prop · GR0360 · 2004-03-10 00:00:00 — Vid Europeiska rådets möte kon- staterades att EU:s mål är att kunna välkomna och som medlemmar . Kommissionen konstaterade i översynsrapporten att gjort goda framsteg när det gäller antagandet av . Om de erforderliga förändringarna på lagstiftningsområdet genomförs och framstegstakten bibehålls är landet på god väg mot det planerade datumet för anslut- ningen. Framsteg har gjorts genom antagandet av en strategi och en åtgärds- plan för att modernisera statsförvaltningen. Reformeringen av rättssys- temet fortsätter och framsteg noteras i fråga om domarväsendets reform- ering. Korruptionen fortsätter dock att utgöra ett allvarligt bekymmer. Regelverket när det gäller asyl, barn-, jämlikhets- och antidiskriminer- ingsfrågor har undergått betydande framsteg. Dessvärre har levnadsför- hållandena för institutionsboende barn och mentalt handikappade inte förbättrats. Fortsatta ansträngningar är viktiga för att bekämpa människo- handeln, samt även förödmjukande attityder och metoder inom polis- väsendet. Åtgärdsplanen för genomförande av strategin för romers integrering i samhället är ett steg i rätt riktning. bedöms vara en fungerande marknadsekonomi. Ekonomin har uppnått en viss grad av stabilitet och framgång när det gäller struktur- reformerna. För att ytterligare stärka stabiliteten och förutsägbarheten bör den administrativa och juridiska förvaltningens effektivitet förbättras. Privatiseringsprogrammet slutföras och regelverket för företagande effektiviseras. bör vidare fortsätta att utveckla den administrativa och juridiska kapaciteten för att genomföra och verkställa regelverket och för att säkerställa en sund och effektiv hantering av EU:s fonder, horisontellt Skr. 2003/04:60 reformera den offentliga förvaltningen, utveckla kapaciteten för att kunna delta i den interna marknaden och tillämpa regelverket inom områden såsom jordbruk, miljö och regionalpolitik. Regeringen välkomnade och ansträngningar för att nå målsättningen att ansluta sig till unionen . Det fortsatta reformarbetet kommer att vara avgörande för att uppnå detta måldatum. Det är därför viktigt att reformtakten förblir hög. har gjort stadiga framsteg enligt kommissionens bedömning. Förutsatt att de nödvändiga förändringarna på lagstiftningsområdet kan genomföras och framstegstakten bibehållas, är landet på väg mot det planerade datumet för anslutningen. Svagheter i processen har lett till en ojämn kvalitet i lagstiftnings- arbetet. I vissa fall krävs omarbetningar innan lagarna kan genomföras. Positiva initiativ har lanserats för att reformera den offentliga och juridiska förvaltningen. behöver dock fokusera på effektivt genomförande av dessa initiativ så att de kan åtgärda de bekymmer- samma administrativa rutinerna, den begränsade öppenheten och den be- gränsade kapaciteten för politikens genomförande. Korruptionen är ett fortsatt stort problem som kommer att kräva substantiella åtgärder. Goda framsteg har åstadkommits inom områdena antidiskriminering, ombudsmannafunktionens kapacitet, samt barns och minoriteters rättig- heter. Genomförandet av Roma-strategin behöver fortsätta. Reformer inom många områden förbereds, men den framtida utmaningen ligger i effektivt genomförande. kommer att kunna erkännas som en fungerande marknadsekonomi. Ett kraftfullt och uthålligt genomförande av det strukturella reformprogrammet krävs för att landet ska kunna hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. Framsteg har nåtts på väg mot makroekonomisk stabilitet. Privatiseringsprocessen och omstruktureringen av de statliga företagen har ökat och måste fortsätta, speciellt inom energi-, gruv- och transportsektorerna. Företagens finansi- ella disciplin måste stärkas och skatte- och lönepolitiken förbättras. Inom ett flertal sektorer råder stora klyftor mellan harmoniseringen av lagarna och den offentliga förvaltningens kapacitet att genomföra och verkställa ny lagstiftning. En omfattande strukturell reform behövs, vad