prop · GS035 · 2004-09-24 00:00:00 — konstaterar därför att hela den luftburna förmågan, enligt tidigare redo- visning, inte bedöms kunna uppnås. Tänkbara alternativ till beväpnad helikopter är artilleri med lång räckvidd samt flygunderstöd. Andra nationers resurser i form av helikoptrar, artilleri och flyg, skulle kunna vara aktuella i samband med Detta förutsätter tillräcklig utbildnings- och övningsverksamhet tillsammans med andra nationer. nativ innebär dock en ambitionsminskning av den planerade förmåga som den luftburna bataljonen var tänkt att få. Mot ovanstående bakgrund drar regeringen slutsatsen att den för- minskade eldkraft, som avsaknad av beväpnad helikopter innebär, menligt påverkar förbandets möjlighet att lösa de uppgifter som det ursprungligen var tänkt att lösa. Enligt regeringens mening skapar denna utveckling av bataljonen inte en luftburen förmåga i uttryckets egentliga Även Försvarsberedningen har i sin rapport kommenterat detta Den begränsade mängd transporthelikoptrar som anskaffats, skapar även en konkurrenssituation mellan olika uppgifter där transport- helikoptrar behövs, framför allt vid en internationell insats. Regeringen vill dock påpeka att markstridsdelen av den luftburna förmågan tillgodoser behov som fortfarande finns. att lätta, transportabla förband som enkelt kan sättas in i ett operations- område blir allt viktigare, särskilt vid internationella insatser. Försvarsmakten bör därför fortsätta utvecklingen av markstridsdelen av den luftburna förmågan. En sådan bataljon bör vara transportabel, exempelvis med transporthelikopter, kunna ha ett flexibelt uppträdande i flera konfliktnivåer samt ha en utvecklad förmåga till strid i bebyggelse. Vid internationella insatser kan behovet av transporthelikoptrar exempelvis tillgodoses genom samarbete med en annan nation eller genom s.k. pooling av transporthelikoptrar. motsvarar det behov av lätt infanteri som efterfrågas internationellt. en sådan utveckling bedöms den luftburna bataljonen bli ett användbart och efterfrågat förband vid internationella insatser. Den kommer också Prop. 2004/05:5 att bidra till vår nationella förmåga, framför allt vad avser strid i bebyggelse tillsammans med de lätta mekaniserade bataljonerna. Regeringen avser därför att ge Försvarsmakten i uppdrag att redovisa den fortsatta utvecklingen av förbandet utgående från ovan nämnda förändringar och då avseende operativ förmåga, personal, materiel och uppgifter m.m. Hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna Regeringens bedömning: Hemvärnet bör 2008 vara organiserat i ca 60 hemvärnsbataljoner med ca 30 000 man. Hemvärnet bör få ett mer flexibelt uppträdande och kunna användas inom större områden. Den lokalt bundna verksamheten bör tonas ner som vissa hemvärnsförband ges mer kvalificerade uppgifter. Personal ur hemvärnförbanden bör i högre utsträckning utgöra rekryteringsgrund för internationella insatser. Hemvärnets stöd till samhället kommer även fortsättningsvis att vara nödvändigt och efterfrågat, t.ex. vid naturolyckor. De återstående delarna av driftvärnet bör avvecklas. Skälen för regeringens bedömning 1999/2000:30 Det nya försvaret framhöll regeringen att territorialförsvaret, hemvärnet och vissa andra delar av det militära försvaret borde organiseras som nationella skyddsstyrkor och utgöra en del av insatsorganisationen. Vad gäller de nationella skyddsstyrkornas uppgifter anförde regeringen att dessa, med varierande beredskap, skulle ha förmåga att skydda befolkningen och infrastrukturen samt att stödja de operativa insatsförbanden. I den insatsorganisation som har beslutat om fram ingår bl.a. 170 hemvärnsbataljoner i de nationella skyddsstyrkorna. Försvarsmakten bedömer emellertid att antalet hemvärnsbataljoner vid utgången av 2004 endast kommer att uppgå till 136. bedöms de nedgå till ca 110 för att vara ca 60. 