prop · GR03140 · 2004-04-28 00:00:00 — Samma regler skall därför även gälla för lokala kurser inom gymnasieskolan och den gymnasiala vuxenutbildningen, nämligen att de skall prövas och fastställas av . Inom vuxenutbildningen skall dock även fram- över orienteringskurser, som formellt är lokala kurser, kunna ges utan att fastställas av . De utgör en viktig möjlighet för kommunerna att utveckla vägledning, behovsanalys och validering. Även fortsättnings- vis gäller således att orienteringskurser inte betygssätts. viduella kurser betygssätts, utan den som genomgått en individuell kurs får ett intyg. Godkänt i stället för Godkänd Slutligen anser regeringen att benämningen godkänd bör ersättas med godkänt, eftersom det är elevens resultat som bedöms. De fyra betygs- stegen benämns följaktligen Icke godkänt (IG), Godkänt (G), Väl godkänt (VG) och Mycket väl godkänt (MVG). Även det gymnasiearbete som införs och som beskrivs utförligare i kapitel 6 skall betygssättas. Det innebär att det skall finnas mål och betygskriterier för gymnasiearbetet och att läraren skall sätta betyget i samråd med en medbedömare som har erfarenhet av det kunskapsområde som gymnasiearbetet avser. Regeringens förslag: Elever som tillgodogjort sig gymnasieskolans utbildning skall få gymnasieexamen. För gymnasieexamen skall krävas att eleven har lägst betyget godkänt i av de gymnasiepoäng som fordras för en fullständig studiegång inklusive godkänt betyg i gymnasiearbetet. förslag: Överensstämmer med regeringens för- Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker kom- mitténs förslag om gymnasieexamen. Verket för högskoleservice framför att en gymnasieexamen som krav för grundläggande behörighet kommer att öka tydligheten för de elever som vill studera vidare inom högskolan. Ett antal remissinstanser, däribland , , och , anser att förutom krav på grundläggande behörighet bör i en gymnasieexamen krav ställas på att eleverna därutöver har godkända betyg i vissa ämnen. anser att eleven skall vara godkänd i samtliga kärnämnen och inrikt- ningsblockets karaktärsämnen för att få en gymnasieexamen. universitet efterlyser en diskussion om gymnasieexamens internationella gångbarhet och anser att en gymnasieexamen vore värdefull om den gav behörighet för studier vid flertalet utländska universitet. ställer sig tveksam till förslaget om gymnasieexamen och framhåller att om en examen införs måste den kunna förvärvas på annan plats än i gymnasieskolan för att skapa möjlighet till livslångt lärande för alla. i är negativ och framför att i när allt fler elever upplever stress är det inte önskvärt med ännu en ribba som eleverna skall nå upp till. Skälen för regeringens förslag: Regeringen förde första gången fram idén om en examen på gymnasienivå i skrivelsen Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning - kvalitet och likvärdighet (skr. 1996/97:112). Ett förslag till examen utarbetades i departementspromemorian Gym- nasieskola i ständig utveckling (Ds 1997:78). I propositionen Gymnasieskola i utveckling kvalitet och likvärdighet (1997/98:169) föreslog regeringen att en gymnasieexamen skulle införas för alla elever som påbörjar sin utbildning på ett nationellt eller special- utformat program i gymnasieskolan /01. bevis skulle vara fullständig studiegång, dels med grundläggande behö- righet för högskolestudier, dels med lägst betyget Godkänd i ämnena svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik samt i de viktigaste karaktärsämnena på det studerade programmet. skulle även fordras ett godkänt examensarbete motsvarande 100 gym- ställde sig i princip bakom tanken på en gymnasieexamen, men begärde att regeringen ytterligare skulle utreda frågan om hur en gymnasieexamen skulle kunna utformas och återkomma till med ett utvecklat förslag. Genom tilläggsdirektiv (dir. 2001:8) uppdrog regeringen åt 2000 att pröva förutsättningarna för att införa en gymnasieexamen i gymnasieskolan. Syftet med en gymnasieexamen är att befästa och förstärka kvaliteten i svensk