gäller både offentlig förvaltning, rättsväsendet och hanteringen av EU:s förmedlemskapsstöd. Vid Europeiska rådets möte välkomnades de avsevärda reformansträngningar som den turkiska regeringen gjort för att öka reformtakten vilka innebar betydande framsteg mot att kunna uppfylla de politiska Köpenhamnskriterierna. Vidare underströks betydelsen av att visar politisk vilja att bidra till en lösning av Cypernfrågan. betonade att en lösning i hög grad skulle gagna Skr. 2003/04:60 strävan efter medlemskap. Flera reformer har antagits bl.a. för att stärka yttrande-, och förenings- friheterna, kulturella rättigheter och civil kontroll över militären. har ratificerat två viktiga om medborgerliga och poli- tiska rättigheter samt ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och protokoll 6 i för de mänskliga fri- och rättigheterna. Kampen mot tortyr har stärkts. Möjligheten att få förnyad rättegång har introducerats. Åtgärder har vidtagits för att lyfta förbudet mot radio- och TV-sändningar och utbildning i andra språk än turkiska. Hävandet av undantagstillståndet i sydöstra har generellt minskat spänningarna bland befolkningen. har även vidtagit reformer i syfte att stärka marknadseko- nomin. Vad gäller anpassning till det gemensamma regelverket konstateras att framsteg gjorts på de flesta områden och särskilt beträff- ande den del av som tullunionen omfattar. Trots framstegen krävs dock fortsatta reformer för att uppfylla de politiska Köpenhamnskriterierna. I praktiken är genomförandet av reformerna ännu ojämnt. För att förbereda kandidatländerna inför EU-medlemskap antog EU 1997 en förstärkt förmedlemskapsstrategi. Den består av tre delar Europaav- talen, anslutningspartnerskapen samt förmedlemskapsstödet. Förmedlem- skapsstödet är uppdelat i tre program Ispa, Sapard och Phare. Den sam- manlagda budgeten för programmen var . Ispa-programmet omfattar stödinsatser för strukturomvandling på miljö- och transportområdet. Sapardprogrammet ger stöd till jordbruks- och landsbygdsutveckling och syftar till att främja införlivandet av på jordbruksområdet. Phareprogrammet utgör EU:s finansiella instrument för stödet till ekonomiska och institutionella reformer i kandidatländerna. Medlen används för institutionsbyggande insatser () och tillhörande investeringar i infrastruktur (). Programmet är uppdelat i nationella, gränsöverskridande och horisontella program. För de kandidatländer som kommer att bli medlemmar genomfördes det sista reguljära programåret för Phare-stöd. Inom ramen för en övergångsmekanism (s.k. Transition Facility) 2006 kommer stöd att kunna ges till de nya medlemsstaterna för att fortsatt stärka den administrativa kapaciteten i dessa länder. kommer Pharesamarbetet med och att utökas och förstärkas. Även stödet till i egenskap av kandidatland kommer att öka markant . har stött dessa beslut. 4 Den ekonomiska och monetära unionen - EMU 4.1 De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken utgör det centrala instrumentet för samordning av den ekonomiska politiken inom EU. Riktlinjerna består av en allmän del, som anger övergripande riktlinjer för den ekonomiska politiken i medlemsstaterna och gemenskapen, samt specifika rekommendationer till varje medlemsstat. De omfattar såväl makroekonomisk politik som sysselsättnings- och strukturpolitik. kommer en fullständig revidering av riktlinjerna att göras först . kommer endast mindre justeringar att göras. Uppföljning av genomförandet av riktlinjer sker dock . Riktlinjerna baserades som vanligt på ett s.k. (KIP), i vilket identifierade huvudfrågorna inför den fortsatta behandlingen. förelades KIP för att stats- och regeringscheferna skulle ge politisk vägledning till det fortsatta arbetet med utformningen av riktlinjerna. Med beaktande av denna vägledning presenterade kommissionen en rekommendation till riktlinjer, för behandling i den Ekonomiska och finansiella kommittén och kommittén för ekonomisk politik. presenterade ett utkast till riktlinjer