2001/02:159 Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret anförde regeringen att hemvärnsförbanden skulle differentieras vad avser uppgifter m.m. Den större delen av hemvärnsförbanden skulle även i fortsättningen ha liknande uppgifter som då. Det är framför allt fråga om bevaknings- och skyddsuppgifter avseende infrastruktur och skydds- objekt samt verksamhet som stärker samhället vid svåra påfrestningar i fred. En betydande andel av hemvärnsförbanden skulle efter utbildning få uppgifter med högre svårighetsgrad. Tyngdpunkten skulle även fortsättningsvis ligga på bevakning, skydd och ytövervakning, men till skillnad från övriga förband skulle förmågan att lösa nya uppgifter vara högre. Dessa förband skulle enligt regeringen ha möjlighet att lösa bevaknings- och skyddsuppgifter av objekt som är nya för förbanden. De mer kvalificerade hemvärnsförbanden skall även kunna lösa vissa försvarsunderrättelseuppgifter. Med tanke på hemvärnsförbandens höga beredskapsnivå samt den geografiska spridningen över hela landet kommer det att innebära möjlighet till underrättelseinhämtning på Prop. bredden i händelse av kris. Därutöver kan hemvärnsförbanden komma att tas i anspråk för likartade uppgifter som , t.ex. försvar av skydds- objekt, fältarbeten, transportskydd och eskort, transport- och trafikled- ning, räddnings- och röjningsarbeten, målangivning och målutpekning, gränsövervakning samt eventuellt efter insatser med nukleära, biologiska och kemiska stridsmedel. Regeringen menar även att personal ur hemvärnet i högre utsträckning än bör utgöra rekryteringsgrund för Detta då kvarvarande hemvärnsförband kommer att ha för ändamålet kvalificerad personal med t.ex. utbildning inom aktuella system och vid internationella insatser tänkbara uppgifter. Regeringen vill betona att hemvärnet, med sin lokala förankring, även fortsättningsvis kommer att vara till stor nytta vid stöd till samhället, t.ex. Det stöd som hemvärnet lämnar till bl.a. de lokala räddningstjänstorganisationerna är både värdefullt och bidrar till folk- förankringen av totalförsvaret. Hemvärnspersonal kan vid t.ex. samman- sättning av skallgångskedjor för att finna försvunna personer och vid släckning av skogsbränder tillföra avgörande resurser. Ett bra exempel på detta är det bidrag som personal ur hemvärnet stod för 2004 vid de översvämningar som drabbade . Regeringen bejakar det Försvarsmakten har anfört i budgetunderlaget samt i sin utredning Hemvärnet efter 2004. med Försvarsmaktens reformering minskar behovet av lokalt bundna markstridsförband utan operativ rörlighet. föreslagit att stora delar av de förband som ingår i de nationella Dessa omfattar markstridsbataljonerna, norr- landsjägarbataljonerna, de basskyddsbataljonerna, de bevakningsbataljonerna, ingenjörkompanierna och det bevak- I ovan nämnda utredning har myndigheten angett hur den ser på hemvärnets framtida organisation och dess uppgifter. Dagens hemvärnsutbildning sker vid 29 militärdistriktsgrupper (MD- grupper) utifrån ett organisatoriskt behov av ca 56 000 hemvärnssoldater. I detta ingår hemvärnsmusiken omfattande ca 1 500 personer och driftvärnet omfattande ca 2 000 personer. hemvärnsförbanden organiseras i färre men bättre uppfyllda förband och utbildning skall ske differentierat i olika övningsutbud beroende på Regeringen anser att inriktningen bör vara att hemvärnet skall omdanas så att hembygdens försvar ersätts med förband som kan tillgodose kraven på kvalitet och förmåga att leda och genomföra uppgifter och insatser inom större områden. Det är dock viktigt att betona att rekrytering av personal fortsatt bör ske lokalt för att stärka folkförankringen och för att kunna hålla en hög insatsberedskap. Regeringen anser att hemvärns- förbandens personalstyrka bör uppgå till 30 000 man varvid ca 15 000 av dessa bör organiseras i insatsplutoner och plutoner med särskild förmåga. Regeringen menar att om kopplingen till hembygdsbegreppet tonas ner kan hemvärnsförbanden användas inom större områden och därigenom få ett flexiblare uppträdande. Genom att antalet skyddsobjekt minskar och saknas helt inom vissa hemvärnsbataljoners områden bör förbanden