gymnasieutbildning. En gymnasieexamen blir ett sätt att kvalitets- säkra utbildningen utöver de instrument som redan finns inom utbild- ningssystemet. Gymnasieexamen med ämnesbetyg och gymnasiearbete ger en samlad slutbedömning av hur eleven tillgodogjort sig utbildningen i gymnasieskolan. Examensbeviset blir alltså ett kvalitetsbevis som ger en tydlig information om att utbildningens mål som helhet är uppnådda. För blivande arbetsgivare kan examensbeviset underlätta en bedömning av den arbetssökandes kompetens. Den form av gymnasieexamen som är aktuell får inte förväxlas med den gamla gymnasieskolans studentexamen. Gymnasieexamen har inte karaktären av slutprov i ett begränsat antal ämnen. Den nya gymnasie- examen blir i stället en summering av, eller ett kvitto på, elevens samlade ansträngningar . Den liknar därmed högskolans sätt att utfärda examen. Gymnasieexamen kan utgöra ett konkret mål för elever att sträva mot ett incitament att fullfölja en hel utbildning. Examen blir ett viktigt kvalitetsbevis för alla elever både de som avser att fortsätta med högre studier och de som avser att söka sig ut på arbetsmarknaden. Krav för att få gymnasieexamen För grundläggande behörighet för högskolestudier krävs enligt högskole- förordningen (1993:100), för den som gått i den nuvarande gymnasie- skolan, slutbetyg från nationellt eller specialutformat program med lägst betyget Godkänd på av de gymnasiepoäng som fordras för ett fullständigt program. föreslår att kraven för gymnasieexamen och kraven för grundläggande behörighet för högskole- studier skall vara desamma. anser att en examen också bör säkerställa att eleverna har godkänt i Svenska B alternativt Svenska som andraspråk B och Engelska A och framför vidare att regeringen bör överväga att även införa krav på godkänt i kärnämneskurserna matematik och samhälls- kunskap och i projektarbetet. En särskild utredare med uppdrag att se över bestämmelserna för tillträde till grundläggande högskoleutbildning (dir. 2003: 38) har redovisat sina förslag i betänkandet Tre vägar till den öppna högskolan (SOU 2004: 29). För gymnasieexamen skall krävas att eleven har lägst betyget godkänt i av de gymnasiepoäng som fordras för en fullständig studiegång inklusive godkänt betyg i gymnasiearbetet. Enligt regeringens mening är det naturligt att kraven för gymnasieexamen och grund- läggande behörighet överensstämmer. Slutgiltig ställning bör dock tas först när ställning tas till utredarens förslag. Regeringen vill dock under- stryka att gymnasieexamen fyller ett viktigt behov även utan kopplingen till grundläggande behörighet som ett tydligt kvalitetsmått på svensk gymnasieutbildning. finns två betygsdokument som en elev kan få i gymnasieskolan - slutbetyg och samlat betygsdokument. Slutbetyg får elever när de har gått igenom ett nationellt eller ett specialutformat program och har fått betyg på alla de kurser och det projektarbete som ingår i elevens studieväg. Även en elev som gått ett individuellt program får slutbetyg när eleven har fullföljt den studieplan som lagts upp. Slutbetyget är det normala betygsdokumentet för de elever som har fullföljt en gymnasieutbildning. Samlat betygsdokument används om en elev övergår till en annan gymnasieskola eller avbryter studierna. Dokumentet skall innehålla de betyg som eleven har fått fram till en viss tidpunkt och används även för elever som vill ha en skriftlig dokumentation på sina uppnådda resultat. Dessa bestämmelser skall även fortsättningsvis gälla. Som framgått anser regeringen att ämnesbetyg bör införas. Elever kommer att läsa ämnen i olika omfattning. Det bör därför framgå av betyget vilka kurser i ett ämne som ingår i en elevs studieväg. Vid beräk- ningen av de poäng som krävs för gymnasieexamen skall poängen för varje godkänd kurs som ingår i ett ämne tas med. Det skall i slutbetyget sammanfattas hur många godkända poäng eleven uppnått. Om en elev inte fått betyget godkänt vid det sista betygs- sättningstillfället i ett ämne bör det av slutbetyget