prop · GS0324 · 2004-10-13 00:00:00 — 7 kap. 33 § ÅRL. Bilagan har ändrats genom att en ny rubrik för kapitalandelsfonden har tagits in i uppställningsformen för balansräkningen. I och med det har de efterföljande fondernas beteckning ändrats. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds närmast efter Se kommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i ÅRL, punkten 1. Ett företag som upprättar koncernredovisning med tillämpning av de redovisningsstandarder som har antagits enligt och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder får föra över belopp som i koncernredovisningen har avsatts till kapitalandelsfonden till fritt eget Hänvisningen i 7 kap. 2 § ÅRKL till 7 kap. 28 § ÅRL innebär att även ett företag som ÅRKL är tillämplig på och som upprättar koncern- redovisning enligt IAS-förordningen får föra över belopp som har avsatts till kapitalandelsfonden till balanserade vinstmedel. I övrigt hänvisas till kommentaren till punkten 2 i ikraftträdande och övergångsbestämmelser till lagen om ändring i ÅRL. Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1559) om Prop. årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag 4 kap. 1 § Med beaktande av vad som föreskrivs i 2 § skall följande bestämmelser om värderingen i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) tillämpas: 1 § första stycket och 2 § om vad som är anläggningstillgångar och omsättningstillgångar, 3 § om anskaffningsvärde för anläggningstillgångar, 4 § om avskrivning av anläggningstillgångar, 5 § om nedskrivning av anläggningstillgångar, 68 §§ om uppskrivning av anläggningstillgångar, 9 § förstafjärde styckena om värdering av omsättningstillgångar, 10 § om värdering av pågående arbeten, 11 § första och andra styckena om varulagrets anskaffningsvärde, 12 § om redovisning till bestämd mängd och fast värde, 13 a § om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, 14 § om egna aktier, 14 a14 d §§ om värdering av finansiella instrument, 14 e § om värdering av säkrade poster, 14 f och §§ om värdering av vissa tillgångar till verkligt värde, 15 § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån, samt 16 § om omräkning av förlagsinsatser. (Jfr 4 kap. 1 § utredningens förslag) Hänvisningen till de nya paragraferna 14 f och §§ i 4 kap. ÅRL, innebär att materiella tillgångar och immateriella tillgångar får värderas till verkligt värde, om det står i överensstämmelse med principerna om överskådlighet, god redovisningssed och rättvisande bild. Genom hänvis- ningen till 4 kap. 14 f och §§ ÅRL i förevarande paragraf införlivas artikel 1.1 i bankredovisningsdirektivets (i lydelse enligt artikel 3.1 i moderniseringsdirektivet) hänvisningar till artiklarna 42e och 42f i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Hänvisningen till 4 kap. 14 f och §§ innebär att dessa bestämmelser endast får tillämpas av sådana företag som avses i 3 kap. 4 a § ÅRL, dvs. noterade företag som omfattas av ÅRKL samt sådana företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättats med tillämpning av de IAS/IFRS som har antagits på grundval av IAS-förordningen. Av 4 kap. 14 f § andra stycket framgår vidare att en värdering enligt den paragrafen endast får ske om samtliga tillgångar inom samma kategori värderas till verkligt värde. Det är sålunda inte tillåtet att exempelvis värdera vissa förvaltningsfastigheter till verkligt värde och andra till anskaffningsvärde enligt 4 kap. 3 § ÅRL (genom hänvisningen i 4 kap. 1 §). Av 4 kap. § framgår att värdeförändringar som uppkommer på biologiska tillgångar och förvaltningsfastigheter skall redovisas i resultat- räkningen. Värdeförändringar på andra materiella tillgångar och på immateriella tillgångar skall som huvudregel redovisas i fonden för verkligt värde. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.3.2. I övrigt hän- visas till författningskommentaren till 4 kap. 14 f och §§ ÅRL. 4 kap. 2 § De i 1 § angivna bestämmelserna i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) skall tillämpas med följande avvikelser: 1.I en bank krävs för uppskrivning av anläggningstillgång enligt 6 § första stycket medgivande. 