kunna ges uppgifter vid de mest prioriterade objekten. förband skall därför kunna uppträda inom en militärdistriktsgrupps hela Därutöver måste insatsförbanden kunna uppträda inom hela Regeringen ser positivt på den föryngring som har skett inom hemvärnet , som hemvärnsför- banden har tillförts mer kvalificerad materiel. Vidare är andelen kvinnor högre än inom andra delar av Försvarsmakten och uppgår till ca 15 Försvarsmakten har i syfte att rekrytera kompetent och åldersmässigt lämplig personal under bedrivit värnpliktsutbildning för hem- Denna utbildning har omfattat och har kunnat sökas av personer som i samband med mönstring eller antagningsprövning har placerats i utbildningsreserven. mål angett att 300 totalförsvarspliktiga skulle utbildas för Detta mål har dock inte uppnåtts. emellertid att det är viktigt att Försvarsmakten når upp till detta mål och att de kvinnor och män som inte tas ut till värnpliktsutbildning och som uppfyller kraven ges möjlighet till frivillig värnpliktsutbildning inom Detta för att föryngra hemvärnsförbanden ytterligare samt för att få ett ökat underlag för att rekrytera lämplig personal till internatio- Försvarsmakten har gjort en översyn av det framtida behovet av Driftvärnet har reducerats kraftigt de senaste 10 15 åren och dess numerär uppgår till färre än 2 000 personer. kostnader har främst delats mellan Försvarsmakten, Krisberedskaps- myndigheten, samt vissa kommuner och företag. Försvarsmakten har konstaterat att dagens driftvärn inte är anpassat för den hotbild som styr utvecklingen av de övriga delarna av myndigheten. För övriga delar av hemvärnet sker en utveckling för att motsvara dagens Civila myndigheter förutsätts lösa sina egna uppgifter under fred och kris, möjligen med bistånd av Försvarsmakten. därför konstaterat att resterande delar av driftvärnet kan avvecklas. delar Försvarsmaktens uppfattning och anser att driftvärnet hos civila myndigheter och företag bör avvecklas Medel för denna verksamhet kan därefter inte utgå från det nuvarande anslaget 6.5 Civilt försvar. Om det uppstår en situation där samhället skall anpassas mot ett växande militärt hot mot bör det övervägas hur exempelvis bevakningsfrågor skall lösas. De fredstida lösningarna skall då vara grundläggande enligt Krisbered- Mot bakgrund av ovanstående delar regeringen myn- digheternas uppfattning att resterande delar av driftvärnet bör avvecklas. NBC-kompaniet skall kunna utnyttjas vid internationella insatser. Kompaniet kommer att bestå av ca 140 personer, officerare, experter främst från och totalförsvarspliktiga. Den första värnpliktskontingenten har utbildats 04. het råder fortfarande inom det biologiska området avseende materiel och möjlighet att rekrytera personal, varför utvecklingen av NBC-kompaniet Det planeras vara operativt . För att undvika ett förmågeglapp har en mindre NBC-insatsstyrka Styrkan är anmäld till internationella styrkeregister med 30 dagars beredskap. Insatsstyrkan består av 45 Prop. 2004/05:5 personer, främst officerare och experter från Totalförsvarets forsknings- Skillnaden mellan kompaniet och insatsstyrkan ligger i antal personer, fysiskt skydd, rörlighet, kapacitet och uthållighet. Kollektiva C-skydd är beställda till båda enheterna, men risk för försening föreligger. NBC-insatsstyrkan har den särskilda materiel som behövs, dock endast i en uppsättning. Arbete pågår för att anskaffa ytterligare materiel såsom indikeringsinstrument (N och C). Även mobilt fältlaboratorium och avståndsindikering kan komma att försenas från leverantören vilket i sin tur kan komma att påverka möjligheten att utbilda och öva hela kompaniet. Regeringen avser återkomma i budget- propositionen med en närmare redovisning av NBC-kompaniets utveckling. Regeringens bedömning: Verksamheten bör inriktas mot att öka skyddsnivån avseende internationella insatser samt den nationella säkerheten. Skälen för regeringens bedömning: Stora krav ställs på kompetens inom NBC-området vad gäller medverkan i fredsfrämjande insatser och