inför i . De slutgiltiga riktlinjerna antogs sedan av rådet . Regeringen samrådde med i arbetet med de allmänna riktlinjerna. De allmänna riktlinjerna för 20032005 fokuserar på de viktigaste och högst prioriterade ekonomisk-politiska frågorna . som krav på kort sikt beaktas, inriktas de allmänna riktlinjerna på hur den ekonomiska politiken kan bidra till att uppnå målsättningen från . I riktlinjerna framhålls ett antal faktorer som viktiga för att åstadkomma en höjd och långsiktigt hållbar tillväxt: -sunda makroekonomiska villkor och en sund makroekonomisk politik; -en starkare företagaranda och ökade investeringar i kunskap och innovation, -bättre fungerande och mer konkurrenskraftiga arbets-, produkt- och kapitalmarknader, -främjandet av ekonomisk, social och miljömässig hållbarhet. I den landspecifika delen identifierades följande utmaningar som de viktigaste för : -att säkra god tillgång på arbetskraft trots effekterna av en åldrande befolkningen, -att stärka konkurrensen i vissa sektorer och öka effektiviteten i den offentliga sektorn. Mot den bakgrunden gavs följande rekommendationer till : - att fullfölja reformerna av skatte- och bidragssystemen så att det Skr. 2003/04:60 lönar sig bättre att arbeta, särskilt för grupper med hög marginal- skatt, samt slutföra reformen av skatt på inkomst av arbete, med bibehållande av sunda offentliga finanser, -att öka ansträngningarna att stärka konkurrensen i sektorer där den är otillräcklig, -att arbeta vidare med att öka effektiviteten i den offentliga sektorn, bland annat genom att förbättra ramförutsättningarna för ökad konkurrens, främja riktmärkning (benchmarking) i fråga om effektivitet inom den offentliga sektorn och genom att använda mer offentlig upphandling. Syftet med stabilitets- och tillväxtpakten är att förstärka den gemen- samma övervakningen av de offentliga finanserna för att säkerställa en varaktig budgetdisciplin i den tredje etappen i EMU. Pakten består av två rådsförordningar och en vägledande resolution från . Den ena rådsförordningen fastställer bl.a. ett förfarande inriktat på förebyggande åtgärder som tar sikte på att i ett tidigt skede förhindra uppkomsten av alltför stora underskott i medlemsstaterna (systemet för tidig varning). Den andra rådsförordningen preciserar förfarandet vid alltför stora underskott enligt artikel 104 i EG-fördraget. finns viktiga politiska åtaganden från medlemsstaterna, rådet och kommissionen att strikt tillämpa reglerna i fördraget och i rådets förordning om pakten. I pakten har länderna åtagit sig att på medellång sikt eftersträva ett mål för de offentliga finanserna nära balans eller i överskott. stat får dock själva bestämma det exakta budgetmålet. som deltar i valutaunionen utarbetar stabilitetsprogram och länderna som inte deltar utarbetar konvergensprogram. Prognoshorisonten flyttas fram i uppdateringarna. uppdateringarna utgör ett viktigt redskap i övervakningen av genom- Dessa inriktas särskilt på att identifiera faktiska och förväntade avvikelser från det medelfristiga budgetmålet samt anpassningsvägen mot detta mål. Granskningen av programmen görs av Ekonomiska och finansiella kommittén på grundval av en utvärdering från kommissionen. Vid behov ska de också granskas av . Rådet slog fast att det tyska underskottet 2002 var att betrakta som allt för stort och utfärdade också en rekommendation till enligt fördragets artikel 104.7. bl.a. att åtgärda det allt för stora underskottet så snart som möjligt (underförstått ) och att vidta strukturella budgetför- stärkningar motsvarande av BNP. presentera åtgärder löpte ut . Rådet fann då inte anled- ning att trappa upp processen mot utan lät sig nöjas med de Processen försattes därför i viloläge. Mot bakgrund av att kommissionens prognoser pekade på att inte skulle klara av att få ned underskottet till återupp- utfärdade kommissionen en rekom- mendation till rådet att besluta att inte levt upp till rekom- Skr. 2003/04:60 mendationen och att utfärda ett