2.I en sparbank får uppskrivningsbeloppet, vid uppskrivning enligt 6 § första stycket, tas i anspråk för avsättning till reservfond, och uppskrivningsfonden, i stället för vad som sägs i 7 §, tas i anspråk för avsättning till reservfond. 3.En bank får inte tillämpa 7 § första stycket 2 om användande av uppskrivningsfonden för täckande av förlust. 4.Om det finns särskilda skäl, får medge att även andra kreditinstitut och värdepappersbolag än sådana företag som avses i 3 kap. 1 § tredje stycket denna lag får tillämpa bestämmelsen i 13 a §. 5.Finansiella instrument skall tas upp till sitt verkliga värde om det är förenligt med 14 a §. 6.Om det finns särskilda skäl, får medge att även andra kreditinstitut och värdepappersbolag än sådana företag som avses i3 kap. 1 § tredje stycket denna lag får tillämpa bestämmelserna i 14 f och §§. (Paragrafen saknar motsvarighet i utredningens förslag och Finans- departementets promemorior) Den nya punkten 6 innebär att , efter ansökan, får medge att även andra kreditinstitut, värdepappersbolag och finansiella holdingföretag än sådana företag det hänvisas till i 3 kap. 1 § tredje stycket denna lag får tillämpa bestämmelserna i 14 f och g §§ ÅRL. På samma sätt som angivits ovan beträffande tillämpningen av 4 kap. 13 a § får inspektionen lämna ett sådant medgivande om det finns särskilda skäl. Bestämmelsen kan t.ex. bli aktuell att tillämpa för det fall ett företag ingår i en koncern som upprättar koncernredovisning med tillämpning av IAS-förordningen, men företaget ändå inte konsolideras i koncernredo- visningen. Prövningen får dock naturligtvis ske efter en helhetsbe- dömning. Bestämmelsen har även behandlats i avsnitt 6.3.2. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för räkenskapsår som inleds närmast efter . De nya bestämmelserna i 4 kap. 14 f och g §§ ÅRL träder i kraft (se kommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestäm- melserna till lagen om ändring i ÅRL, punkten 1). Motsvarande tidpunkt gäller för kreditinstitut och värdepappersbolag. 12.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag I och med att 4 kap. 5 § ändras till att endast avse placeringstillgångar (C) som inte är finansiella instrument är det naturligt att den begräns- ningsregel för värderingen av sådana tillgångar flyttas från 4 kap. 3 § till ett nytt andra stycke i 4 kap. 5 §. Det innebär att 4 kap. 3 § utmönstras. 4 kap. 1 § Med beaktande av vad som föreskrivs i 2 § skall följande bestämmelser om värderingen i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) tillämpas: 2 § om immateriella anläggningstillgångar, 3 § om anskaffningsvärde för anläggningstillgångar, 4 § om avskrivning av anläggningstillgångar, 5 § om nedskrivning av anläggningstillgångar, 68 §§ om uppskrivning av anläggningstillgångar, 9 § förstafjärde styckena om värdering av omsättningstillgångar, 10 § om värdering av pågående arbeten, 11 § första och andra styckena om varulagrets anskaffningsvärde, 12 § om redovisning till bestämd mängd och fast värde, 13 § om omräkning av fordringar och skulder i utländsk valuta, 13 a § om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, 14 § om egna aktier, 14 a14 d §§ om värdering av finansiella instrument, 14 e § om värdering av säkrade poster, samt 15 § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån. (Jfr 4 kap. 1 § i utredningens förslag) I paragrafen har tagits in en hänvisning till den nya 13 a § i 4 kap. ÅRL. Den paragrafen har sin grund i artikel 59 i det fjärde bolagsrättsliga direktivet, vilken det hänvisas till i artikel 1.1 i försäkringsredovisnings- direktivet. På motsvarande sätt tas därför en hänvisning till 4 kap. 13 a § ÅRL in i förevarande paragraf. Detta innebär att även noterade företag som tillämpar ÅRFL samt sådana företag som tillämpar ÅRFL och som omfattas av en koncernredovisning som upprättats med tillämpning av de IAS/IFRS som antagits på grundval av IAS-förordningen får redovisa aktier och andelar i intresseföretag med tillämpning av kapitalandels- metoden vid upprättande av årsredovisning, om det står i överens- stämmelse med principerna om överskådlighet, god redovisningssed och rättvisande bild. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.3.2. I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 4 kap. 13 a § ÅRL. Vidare hänvisas i bestämmelsen till 4 kap. 14 a14 e §§ ÅRL, vilket innebär att om värdering av finansiella instrument, behandlingen av uppkomna värdeförändringar och värderingen vid säkringsredovisning görs tillämpliga även för försäkringsföretag. Detta har sin grund i artikel 1.1 i försäkringsredovisningsdirektivet (i lydelse enligt artikel 4.1 i moderniseringsdirektivet) som hänvisar till artiklarna 42a42c i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Ändringen har behandlats i avsnitt 6.3.4. 4 kap. 2 § De i 1 § angivna bestämmelserna i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) skall tillämpas med följande avvikelser: 1.2 § tillämpas på immateriella tillgångar (B). 2.3 § skall tillämpas på samtliga tillgångar, om inte annat följer av detta kapitel. 3.4 § skall tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels place- ringstillgångar (C) samt dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadigvarande skall brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 4.a) 5 § skall tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels placeringstillgångar (C) samt dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadigvarande skall brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. b) 5 § andra stycket skall tillämpas endast på placeringar i kon- cernföretag och intresseföretag (C.II), andra finansiella placerings- tillgångar (C.III.17) samt depåer hos företag som avgivit återförsäkring (C.IV), utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 5.a) 6 och 8 §§ gäller endast skadeförsäkringsbolag och skall tillämpas på placeringstillgångar (C) samt på sådana tillgångar hänförliga till materiella tillgångar och varulager (G.I) som stadigvarande skall innehas eller brukas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. b) Aktier och andelar i koncernföretag och intresseföretag får inte skrivas upp till högre värde än vad som medges av . 6.Uppskrivningsbelopp enligt 6 § får endast användas för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller för avsättning till en uppskriv- ningsfond (AA.III). 7.7 § första stycket 2 och andra stycket om användning av upp- skrivningsfonden för att täcka förlust får inte tillämpas. 8.9 § skall tillämpas på dels fordringar (F), dels kassa och bank (G.II), dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som inte stadigvarande skall brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 9.12 § skall tillämpas på materiella tillgångar och varulager (G.I). 13 a § får om det finns särskilda skäl och efter Finansinspek- tionens medgivande tillämpas även av andra försäkringsföretag än sådana företag som det hänvisas till i den bestämmelsen. 11.Finansiella instrument skall tas upp till sitt verkliga värde om det är förenligt med 14 a §. 12.Placeringstillgångar för vilka livförsäkringstagaren bär place- ringsrisken (D) skall alltid tas upp till sitt verkliga värde. (Jfr 4 kap. 2 § i utredningens förslag) I punkterna 2 och 8 har undantagen med hänvisningar till 4 kap. 14 a och 14 e §§ tagits bort. Förklaringen är att dessa bestämmelser nu skall tillämpas även för försäkringsföretag. I punkterna 3, 4 a och b samt 5 a har hänvisningen till 5 § tagits bort. I stället anges att undantaget skall gälla när sådana tillgångar värderas till verkligt värde. Med värdering till verkligt värde avses den värdering som sker i enlighet med bestämmelserna om värdering av finansiella instrument till verkligt värde enligt 4 kap. 14 a14 e §§ ÅRL, värdering av materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde enligt 4 kap. 14 f och §§ ÅRL samt den alternativa värderingsregeln avseende vissa placeringstillgångar enligt 4 kap. 5 § denna lag. Eftersom aktier och andelar (C.III.1) skall värderas till verkligt värde enligt 4 kap. 14 a § ÅRL har undantaget avseende den typen av tillgångar i punkten 4 b och punkten 4 c som medgav att dessa tillgångar tas upp till det lägsta av anskaffningsvärdet och det verkliga värdet på balans- dagen slopats. Tillämpningsområdet för punkten 5 a har inskränkts ytterligare som följd av att bestämmelserna om värdering till verkligt värde i 4 kap. 14 a14 g §§ ÅRL görs tillämpliga även i ÅRFL. I punkten 8 har ett undantag gjorts i fråga om sådana tillgångar som tas upp till sitt verkliga värde. Undantaget innebär ett klargörande att 4 kap. 9 § ÅRL inte skall tillämpas i fråga om exempelvis finansiella instrument som redovisas i någon av de poster som nämns i punkten 8. Den nya punkten 10 innebär att , efter ansökan, får medge att även andra försäkringsföretag än sådana företag som det hänvisas till i 4 kap. 13 a § ÅRL får tillämpa den bestämmelsen. Inspektionen får lämna ett sådant medgivande om det finns särskilda skäl, t.ex. för det fall ett företags aktier eller skuldebrev är noterade vid en börs eller auktoriserad marknadsplats, men företaget avser att låta avnotera sig. Det kan då finnas skäl att tillåta företaget att även efter avnoteringen få tillämpa den nämnda bestämmelsen. En helhetsbedöm- ning måste dock naturligtvis göras. Bestämmelsen har även behandlats i avsnitt 6.3.2. Genom punkten 11 genomförs artikel 1.1 i försäkringsredovisnings- direktivet (i lydelse enligt artikel 4.1 i moderniseringsdirektivet). I arti- keln hänvisas till artiklarna 42 a42 d i det fjärde bolagsrättsliga direkti- vet (som infördes genom artikel 1.1 i ändringsdirektivet). Dessa artiklar ger medlemsstaterna rätt att kräva en marknadsvärdering av finansiella instrument. Den möjligheten utnyttjas genom att det i denna punkt före- skrivs att företag som omfattas av ÅRFL skall vara skyldiga att värdera finansiella instrument i enlighet med vad som föreskrivs i 4 kap. 14 a § ÅRL. Detta gäller dock under förutsättning att annat inte följer av 4 kap. 14 b § ÅRL som det hänvisas till i 14 a §. Punkten 12, som också är ny, motsvarar den nuvarande sista meningen i 4 kap. 5 §. Liksom tidigare skall således placeringstillgångar för vilka livförsäkringstagaren bär placeringsrisken (D) alltid värderas till verkligt värde. Villkoret ifråga flyttas över till denna paragraf då det verkliga värdet skall beräknas på det sätt som följer av 4 kap. 14 a14 e §§ ÅRL (jfr artikel 46a.2 i försäkringsredovisningsdirektivet som införts genom artikel 4.5 i moderniseringsdirektivet). 4 kap. 4 § Om erlagt belopp för räntebärande värdepapper eller lånefordringar som inte tas upp till sitt verkliga värde enligt 4 kap. 14 a § årsredo- visningslagen (1995:1554) överstiger eller underskrider det belopp som skall erhållas på förfallodagen (överkurs respektive underkurs), skall mellanskillnaden periodiseras. Vid beräkning av anskaffningsvärdet för räntebärande värdepapper och lånefordringar skall sådan periodisering av över- eller underkurs som avses i första stycket beaktas. En periodisering enligt första stycket får underlåtas under samma förutsättningar som de som anges i 4 kap. 15 § andra meningen årsre- dovisningslagen. Om en periodisering underlåts skall upplysning om förhållandet lämnas i en not. (Jfr 4 kap. 4 § i utredningens förslag) I första stycket görs undantag från kravet på en periodisering av över- eller underkurs för sådana instrument som tas upp till verkligt värde enligt de nya värderingsreglerna för finansiella instrument. En över- eller underkurs beaktas då i stället inom ramen för en värdering till verkligt värde av instrumentet. Utöver denna ändring har en redaktionell justering gjorts i tredje stycket. 