för den nationella säkerheten. Uppbyggnaden av verksamheten har gått långsamt. Regeringen kan konstatera att den bedömning som gjordes i propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) fortfarande gäller. Således fortsätter nukleära, biologiska och kemiska vapen (NBC-stridsmedel) att utgöra en viktig del av den hotbild som ligger till grund för det militära försvarets utveckling. Det militära försvaret bör ha NBC-kompetens för att tillgodose och möjliggöra svenskt deltagande i fredsfrämjande insatser samt insats- organisationens operativa behov för att kunna hantera de hot som NBC- stridsmedel utgör. Regeringen delar den bedömning som Försvars- beredningen gjorde i rapporten grannskap Osäkrare värld (Ds 2003:8) och i rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) om att NBC- hotet fortsättningsvis har hög aktualitet. Försvarsberedningen konsta- terade även att det inte föreligger ett konkret hot mot men att svensk personal kan komma att utsättas för NBC-risker i samband med deltagandet i fredsfrämjande insatser. I detta sammanhang är det viktigt att uppmärksamma att hotet gentemot personal ingående i utlandsstyrkan inte enbart är relaterat till traditionella stridsmedel utan kanske i än högre grad kan utgöras av hot härrörande från olyckor eller att miljösituationen i den aktuella staten är så eftersatt att det föreligger ett konkret hot mot svensk personal. För att motverka detta hot bör utbildningen inför en insats även fortsättningsvis innehålla särskilda utbildningsmoment i NBC-skydd. Det är också angeläget att förbanden har lämplig skyddsutrustning för att kunna lösa sin uppgift. Här bör även den NBC-insatsstyrka som satts upp i möjligaste mån användas för att minska de NBC-hot som utlandsstyrkan kan ställas inför. I fråga om NBC-skyddet för insatsorganisationen bör detta utformas på Prop. 2004/05:5 så sätt att Försvarsmakten har resurser och förmåga att lindra verkningarna av främst B- och C-angrepp. I samband med ett väpnat angrepp mot bör förbanden i insatsorganisationen ha möjlighet att främst lösa sina uppgifter i en B- och C-miljö. Försvarsmakten bör även kunna stödja samhället i händelse av en NBC-olycka eller sabotage främst genom den NBC-insatsstyrkan intill dess att NBC-kompaniet blivit operativt. Forsknings-, utbildnings- och övningsmöjligheter utgör således exempel på nödvändiga förutsättningar för att ytterligare förbättra förmågan att möta framtida NBC-hot. Regeringens bedömning: Inom området ammunitions- och minröjning bör en utveckling av insatserna i internationella humanitära samman- hang samt inom forskning och utveckling ske. Skälen för regeringens bedömning: insatser internationellt vad avser humanitär minröjning har under varit bland de främsta i världen. Regeringen uttalade redan i propositionen Totalförsvar i förnyelse etapp 2 (prop. 1996/97:4) att förstärkta engage- mang i internationell verksamhet för fredsfrämjande och humanitära insatser har skapat ett behov av ökad svensk kompetens inom humanitär minröjning. har under innevarande försvarsbeslutsperiod t.ex. bidragit med ekonomiska medel och kunnande i länder som , , och och bedrivit röjning av sjöminor längs de baltiska ländernas kust. För att underlätta den fortsatta verksamheten sker satsningar på forskning och utveckling för detektering och röjning av minor. Dessa insatser sker i samverkan mellan bl.a. Försvarsmakten, och Sida. Forskning bedrivs bl.a. vid och försvarsindustrin. Som bas för denna utveckling har Totalförsvarets ammunitions- och minröjnings- centrum (SWEDEC) verkat. Förmågan att omhänderta oexploderad ammunition bör förbättras ytterligare. Regeringen har för avsikt att fortsätta utveckla insatserna i internationella humanitära sammanhang samt inom forskning och utveckling beträffande ammunitions- och minröjning. Regeringen presenterade en promemoria (Fö2002/350/MIL) med en samlad syn på ammunitions- och minröjningsfrågor. Enligt denna skall bl.a. det svenska stödet till min- hantering ges till länder med stora