prop · GR03135 · 2004-04-28 00:00:00 — 8 § Tvister om nätföretagets skyldigheter enligt 3 kap. 8 §, 9 § första stycket och 10 § samt om förvaltarens skyldigheter enligt 3 kap. 13 och 15 §§ prövas av nätmyndigheten. Rubriken närmast före paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. I paragrafen, som utformats enligt Lagrådets förslag, anges de typer av tvister mellan nätföretaget och förvaltaren som kan hänskjutas till 9 § Beslut av nätmyndigheten enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande enligt denna lag till kammarrätten. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. Enligt första stycket får samtliga typer av beslut som nätmyndigheten meddelar överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, dvs. I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd vid överklagande enligt denna lag till kammarrätten. Detta gäller oavsett om länsrätten har meddelat sitt beslut som första instans eller efter överklagande av nätmyndighetens beslut. 8.2Förslaget till lag om ändring i ellagen (1997:857) 2 kap. Nätkoncession m.m. 13 § En nätkoncession skall meddelas , om den avser linje, och , om den avser område. Om det finns särskilda skäl eller om sökanden begär det, får bestämmas. Giltighetstiden hos en nätkoncession som meddelas med anledning av återkallelse av en nätkoncession enligt 18 § första stycket 2 eller 3 får inte sträcka sig längre än giltighetstiden hos den återkallade nätkoncessionen. Enligt den nya lydelsen av 18 § första stycket 2 skall en nätkoncession återkallas om staten löser in den anläggning som omfattas av koncessionen. med återkallelsen måste någon annan beviljas koncession för den berörda anläggningen. I annat fall får inte verksamheten bedrivas vid denna med påföljd att elöverföringen avbryts till alla som är anslutna till anläggningen. Enligt det nya andra stycket får inte, då den nya koncessionen meddelas, giltighetstiden sättas längre än till utgången av den återkallade koncessionens giltighetstid. Skälet är att koncessionssystemet bl.a. bygger på att, då en koncessions giltighetstid löper ut och frågan om förlängning av giltighetstiden prövas, en fullständig prövning skall göras främst gentemot motstående intressen. Om i den nu aktuella situationen koncessionen skulle meddelas för av skulle det i extrema fall kunna gå uppemot innan en sådan förnyad fullständig prövning kommer till stånd. Situationen är densamma då en nätkoncession återkallas enligt 18 § första stycket 3, varför den nya regleringen görs tillämplig även i de fallen av återkallelse av koncessionen. 16 § En nätkoncession får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen. Regeringen får bemyndiga nätmyndigheten att pröva frågor om överlåtelse av nätkoncession som inte avser en utlandsförbindelse. Vid prövning av en ansökan om överlåtelse av nätkoncession skall 10 § tillämpas. Detsamma gäller vid prövning av en ansökan om nätkoncession med anledning av återkallelse av en nätkoncession enligt 18 § första stycket 2 eller 3. Paragrafen handlar om tillstånd till överlåtelse av nätkoncession. I sådana ärenden skall, enligt andra stycket, endast 10 § tillämpas, vilket innebär att endast den nye koncessionshavarens lämplighet skall prövas. görs den bestämmelsen tillämplig även i de fall att nätkoncession beviljas i anledning av återkallelse av en nätkoncession enligt 18 § första stycket 2 eller 3. 