framgå om eleven fått betyget godkänt på någon av de föregående kurserna i ämnet. Liksom skall även kurser som en elev läst och fått betyg på innan eleven uppnått formell behörighet till gymnasieskolans nationella program ingå i slutbetyget. För elever som uppfyller kraven skall det av slutbetyget framgå att eleverna nått gymnasieexamen. Svensk gymnasieutbildning på en internationell arbetsmarknad För att svenska ungdomar skall kunna tas emot på en europeisk eller internationell arbetsmarknad måste svensk gymnasieutbildning och svenska gymnasiebetyg vara gångbara även utanför gränser. Inom EU finns vissa regler för att underlätta yrkesutövande över gränserna i unionen. Bestämmelserna innebär bl.a. att yrkeskompetens i vissa fall kan behöva bevisas innan en sökande kan mottas som fullgod yrkesutövare. Svenskar med gymnasieutbildning kan t.ex. behöva beskri- va vad utbildningen innebär, så att en utländsk utbildningsanordnare eller arbetsgivare kan bedöma den svenska ansökarens meriter. Ett Nationellt centrum för yrkesutbildning har upprättats inom . Det ingår i ett nätverk som omfattar alla EU- och EES- länder. Uppgiften är att främja rörlighet över gränserna genom att tillhan- dahålla information om yrkesutbildningar och yrkeskvalifikationer. Bland annat utvecklas bilagor till betyg och certifikat från grundläggande yrkesutbildning, som förklarar utbildningarnas nivå och innehåll. I har betygsbilagor tagits fram till de olika inriktningarna på de yrkesförberedande programmen i gymnasieskolan. Det finns anledning att överväga om dessa betygsbilagor skall göras obligatoriska. Utveck- ling av beskrivande betygsbilagor är en del av det arbete med att åstadkomma transparens i de europeiska yrkesutbildningssystemen, som pågår inom ramen för den s.k. Köpenhamnsprocessen. Arbetet utgår från den deklaration om ett närmare europeiskt yrkesutbildningssamarbete, som undertecknades av 31 utbildningsministrar i och som övergripande mål bl.a. har att öka jämförbarheten mellan utbildningssystem samt främja erkännande av studiemeriter i andra europeiska länder. Regeringens bedömning: Behörighetskraven till gymnasieskolan bör ligga fast. förslag: Behörighetskraven behålls, men får delvis annan innebörd genom att de i första hand bör användas som utgångspunkt för vad som behöver kompletteras. De börinte användas till att utestänga elever från att studera kurser som de har kapacitet att klara. Remissinstanserna: Av knappt 30 remissinstanser som kommenterat behörighetskraven anser drygt 20, däribland , kommun, kommun, , , Munk- fors och kommuner, Svenskt näringsliv, Företagarnas riksorga- nisation, och , att de skall vara kvar. BO finner det märkligt att behålla behörighetskraven, men göra dem verkningslösa i praktiken. (KSL) vill se en översyn av dagens behörighetskrav. Hantverksråd förespråkar ett bibehållande av behörighetskraven men vill att de utreds och eventuellt differentieras i förhållande till olika utbildningar. Skälen för regeringens bedömning: Majoriteten av remissinstanserna har inget att invända mot dagens behörighetskrav. Några, däribland , har redovisat alternativa förslag till behörighetskrav. förslag innebär t.ex. en breddning av behörighetskraven till att omfatta ett visst antal meritpoäng. Regeringen instämmer i att det finns goda skäl för ett sådant synsätt. Mot bakgrund av bl.a. arbetslivets krav på goda basfärdigheter i svenska, matematik och språk (främst engelska), anser dock regeringen att det saknas tillräckligt starka skäl att ändra gällande regler. Syftet med behörighetskraven är att slå vakt om gymnasieutbild- ningens kvalitet och likvärdighet inte att utestänga elever från att läsa sådana nationella kurser som de har kapacitet att klara. är det viktigt att behörighetskraven har en reell funktion och att elever som saknar godkänt betyg i svenska, svenska som andraspråk, engelska eller matematik inte kan antas till gymnasieskolans nationella program innan de skaffat sig nödvändiga förkunskaper. Behörighetsreglerna anger