och långvariga problem. Stödet bör vara långsiktigt och syfta till att bygga upp kompetens och kapacitet i mottagarländerna. Stödet bör även integreras med annan biståndsverk- samhet. Vidare skall en ökad samordning och effektivisering av de inter- nationella resurserna för minhantering understödjas och samordningen inom och mellan de organisationer som arbetar med frågorna skall för- bättras. Försvarsmakten skall ha förmåga att delta i internationella insatser med militär ammunitions- och minröjning då detta efterfrågas. Försvarsmakten skall ha förmåga att i samband med militära ammunitions- och minröjningsinsatser kunna genomföra påkallad Förmåga bör finnas att bedriva sjöminröjning i Prop. 2004/05:5 och . I övrigt skall förmåga finnas att, om så efterfrågas, kunna bistå med sjöminröjningsinsatser i andra geografiska områden, företrädesvis i . SWEDEC är det svenska centrum dit olika aktörer kan vända sig i ammunitions- och minröjningsrelaterade frågor. Centrumet är den samlade nationella kompetensresursen inom ammunitions- och minröjning och är också en totalförsvarsresurs för att kunna stödja både humanitär och militär minröjning. För att utveckla samarbetet mellan myndigheter som är aktiva inom ammunitions- och minröjningsområdet har en samverkansgrupp, under ledning av SWEDEC, inrättats. Inom denna samordnas myndigheternas gemen- samma frågor rörande bl.a. utbildning, metodutveckling, forskning, teknikutveckling och materielanskaffning samt vissa personalfrågor. Regeringen anser att de intentioner som presenterades i promemorian fortsatt bör gälla. Bedömt läge i insatsorganisationen Övningar har genomförts både nationellt och internationellt med gott resultat och inriktningen av sjöstridskrafterna har i stort sett följts. Ytstridsförband, minröjningsförband, amfibieförband, ubåtsförband och underhållsförband har deltagit i internationell övningsverksamhet och i systemverifiering. Flera förband har således genomfört både utbildning och teknisk verifiering i internationella sammanhang. Det övergripande målet var att prioritera utbildnings- och övningsverksamheten samt att sjöstridskrafternas fort- satta utveckling av internationell förmåga skulle inriktas mot att ge de förband som anmälts till internationella styrkeregister en stärkt inter- nationell förmåga. Enligt regeringen har detta i huvudsak uppnåtts. En fortsatt utveckling av amfibiekåren har bl.a. skett genom bilateralt samarbete. Övningssamarbetet som utvecklats med har gett gott resultat och bidragit till fortsatt kompetensuppbyggnad. har sjöstridskrafterna tillförts ny eller modifierad materiel. Leveranser av bl.a. korvetter av Visbyklass och torped 62 har påbörjats. Dessutom har ett antal splitterskyddade stridsbåt 90 och lätta trossbåtar levererats. Utvecklingen av luftoberoende ubåts- maskineri har fortsatt. Fartyget har tillsammans med korvetter av Stockholmsklass genomgått halvtidsmodifiering. Regeringen bedömer överlag tillståndet inom sjöstridskrafterna som gott. I regeringens proposition Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) angav regeringen att sjöstridskrafterna skulle vidareutveckla förmåga till uthållig övervakning av havs-, skärgårds- och kustområden, liksom förmåga till aktuell situationsanpassad vapeninsats, god operativ rörlighet och förmåga att uppträda från tillfällig basering. För att kunna genomföra strid mot sjömål förblir det också nödvändigt att lufthotet balanseras av ett effektivt luftförsvar. Det behövs även system med Prop. 2004/05:5 mycket god operativ rörlighet, som helikoptrar. utvecklas så att flexibel förmåga bibehålls i skalan, från att hävda territoriell integritet till att ingripa mot och avvisa begränsade operationer. De stridskrafterna skall kunna används i ramen för behovssammansatta styrkor såväl taktiskt som operativt och samordnat med andra stridskrafter och civila myndigheter. Sjöstridskrafternas väsentligaste delar kommer 2005 att bestå av 17 ytstridsfartyg, åtta minröjningsfartyg, sju ubåtar, tre