föreläggande enligt fördragets artikel 104.9 om att vidta åtgärder. I kommissionens rekommendation föreslogs dock få på sig att klara treprocentsgränsen. Rekommendationerna röstades dock ned i rådet, vid dess sammanträde . I stället antog rådet rådsslutsatser, som dock i sub- stansen ansluter mycket nära till kommissionens rekommendationer. För del utfärdade rådet en s.k. tidig varning, i vilken rekommenderades att se till att man inte överskred treprocentsgränsen. slog emellertid fast att det franska underskottet var högre än . Rådet slog fast att underskottet var att betrakta som för stort och utfärdade en rekommendation, i vilken uppmanades att åtgärda det allt för stora underskottet , dock . För innevar- ande år uppmanades åstadkomma en strukturell budgetför- stärkning som var större än den redan planerade förbättringen motsvar- ande av BNP . Tidsfristen för att presentera åtgärder gick ut . Kommissionen presenterade en rekom- mendation till rådet om att besluta att inte levt upp till rådets rekommendation och att ge ett föreläggande enligt fördragets artikel 104.9 om att vidta åtgärder. Rådets behandling av dessa rekom- mendationer följde samma mönster som för , dvs. rekommenda- tionerna avslogs och rådsslutsatser antogs i stället. valde dock att i båda dessa fall rösta för kommissionens rekommendation när det gäller artikel 104.8, en linje som fått starkt stöd i . 4.2.1 Det svenska konvergensprogrammet överlämnade sitt konvergensprogram till kom- missionen och rådet. Det behandlades av och fick ett mycket gott omdöme. Så var även fallet då den fjärde uppdateringen av programmet behandlades av . Regeringen tog beslut om den femte uppdatering- en och programmet överlämnades därefter till kommissionen och rådet. Huvudbudskapet i det uppdaterade programmet är att det medelfristiga mål för överskotten i de offentliga finanserna som redovisades i konver- gensprogrammet 1998 ligger fast och att överskotten även fortsättnings- vis ligger i linje med överskottsmålet. Programmet kommer att behandlas av tidigt . Samarbete om ekonomiska reformer på produkt- och kapitalmarknader den s.k. Cardiff-processen syftar till att effektivisera marknadernas funktionssätt och stärka potentialen för hög tillväxt och sysselsättning i EU. Inom Cardiff-processen övervakas framstegen med ekonomiska re- former i medlemsstaterna och goda exempel lyfts fram. Processen bidrar till uppföljningen och utarbetandet av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och arbetet med Lissabonstrategin. En årlig Skr. 2003/04:60 granskning av medlemsstaternas framsteg med strukturreformer äger rum En sådan granskning genomfördes . Som ett led i Cardiff-processen utarbetas nationella rapporter. överlämnade nationella rapport om ekonomiska reformer på produkt- och kapitalmarknaderna till kommissionen , efter att ha informerat om innehållet i rapporten . I rapporten beskrivs utvecklingen på produkt- och kapitalmarknaderna, återstående hinder identifieras och vidtagna eller planerade åtgärder lyfts fram. En särskild ansträngning görs för att följa upp de landspecifika re- kommendationerna till i de allmänna riktlinjerna när det gäller produktmarknaderna. I beslutet angav att praktiska förberedelser skulle genomföras så att en eventuell framtida övergång till euron skulle kunna göras på ett bra sätt (bet. 1997/98:FiU09, rskr. 1997/98:76). Mot denna bakgrund har euroförberedelser bedrivits med målet att upprätthålla handlingsfrihet. hade ett övergripande ansvar för att samordna det praktiska förberedelsearbetet i olika delar av samhället. Det handlade om att samordna myndigheter i deras euroförberedande arbete, dels bevaka hur förberedelsearbetet genomförs i den privata sektorn. Mot bakgrund av beslutet att hålla en folkomröstning om euron upprättade regerings- kansliet en särskild beredskap för att kunna införa euron på ett snabbt, säkert och effektivt sätt om det hade blivit ett ja i folkomröst- ningen. I samband med beslutet om datumet för