på så sätt den kunskapsnivå som krävs för studier på gymnasienivå och bidrar därmed till en tydlighet i utbildningssystemet. Elever som lämnar grund- skolan utan att ha uppnått behörighet bör ges goda möjligheter att kom- plettera sina kunskaper på grundskolenivå och förbereda sina framtida gymnasiestudier inom ramen för gymnasieskolan. Regeringens bedömning: Elever på individuella program skall enligt regeringens mening ges utbildning på heltid och som i sin omfattning är likvärdig med utbildning som erbjuds på nationella program. leringen av detta bör träda i kraft . mer i budgetpropositionen om finansieringen av det utökade kommunala förslag: Obehöriga elevers rätt till utbildning stärks på så sätt att de ges en rätt att söka och bli preliminärt antagna till Den preliminära antagningen blir definitiv när det eller de grundskoleämnen, där eleven saknat godkända betyg, kompletterats. Elever som saknar godkända betyg i något eller några av de behörighets- givande ämnena från , skall utifrån individuella önskemål, förutsättningar och behov, erbjudas heltidsstudier inom ramen för en reguljär studieväg i gymnasieskolan. PRIV-arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen för ökade möjligheter för elever att följa undervisningen på ett programinriktat individuellt program (PRIV-arbetsgruppen) föreslår att elever på programinriktade individuella program skall ha rätt till undervisning på heltid. eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få ett bemyndigande att föreskriva om garanterad undervisningstid för pro- graminriktade individuella program. Remissinstanserna (kommitténs förslag): Av närmare 90 remiss- instanser som kommenterar förslaget är ungefär hälften positiva, däribland , (SiS), Handi- kappombudsmannen, för skolutveckling, LO, TCO, Skol- ledarförbundet, samt ett antal kommuner. ket samt , och är negativa till förslaget eftersom man befarar att kvaliteten på gymnasieutbildningen kommer att sjunka. i förordar ett basår i gymnasieskolan för dem som saknar behörighet, eftersom självför- troendet annars lätt får sig ytterligare en törn. kommun, och Målaremästarna före- språkar att dagens individuella program bibehålls. framhåller behovet av ett tydligare programinnehåll med garanterad Några, däribland , , , , och kommuner samt Industrifacket, anser att obehöriga elever skall vara ansvar. liksom flertalet kommuner pekar på behovet av mycket stora resurser för att kunna erbjuda obehöriga elever något som inte bara är förvaring. Hälsingekommunerna tillstyrker förslaget men framhåller behovet av pekar på behovet av alternativ till gymnasiestudier för omotiverade ungdomar. Remissinstanserna (PRIV-arbetsgruppens förslag): Flertalet instanser som har kommenterat arbetsgruppens förslag är positiva, däribland institutionsstyrelse, BO, , anser att garanterad undervis- ningstid för elever på PRIV, eller med andra individuella utbildnings- lösningar, skapar förutsättningar för en likvärdig utbildning där omfatt- ningen inte är beroende av vilken kommun eleven bor i. Specialpeda- gogiska institutet utgår från att gymnasieskolan är en skolform som bygger på heltidsstudier. BO anser att denna rätt, även om den inte utnyttjas, bör inkludera alla elever på det individuella programmet. anser att garanterad undervisningstid bör genomföras på hela IV-verksamheten för kvalitetshöjning och kvalitetssäkring. RRV påpekar att det måste vara frivilligt från elevens sida att utnyttja den garanterade undervisningstiden. kommun anser att regelverket för den garanterade undervisningstiden inte bör vara så styrande att det begränsar möjligheterna för den enskilde eleven. , som redan infört garanterad undervisningstid på sökbara individuella pro- gram, befarar att förslaget kommer att leda till ökade kostnader för de kommuner som inte ännu har infört garanterad undervisningstid. kommun motsätter sig förslaget om garanterad undervisningstid med hänvisning till att målstyrning och garanterad undervisningstid är ofören- liga begrepp. kommun