18 § En nätkoncession skall återkallas helt eller delvis, 1.om en ledning eller ett ledningsnät inte längre behövs för en säker elförsörjning, 2.om staten, med stöd av 1 kap. 5 § lagen (2004:000) om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar, löser in den eller de ledningar som avses med nätkoncessionen, eller 3.om koncessionshavaren inte längre uppfyller villkoren enligt 10 §andra stycket första meningen för att inneha nätkoncessionen. Frågor om återkallelse av nätkoncession prövas av Avser nätkoncessionen en utlandsförbindelse, prövas dock frågan om återkallelse av regeringen. Paragrafen har ändrats i första stycket andra punkten som en följd av förslaget till lag om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar. Om en anläggning ställs under särskild förvaltning behåller koncessionshavaren den koncession med vars stöd anläggningen används. Enligt 1 kap. 3 § tredje stycket den lagen skall förvaltaren anses som innehavare av nätkoncessionen. Detta innebär att förvaltaren har de rättigheter och skyldigheter som följer av koncessionen. Om den särskilda förvaltningen upphör återgår dessa rättigheter och skyldigheter till koncessionshavaren. Någon förändring av själva koncessionsinnehavet sker alltså inte i detta fall. Om staten däremot löser in anläggningen enligt 1 kap. 5 § nämnda lag skall, enligt den aktuella bestämmelsen, nätkoncessionen återkallas. Enligt andra stycket i den aktuella paragrafen fattas beslutet av nätmyndigheten. För att verksamheten vid anläggningen skall kunna fortsätta måste någon, med att koncessionen återkallas, beviljas koncession för den berörda anläggningen. Detta beslut meddelas av nätmyndigheten eller, i vissa fall, av regeringen. I och med att koncessionen meddelas någon annan upphör beslutet om särskild förvaltning att gälla, vilket framgår av 4 kap. 1 § nämnda lag. Av praktiska skäl och för att förhindra att koncession saknas för den berörda anläggningen bör besluten om inlösen av anläggningen, om återkallelse av koncessionen och beviljande av koncession meddelas . Sammanfattning av slutbetänkande Elnätsföretag särskild förvaltning och regionnätstariffer (SOU 2001:73) i berörda delar De möjligheter som finns att ingripa mot oseriösa nätföretag är i huvudsak förelägganden vid vite eller återkallelse av nätkoncession. Möjligheten att återkalla en nätkoncession begränsas emellertid i praktiken av att lagen inte anger hur den fortsatta elförsörjningen skall ske om koncessionen återkallas. I detta betänkande lämnas förslag på en helt ny lag om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar. Som utgångspunkt för vårt arbete har vi haft bostadsförvaltningslagen (1977:792). Vi har emellertid gjort en omfattande anpassning efter de speciella förhållanden som gäller för nätverksamhet. Nätverksamhet inbegriper i stort två slag av funktioner som är av olika karaktär men båda mycket viktiga. I nätverksamhet ingår såväl en skyldighet att ombesörja den fysiska överföringen av el av god kvalitet som att utföra de mätningar och beräkningar av överförd el som krävs för att elhandeln skall fungera effektivt och för att balansansvaret på elmarknaden skall kunna regleras ekonomiskt. Misskötsel i det senare fallet kan skada andra aktörer på elmarknaden och hindra en effektiv konkurrens, vilket i allvarligare fall kan hota elmarknadens funktion. Förutsättningar för ingripande och föremålet för särskild förvaltning Enligt lagförslaget är ett av kraven för ingripande att anläggningsinnehavaren i väsentlig mån inte fullgör sina skyldigheter enligt ellagen (1997:857) eller enligt föreskrifter eller villkor för koncession som har meddelats med stöd av den lagen. Mot bakgrund av att ett beslut om särskild förvaltning innebär ett väsentligt ingrepp för den enskilde efter myndighetsbeslut har vi som ytterligare rekvisit för lagens tillämpning föreslagit att det bör krävas att det föreligger hot mot elförsörjningen eller elmarknadens funktion. Genom utformningen av rekvisitens för lagens tillämpning anser vi att det är möjligt att i praktiken ingripa när missförhållanden har uppstått som rättssäkerhetsaspekter tillgodoses. Föremål för särskild förvaltning kan enligt förslaget bli elektriska anläggningar som används för överföring av starkström till den del de avser nätverksamhet som bedrivs med stöd av koncession. Det är nätmyndigheten som hos länsrätten skall ansöka om särskild förvaltning. Vi har valt att föreslå att två ingripandeformer införs, förvaltningsföreläggande och