folkomröstningen avslutades euroinformation och därmed också samarbetet med kommissionen och . Inom ansvarade för informationen om EMU. Informationsavdelningen genomförde ett antal informationsinsat- ser inför folkomröstningen: -En temawebb om EMU lanserades . EMU-webbplat- sen hade drygt 3 600 besökare i genomsnitt. ökade antalet besökare till 10 500 . -En frågeservice via telefon och e-post tillhandahölls. -producerades en serie på tre faktablad. sändes faktabladen (ca 8 000 exemplar) ut till bibliotek, medborgarkon- tor, universitets- och högskolebibliotek, gymnasieskolor, studie- förbund och pensionärsföreningar. Därutöver har drygt 60 000 exemplar av varje blad skickats ut vid förfrågningar per e-post, via Skr. 2003/04:60 webbplatsen eller per telefon. -För att nå invandrare översattes faktabladen till elva olika språk. Faktabladen lästes också in på talkassett. 5 Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa Samarbetet på det rättsliga och inrikes området (RIF) sammanför justitie- och inrikesministrarna i EU:s medlemsstater. Det omfattar bl.a. frågor om asyl och migration, polis- och tullsamarbete samt straff- och civil- rättsligt samarbete. I och med Amsterdamfördraget, som trädde i kraft , fastställdes att unionens mål ska vara att ge medborgarna en hög säker- hetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Genom Amsterdamfördraget gjordes en ingående reformering av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor, bl.a. fördes frågor om asyl och migration liksom civilrättsligt samarbete från tredje till första pelaren. Samarbets- området har alltsedan dess stått högt på den politiska dagordningen och utgör ett av de tyngsta lagstiftningsområdena. Under det finska ordförandeskapet höll ett särskilt möte i om de rättsliga och inrikes frågorna. Slutsatserna därifrån utgör en långsiktig handlingsplan för området. För att fortlöp- ande se över framstegen när det gäller att genomföra åtgärderna enligt Amsterdamfördraget och Tammerforsslutsatserna har kommissionen fått i uppdrag att varje halvår presentera en s.k. resultattavla. Senaste version- en av resultattavlan finns tillgänglig på kommissionens webbplats (se bi- laga 5). Tidsfristerna i Amsterdamfördraget och Tammerforsprogrammet löper ut . Kommissionen kommer att presentera en utvärdering av det arbete som utförts. Denna utvärdering kommer att ligga till grund för överväganden om en ny handlingsplan för genomförandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. 5.2 Samarbete mot terrorism Arbetet fortsatte inom EU med att genomföra den handlingsplan mot terrorism som antogs av det extrainsatta mötet i . Handlingsplanen spänner över en mängd områden så- som utrikespolitik och sjö- och luftsäkerhet, men har sin tyngdpunkt på straffrättsliga frågor och polissamarbete. En rad åtgärder för att stärka det operativa polisarbetet vidtogs , främst för att förbättra informa- tionsutbyte och samordning av insatser. 5.3 Asyl och migration Vid toppmötet i enades EU:s stats- och regerings- chefer om målsättningen att upprätta en gemensam asyl- och migrations- politik för EU. Arbetet med att genomföra denna gemensamma politik I slutsatserna från toppmötet i Skr. 2003/04:60 bekräftade vikten av att få till stånd ett effektivare europeiskt asylsystem i syfte att snabbt identifiera skyddsbehövande. Man inbjöd vidare kommissionen att utveckla meddelandet Mer tillgängliga, rättvisa och väladministrerade asylsystem (KOM (2003) 315) som bl.a. behandlar en förstärkning av skydds- kapaciteten i ursprungsregionerna. noterade vissa medlemsstaters avsikt att, tillsammans med FN:s flykting- kommissariat (UNHCR), undersöka möjligheten till bättre skydd för flyktingar i deras ursprungsregion. präglades arbetet av frågor kring laglig och olaglig invandring. Flera rättsakter kunde antas på migrationsområdet, däribland direktiven om familjeåterförening, om varaktigt bosatta tredjelandsmed- borgare och om stödåtgärder vid återsändande med flyg. Inom