och Uvengymnasiet anser att staten i stället för att införa en garanterad undervisningstid för alla elever, bör kräva att en lägsta godtagbar kvalitet eller att en minsta andel av den ersättning kommunen får för varje gymnasieelevs skolgång skall avsättas för elever på det individuella programmet, så att ingen kommun skall kunna tjäna på att låta eleverna följa ett individuellt program. Skälen för regeringens bedömning: De individuella programmen syftar främst till att eleverna skall bli behöriga att söka till och fullfölja studierna på ett nationellt eller specialutformat program. Flera uppfölj- ningar visar emellertid att detta syfte endast delvis har uppnåtts. av eleverna avslutar sina studier i gymnasieskolan på ett individuellt program. av eleverna fullföljer en utbildning med slutbetyg från ett nationellt eller specialutformat program . Gymnasieskolans individuella program behöver således förbättras. Strävan måste vara att alla ungdomar fullföljer en gymnasie- utbildning. Den som är och inte har en fullföljd gymnasie- utbildning har ett sämre utgångsläge på väg in i vuxenlivet med större risk för arbetslöshet och därmed mindre möjligheter att förverkliga sina livsdrömmar. Därför skall eleverna på gymnasieskolans individuella pro- gram erbjudas utbildning på heltid. Elever på individuella program De elever som inte uppnår behörighet till gymnasieskolan utgör en mycket heterogen grupp. Utbildningen på individuella program måste följaktligen anpassas till individer med olika förutsättningar, intressen och behov. Det kan vara väl studiemotiverade ungdomar med smärre för- kunskapsbrister, eller ungdomar som har stora studiesvårigheter och omfattande kunskapsluckor och som behöver mycket stöd för att gå vidare. En del är vilsna inför framtida studier och har svårt att finna motivation, andra kan ha sociala, medicinska eller psykiska svårigheter av olika slag. Där finns också elever som ligger på gränsen till att tillhöra gymnasiesärskolan. En elev från särskolan har rätt att gå ett individuellt program om eleven efter prövning enligt skollagen 6 kap. 7 §, inte tas emot i sär- skolan därför att eleven bedöms kunna gå i gymnasieskolan. Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté (U 2002:01), med uppdrag att se över utbildningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning. Kommittén skall redovisa sitt upp- drag . I avvaktan på kommitténs förslag föreslår regering- en ingen förändring i aktuellt avseende. Elever som fullgjort sin skolplikt i särskolan, och som bedöms kunna gå i gymnasieskolan, skall således även i fortsättningen erbjudas ett individuellt program. Bland dem som går ett individuellt program finns elever som behöver speciella och individuellt utformade lösningar av olika skäl. Beroende på förutsättningar och intresse bör dessa elever få så goda kunskaper som möjligt och stöd i sin personliga utveckling. Regeringens bedömning är att alltför många elever inte fått det stöd och sådan stimulans till studier som de behöver för att fullfölja sin utbildning. Elever med individuella program betraktas alltför ofta utifrån det som förenar dem, nämligen att de saknar behörighet eller inte varit motiverade att påbörja ett program, medan det som skiljer dem åt sinsemellan i form av studieförutsättningar, stödbehov, funktionshinder, intressen m.m. inte tillräckligt beaktas. Med hänsyn till alla de olika individerna i elevgruppen kan, och måste, den individuella uppläggningen av elevernas studiegång se mycket olika ut från elev till elev. Förstärkt kvalitet för individuella program Elever med ett individuellt program har rätt till en gymnasieutbild- ning, men saknar en formell rätt att kräva att utbildningen har en viss omfattning eller ett visst innehåll. Hur mycket undervisning och vilka ämnen som erbjuds på individuella program avgörs lokalt, eftersom det saknas bestämmelser om en garanterad undervisningstid och om vad utbildningen skall innehålla. Att det saknas bestämmelser om innehållet ligger i sakens natur