amfibiebataljoner, två sjöinformationsbataljoner samt signalspaningsfartyget . Inrikt- ningen för fortsatt utveckling är att sjöstridskrafternas väsentligaste delar vid utgången av 2008 bör innehålla sju ytstridsfartyg, sju minröjnings- fartyg, fyra ubåtar, en amfibiebataljon, en sjöinformationsbataljon samt signalspaningsfartyget . Patrullbåtar, robotbåtar och korvett typ avvecklas. Sjöstridskrafternas förmåga till bekämpning av mål över, på och under ytan har utvecklats. Förmåga finns även till övervakning av havs-, skärgårds- och kustområden, liksom förmåga till situationsanpassad vapeninsats, god operativ rörlighet och uppträdande från tillfällig basering. Förmågan att lösa sjöoperativa uppgifter skall vidmakthållas över hela konfliktskalan. Regeringen bedömer dock att det 2007 finns vissa begränsningar i hur många uppgifter som kan lösas av sjöstridskrafterna. Det kan komma att krävas en avvägning mellan uppgifterna territoriell integritet och internationella insatser. Den risktagning som följer med att resurser utnyttjas i inter- nationella insatser bedöms dock som begränsad på grund av det gynn- samma omvärldsläget. skall därför en fortsatt satsning ske på förmågan att kunna delta i internationella insatser. Försvars- makten skall även fortsatt utveckla förmåga till precisionsbekämpning av sjömål. Sjöstridskrafterna skall ha förmåga att kunna uppträda i behovs- sammansatt insatsstyrka för att upprätta, utöva eller bestrida kontroll inom ett tilldelat operationsområde. Underrättelse- och säkerhetstjänsten utvecklas mot att skapa en bättre förmåga till omvärldsuppfattning. 2007 utvecklas den strategiska underrättelseförmågan för att kunna möta de ökande ambitionerna i internationella engagemang. Kravet på att vidmakthålla eller vidareutveckla förmågan till situa- tionsanpassad vapeninsats, god operativ rörlighet och förmåga att upp- träda från tillfällig basering bör fortsatt gälla för sjöstridskrafterna. Sjöstridskrafterna har fått materiel som gett goda möjligheter till ökad anpassning av vapeninsatser efter olika situationer. Förmågan övas vid bi- och multilaterala övningar och marinen kvalitetssäkrar genom detta sin operativa förmåga. Utvecklingen bör inriktas mot att öka förmågan till operationer i trånga och grunda vatten när det gäller omvärlds- uppfattning och uthållighet. 2007 sker stora förändringar vad gäller förbands- och materielutveckling. Inom Försvarsmakten finns en sjöminröjningsstyrka, ett korvettförband och ett ubåtsförband i beredskap för internationella insatser. Nuvarande amfibiebrigadledning avses ut- vecklas till en stridsgruppstab med förmåga att leda tillfälligt sammansatta förband och utnyttja mark-, sjö- och luftburna verkans- system. En ytstridsflottiljledning avvecklas. En ytstrids- och en minkrigs- flottiljledning vidmakthålls, vilket innebär en reduktion av ledningen som helhet. Ubåtsflottiljledningen tas bort ur insatsorganisationen, men finns kvar som resurs i grundorganisationen . För underrättelsetjänst är signalspaningsfartyget en viktig resurs. Försvarsmakten har planerat in en halvtidsmodifiering av , vilket innebär att någon ersättare inte kommer att behöva utvecklas . 2007 vidmakthålls ubåtar av Södermanlands- och Gotlandsklass. En halvtidsmodernisering av ubåt Gotlandsklass, genomförs som antalet ubåtar minskar då en av tre av Gotlandsklass utgår ur insatsorganisationen. Den successiva minskningen av antalet ubåtar bedöms leda till att ambitionsnivån avseende underrättelseinhämtning bör ses över bl.a. avseende förmågan att stödja och genomföra specialoperationer. Former för fortsatt utveck- ling och säkerställande av kompetens inom sjöstrids- och undervattens- system i grunda vatten för spaning och verkan bör studeras vidare. Halvtidsmodifieringar av korvett och amfibiebataljon är inplanerade, men med en sänkt ambitionsnivå. Utvecklingen av amfibie- bataljonen skall ge den en mer autonom status i förhållande till en amfibiebrigad och utökad förmåga i verkan mot sjömål samt ökad manöverförmåga.