tvångsförvaltning. Särskild förvaltning är ett samlingsbegrepp för de båda förvaltningsformerna. Förvaltningsföreläggande är den mildare formen av särskild förvaltning och innebär att man genom länsrättens medverkan kan få till stånd en förvaltning som bygger på ett samarbete mellan anläggningsinnehavaren och en förvaltare. Anläggningsinnehavaren skall föreläggas att inom lämna över förvaltningen till en av honom själv föreslagen förvaltare och därmed se till att en tillfredsställande förvaltning uppnås. Ett skriftligt förvaltningsavtal skall ges in till länsrätten för godkännande. Detta avtal skall normalt avse en period . I och med godkännandet av förvaltningsavtalet upphör länsrättens befattning med ärendet och istället skall nätmyndigheten bevaka att avtalet följs. Samma grundrekvisit skall gälla för förvaltningsföreläggande och tvångsförvaltning men tvångsförvaltning är en mer långtgående åtgärd. För dess tillämpning skall gälla att det kan antas att ett förvaltningsföreläggande inte är tillräckligt för att en tillfredsställande förvaltning skall kunna ordnas. En förvaltare skall utses av rätten i samband med att tvångsförvaltningen beslutas. Förvaltaren får ställning som legal ställföreträdare för anläggningsinnehavaren och anläggningsinnehavaren skall vara så gott som helt skild från förvaltningen. Förvaltarens kontakter med anläggningsinnehavaren skall hållas minimala. Förvaltaren bör i princip få vidta varje åtgärd som kan anses förenlig med en ändamålsenlig förvaltning och dessa åtgärder blir bindande för anläggningsinnehavaren. Förvaltaren bör emellertid inte få överlåta anläggningen eller ta upp större lån utan länsrättens tillstånd. Den primära uppgiften för en förvaltare skall vara att anläggningen får en tillfredsställande skötsel. Förvaltaren skall verka för att de brister och missförhållanden som föranlett beslutet om tvångsförvaltning kommer att undanröjas. Till skyldigheterna hör också att verka för att anläggningen förbättras i den omfattning som behövs samt att på ett allmänt plan verka för att anläggningen ger skälig avkastning. Anläggningsinnehavarens ekonomiska ansvar är inte begränsat till det kapital som finns nedlagt i anläggningen och den avkastning den ger. På begäran av förvaltaren skall länsrätten kunna besluta att anläggningsinnehavaren skall betala visst belopp som förvaltaren behöver för att genomföra sitt uppdrag. skall vidare ha möjlighet att förskottera visst belopp. måste vanligen bestämmas till . Länsrätten skall ha möjlighet att såväl förlänga tiden som besluta att förvaltningen skall upphöra . Förvaltningen skall stå under tillsyn av och förvaltaren skall till både och anläggningsinnehavaren lämna en redovisning för sitt uppdrag. Anläggningsinnehavaren kan erhålla skadestånd från en försumlig förvaltare. Förvaltarens arvode skall i första hand betalas med den avkastning som anläggningen ger men vid behov skall nätmyndigheten vara skyldig att förskottera arvodet. När en tvångsförvaltning framstår som allt annat än meningsfull skall en möjlighet finnas för staten att lösa in anläggningen. Det kan t.ex. vara aktuellt när det inte går att skaffa fram behövligt kapital för anläggningens upprustning eller för säkerställande av anläggningen funktioner. Som förutsättning för inlösen gäller att en tillfredsställande förvaltning inte kan uppnås. Förvaltaren bör då kunna ta upp frågan om försäljning av anläggningen med innehavaren och om inlösen med nätmyndigheten. Länsrätten bör förutom att pröva frågan om särskild förvaltning skall få tillgripas pröva flertalet av de frågor som lagförslaget reglerar. Vi föreslår att mål enligt lagen koncentreras till en länsrätt. Mot bakgrund av nätmyndighetens lokalisering föreslår vi Länsrätten i . Eftersom ett beslut om ingripande enligt den föreslagna lagen rör stora värden och länsrätten är första instans samt eftersom mål enligt lagen inte förutses bli vanligt förekommande, föreslår vi att ifrågavarande