon övertalat barnet att posera i en för barnet typiskt sett skadlig miljö som t.ex. inom sexklubbs- eller pornografibranschen. Regeringen återkommer i författningskommentaren med en utförligare redogörelse för hur uttrycket varit ägnad att skada den unges hälsa eller utveckling skall förstås. Mot bakgrund av vad som ovan framförts föreslår regeringen sålunda att det kriminaliserade området enligt en ny reglering bör omfatta sådana fall då någon främjar eller utnyttjar att ett barn utför eller medverkar i sexuell posering. Därutöver föreslog regeringen i lagrådsre- att tillämpningsområdet också skulle omfatta sådana fall då någon begår en sådan gärning mot ett barn som fyllt femton men inte , om poseringen sker mot ersättning eller annars är ägnad att skada barnets hälsa eller utveckling.