eftersom själva syftet med programmet är att det skall vara individuellt utformat. Många kommuner har också satsat resur- ser på dessa elever och lyckats väl i sina ansträngningar att ge eleverna ett individuellt och kvalitativt tillfredsställande stöd. I andra gymnasie- skolor är erbjudandet om utbildning på individuella program emellertid mycket begränsat i omfattning. Det förekommer att elever under ett helt läsår endast erbjuds undervisning i det eller de behörighetsgivande ämnen där de saknar godkänt betyg från grundsko- lan. Detta måste anses som ett slöseri med såväl den enskildes som samhällets resurser. Den frihet och flexibilitet som medges kan således å ena sidan ses som en fördel, eftersom skolan har frihet att utforma utbildningen utifrån ungdomarnas individuella behov. Å andra sidan kan man konstatera att de studiemöjligheter som står till buds för en enskild elev med ett individuellt program kan skilja sig så mycket mellan olika kommuner att det är tveksamt om principen om lika tillgång till likvärdig utbildning kan sägas vara upprätthållen. Av remissopinionen framgår tydligt att det råder olika uppfattningar om det individuella programmets vara eller inte vara. Det inkluderande synsätt som företräder får sympati, men väcker oro för i vilken utsträckning det finns en beredskap att möta och ge de aktuella elevgrupperna en utbildning som är individualiserad och av hög kvalitet. Den kompetens som samlats inom de indivi- duella programmen tar, enligt flera instanser, att bygga upp på de ordinarie studievägarna. Regeringen instämmer i att de individuella programmen bör behållas men utvecklas kvalitativt. Enligt regeringens uppfattning är det framför allt angeläget att elever på individuella program ges utbildning i samma omfattning som elever på nationella program. De elever som lämnar utan att ha uppnått kraven på behörighet för att söka ett nationellt eller specialutformat program i gymnasieskolan, skall även erbjudas individuella program. Utbildningen på individuella program syftar inte till att vara en förlängd grundskola utan skall ge eleverna en god grund för fortsatta studier på en reguljär studieväg. Utifrån den enskilde elevens behov och förutsätt- ningar kan utbildningen t.ex. innehålla motivationsinsatser, studier på grundskolenivå, hela eller delar av gymnasiekurser, andra utbildningar eller miljöpraktik, dvs. sådan praktik på en arbetsplats som inte är kopp- lad till mål i en kursplan. I de fall miljöpraktik ingår skall den utgöra ett medvetet led i elevens studier och bidra till att förstärka elevens framtida förutsättningar att följa gymnasiekurser. De moment som bedrivs på en arbetsplats skall för alla elever i första hand utgöras av arbetsplatsförlagt lärande och därmed kunna generera betyg och gymnasiepoäng (se avsnitt 10.2 Arbetsplatsförlagt lärande). Inom ramen för programinriktade individuella program PRIV, kan en elev utifrån sina egna förutsätt- ningar läsa gymnasiekurser, eller delar av sådana kurser, i kombination med olika stödinsatser för att bli behörig. Detta sätt att arbeta har visat på goda resultat i många kommuner och innebär att elever i många fall kan fullfölja en gymnasieutbildning på tre eller . För elever med individuella program är det viktigt att få en utbildning av viss kontinuitet. Den bör därför vara jämnt fördelad över veckans dagar. En elev med ett individuellt program skall erbjudas en utbildning som till sin omfattning är likvärdig med utbildningar på nationella pro- gram. Kommunen är alltid skyldig att erbjuda gymnasieutbildning på heltid på nationella program för behöriga elever. När motsvarande skyldighet införs för elever på individuella program, får dessa elever får samma rätt till utbildning som elever på nationella program. Utbildning- en kan omfatta såväl studier i kurser som förekommer på nationella program som kompletterande studier på grundskolenivå samt arbets- platsförlagt lärande eller praktik. Det är alltjämt de individuella behoven som skall vara styrande.