ramen för kampen mot olaglig invandring träffades en politisk överens- kommelse kring direktivet om tillfälligt uppehållstillstånd för offer för medhjälp till olaglig invandring och människohandel vilka samarbetar med myndigheterna. En politisk överenskommelse har också träffats kring direktivet om fri rörlighet för EU-medborgare och deras familje- medlemmar. På asylrättens område antogs en förordning om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan (den s.k. Dublinförordningen). Rådet antog också ett direktiv om miniminormer för mottagandevillkor av asylsökande i medlemsstaterna. Det s.k. asylprocedurdirektivet, som uppställer regler för prövningen av en asylansökan, var föremål för intensiva förhand- lingar , dock utan att enighet kunde nås. 6Konventet om framtid och regeringskonferensen 6.1 Konventet om framtid Konventet om framtid gick in i sin s.k. beslutsfas. presenterade konventets presidium ett samlat fördrags- utkast i fyra delar. De fyra delarna utgjordes av del I konstitutionella bestämmelser, del II EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, del III unionens politik och funktion och del IV allmänna bestämmelser och slutbestämmelser. Utkastet diskuterades därefter intensivt under de tre sista plenarmötena . För många kon- ventsledamöter var villigheten att ställa sig bakom ett sammanhållet för- slag emellertid beroende av att också de institutionella frågorna fick en acceptabel lösning. Konventets presidium valde att söka undvika alternativa skrivningar, och eftersträvade konsensus kring breda kompromisser. I rollen som statsministerns personliga representant i konventet agerade på ett personligt mandat. Hennes åsikter i de frågor som konventet behandlade var alltså inte föremål för formell ge- mensam beredning i eller motsvarade med nödvändig- het regeringens syn i frågorna. bistod emellertid genom att ta fram underlag till muntliga och skriftliga inlägg och fördragstexter. Konventsresultatet presenterades vid i Thessa- loniki . Utkastet till konstitutionellt fördrag välkomnades som en god grund för regeringskonferensen. En teknisk översyn av den del i det konstitutionella fördraget som behandlar politikområdena genomfördes . För att ytterligare bidra till debatten och förbereda deltagande i regeringskonferensen utarbetades en departementspromemoria (Ds 2003:36, Europeiska konventet om EU:s framtid Resultat och utgångs- punkter inför nästa regeringskonferens). Departementspromemorian re- missbehandlades . De remissinstan- ser som inbjöds att yttra sig utgjorde ett brett urval av såväl folkrörelser och myndigheter som icke-statliga organisationer, politiska och religiösa organisationer samt universitet. Sammanlagt inkom 128 remissvar, varav 17 spontana yttranden. En ut- förlig remissammanställning utarbetades (Ds 2003:58). huvuduppgift är att ta ställning till det utkast till konstitutionellt fördrag som framlagts av konventet samt ändringsförslag från medlemsstaterna. Beslut om att hålla en regeringskonferens om framtid togs redan vid Europeiska rådets möten i och i Laeken . Vid toppmötet i bestämdes att konferensen skulle samman- kallas . Den förordade en längre reflektionspaus, medan andra länder ville starta efter konventets avslutande. Vid sistnämnda toppmöte beslutades att konferensen ska fullborda sitt arbete i så god tid att den europeiska allmänheten kan få kännedom om resultatet före valen till . Det nya konsti- tutionella fördraget ska undertecknas av samtliga medlemsstater, gamla såväl som nya, efter . Nuvarande och anslutande medlemsstater ska delta i regeringskonferensen på samma villkor. Kandidatländerna , och ska delta som observatörer. Efter regeringskonferensens öppnande hölls flera förhand- lingstillfällen för utrikesministrarna . Därtill kom Euro- peiska rådets möten respektive . Det italienska ordförandeskapets ambition var att slutförhandla rege- ringskonferensen redan vid toppmötet i . Detta visade sig dock inte vara möjligt. Juridisk/teknisk granskning