4 kap. 5 § Andra placeringstillgångar (C) än finansiella instrument får tas upp till sitt verkliga värde även av andra försäkringsföretag än sådana företag som avses i 3 kap. 4 a § andra stycket årsredovisningslagen (1995:1554). Värdering enligt första stycket får ske bara om alla tillgångar som ingår i en och samma post som föregås av en arabisk siffra eller som tas upp under Byggnader och mark (C.I) värderas på samma sätt. (Paragrafen upphävs i utredningens förslag) Paragrafens nuvarande bestämmelse om värdering till verkligt värde skall inte längre tillämpas på placeringstillgångar som är finansiella Finansiella instrument skall i stället värderas till verkligt värde i enlighet med de nya reglerna i 4 kap. 14 a14 e §§ ÅRL. andra stycket föreskrivs att värdering till verkligt värde enligt första stycket endast får ske om alla tillgångar som ingår i en och samma post som föregås av en arabisk siffra eller som tas upp under Byggnader och mark (C.I), värderas på samma sätt. Detta motsvarar i sak den nu upphävda 3 §. Bestämmelsen har även behandlats i avsnitt 6.3.5. 4 kap. 6 § Vinster eller förluster som uppkommer när tillgångar tas upp till sitt verkliga värde enligt 5 § denna lag eller 4 kap. 14 a eller 14 e §§ års- redovisningslagen (1995:1554) skall redovisas som särskilda poster i resultaträkningen, om inte värdeförändringen skall redovisas i en fond för verkligt värde enligt 4 kap. 14 d § andra stycket samma lag. (Jfr 4 kap. 5 § i utredningens förslag) Ändringarna i första stycket är en följd av de nya bestämmelserna om värdering till verkligt värde av finansiella instrument i ÅRL. hänvisningen till 5 § hänvisas därför också till 4 kap. 14 a och 14 e §§ Vidare anges att en förutsättning för att en värdeförändring skall få redovisas i resultaträkningen är att inte bestämmelserna i 4 kap. 14 d § andra stycket ÅRL om redovisning i en fond för verkligt värde är Bestämmelsen har även behandlats i avsnitt 6.3.4. Eftersom fonden för orealiserade vinster utmönstras upphävs andra och tredje styckena. Denna fråga har behandlats i avsnitt 7.4. 4 kap. 7 § Om placeringstillgångar (C) i balansräkningen värderas med utgångs- punkt i anskaffningsvärdet, skall upplysningar om en värdering till verkligt värde lämnas i en not. Upplysningarna skall lämnas fördelade på de i balansräkningen enligt bilaga 1 upptagna tillgångsposterna. placeringstillgångar (C eller D) i balansräkningen värderas till verkligt värde enligt 5 § denna lag eller 4 kap. 14 a eller 14 e §§ årsredovis- ningslagen (1995:1554), skall på samma sätt upplysningar om en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet lämnas i en not. (Jfr 4 kap. 6 § i utredningens förslag) I bestämmelsen har lagts till att när placeringstillgångar (C eller D) i balansräkningen värderas till verkligt värde även enligt 4 kap. 14 a eller 14 e §§ ÅRL skall upplysningar om en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet lämnas i en not. Regleringen har sin grund i artikel 46a.3 och 4 i försäkringsredovisningsdirektivet (i lydelse enligt artikel 4.5 i moderniseringsdirektivet). 4 kap. 9 § De försäkringstekniska avsättningarna (DD och EE) skall motsvara belopp som krävs för att bolaget skall kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. (Jfr 4 kap. 9 § i promemoria) Ändringen innebär att den tidigare hänvisningen till 7 kap. 1 och 2 §§ FRL tas bort och ersätts med en övergripande bestämmelse. Lydelsen motsvarar i stort första meningen i 7 kap. 1 § FRL. Ändringen möjliggör en anpassning till utvecklingen på redovisningsområdet. Bestämmelsen har även behandlats i avsnitt 6.3.6. 5 kap. 1 § Utöver vad som följer av övriga bestämmelser i denna lag skall årsre- dovisningen innehålla de upplysningar som anges i 36 §§ nedan. Upplysningarna skall lämnas i noter. Om det inte står i strid med kravet på överskådlighet, får upplysningarna i stället lämnas i balansräkningen eller resultaträkningen. Vidare skall, med beaktande av vad som föreskrivs i 2 §, följande bestämmelser om tilläggsupplysningar i 5 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) tillämpas: 1 § andra stycket om hänvisningar till noter, 2 § om värderings- och omräkningsprinciper, 3 § om anläggningstillgångar, 4 § om uppgifter om taxeringsvärden, 4 a §, 4 b § förstatredje styckena och 4 c § om finansiella instrument, 5 § om uppskrivningsfond och fond för verkligt värde, 7 § om inköp och försäljning mellan koncernföretag, 8 och 9 §§ om uppgifter om dotterföretag och vissa andra företag, 10 § andra stycket om kort- och långfristiga balansposter, 11 § om ställda säkerheter, 12 § om lån till ledande befattningshavare, 13 § om konvertibla lån, 14 § andra och tredje styckena om förändringar i eget kapital m.m., 16 § första stycket och 17 § första stycket om upplysningar om skatt, 18 § om medelantalet anställda under räkenskapsåret, 18 a § om sjukfrånvaro, 18 b § om könsfördelningen bland ledande befattningshavare, 1921 §§ om löner, andra ersättningar och sociala kostnader, 22 § om pensioner och liknande förmåner, 23 § om tidigare styrelse och verkställande direktör, 24 § om suppleanter och vice verkställande direktör, 25 § om avtal om avgångsvederlag, samt 26 § om uppgift om moderföretag. (Jfr 5 kap. 1 § i utredningens förslag) Paragrafen reglerar vilka tilläggsupplysningar årsredovisningen skall innehålla. Paragrafen har kompletterats med hänvisningar till 5 kap. 4 a §, 4 b § förstatredje styckena, 4 c § och 5 § ÅRL avseende tilläggsupplysningar om finansiella instrument respektive fonden för verkligt värde. Bestämmelsen i 5 kap. 4 b § ÅRL får bara betydelse för försäkrings- företag om tillåtna finansiella instrument inte tas upp till verkligt värde enligt 4 kap. 14 a § ÅRL. Kompletteringen har sin grund i att det i artikel 1.1 i försäkringsredovisningsdirektivet (i lydelse enligt artikel 4.1 i moderniseringsdirektivet) införts en hänvisning till bl.a. artikel 42d och artikel 43.1.14 i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. Motsvarande hän- visningar görs därför från ÅRFL till de angivna bestämmelserna i . Bestämmelsen har även behandlats i avsnitt 6.3.4. 5 kap. 2 § De i 1 § angivna bestämmelserna i 5 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) skall tillämpas med följande avvikelser: Utöver värderings- och omräkningsprinciper enligt 2 § skall det anges vilket belopp som respektive värderingsprincip resulterat i. 2. a) 3 § första stycket skall tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels byggnader och mark (C.I), dels placeringar i koncernföretag och intresseföretag (C.II). b) 3 § andra och tredje styckena skall tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels placeringstillgångar (C), dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadig- varande skall brukas eller innehas. 4 § skall tillämpas på byggnader och mark (C.I). 4.7 § skall i stället för inköp och försäljning gälla mottagen och avgiven återförsäkring. 5.Fråga om tillstånd enligt 9 § andra stycket att utelämna uppgifter om dotterföretag och vissa andra företag prövas av . 6.10 § andra stycket om kort- och långfristiga balansposter skall tillämpas endast beträffande de skulder som förfaller till betalning senare än efter balansdagen. 7.12 § tredje stycket om lån till ledande befattningshavare skall tillämpas om företaget lämnat lån till eller ställt säkerhet till förmån för någon annan med stöd av tillstånd enligt 12 kap. 13 § försäkrings- rörelselagen (1982:713). 8.Utgifter och inkomster enligt 14 § andra stycket för egna aktier skall redovisas mot bundet eget kapital i livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst. 9.Utöver upplysningar enligt 18 § skall även uppgift lämnas om medelantalet anställda uppdelat på kontorstjänstemän, fälttjänstemän och övriga anställda i . Dessutom skall medelantalet fritidsombud och specialombud i anges var för sig. 10.Uppgift enligt 20 § första stycket 2 om löner och ersättningar till anställda skall delas upp på kontorstjänstemän, fälttjänstemän och övriga anställda i .