mål inte skall vara underkastade bestämmelser om prövningstillstånd. Med beaktande av de allvarliga konsekvenser för bl.a. elförsörjningen som kan befaras om lagens rekvisit är uppfyllda och inget ingripande hunnit ske bör vidare mål enligt lagen handläggas med förtur. Med anledning av den nya lagen föreslår vi ändringar i 2 kap. 18 § punkten 2 ellagen (1997:857) om återkallelse av nätkoncession. Vi föreslår också att två nya paragrafer införs i ellagen avseende dels att kravet på nätkoncession inte utgör hinder för särskild förvaltning, dels att förvaltarens uppdrag omfattar de skyldigheter som följer av ellagen. Vidare införs en ny bestämmelse i sekretesslagen (1980:100) som begränsar utomståendes insyn i enskilda företags eller personers ekonomiska förhållanden i ärenden enligt lagen. Förslaget till lag om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller särskild förvaltning av elektriska anläggningar som används för överföring av starkström till den del de avser nätverksamhet som bedrivs med stöd av koncession. Anläggning som tillhör staten kan inte bli föremål för särskild förvaltning. 2 § Med elektrisk anläggning, nätverksamhet och nätmyndighet avses i denna lag detsamma som i ellagen (1997:857). Förutsättningar och former för särskild förvaltning 3 § Om anläggningsinnehavaren i väsentlig mån inte fullgör sina skyldigheter enligt ellagen (1997:857) eller enligt föreskrifter eller villkor för koncession som har meddelats med stöd av den lagen och dessa brister i förvaltningen av anläggningen innebär att elförsörjningen eller elmarknadens funktion hotas, får länsrätten efter ansökan av nätmyndigheten besluta om särskild förvaltning av anläggningen. I ett beslut enligt första stycket skall länsrätten förelägga innehavaren att överlämna förvaltningen till en särskild förvaltare (förvaltningsföreläggande). Kan det antas att ett föreläggande inte är tillräckligt för att uppnå en tillfredsställande förvaltning, skall länsrätten i stället besluta att ställa anläggningen under förvaltning av en särskild förvaltare (tvångsförvaltning). 4 § Om en anläggning är ställd under tvångsförvaltning men förhållandena är sådana att en tillfredsställande förvaltning inte kan uppnås, får staten lösa anläggningen. Mål om inlösen skall tas upp av fastighetsdomstol inom vars område anläggningen eller större delen därav ligger. I fråga om inlösen gäller i övrigt expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar, dock med undantag för 4 kap. 2 §. Bestämmelserna i 4 kap. 3 § expropriationslagen skall tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före det talan väcktes vid domstol. 1 § I ett förvaltningsföreläggande skall bestämmas inom vilken anläggningsinnehavaren till länsrätten skall ge in ett skriftligt avtal, genom vilket förvaltningen överlämnas till en särskild förvaltare (förvaltningsavtal). Om innehavaren behöver anstånd, får länsrätten förlänga den tid som har bestämts för att ge in ett förvaltningsavtal. Ansökan om förlängning skall göras före utgången av den bestämda tiden. 2 § Om ett förvaltningsföreläggande har meddelats och anläggningen övergår till en ny innehavare, förfaller föreläggandet. 3 § Ett förvaltningsavtal skall slutas för av , om inte länsrätten bestämmer att det får avse . I avtalet skall förvaltarens skyldigheter noggrant anges. Avtalet skall vara förenat med fullmakt för förvaltaren att företräda anläggningsinnehavaren i de angelägenheter som omfattas av förvaltningsuppdraget. skall ges tillfälle att yttra sig över det förvaltningsavtal som ges in till länsrätten. Därefter prövar länsrätten om avtalet kan godkännas. Länsrättens prövning skall avse om förvaltaren har tillräckliga kvalifikationer och om avtalet innefattar befogenhet för honom att överta förvaltningen i den omfattning som behövs med hänsyn till de brister som har föranlett beslutet om förvaltningsföreläggande. Länsrätten kan ge anläggningsinnehavaren möjlighet att avtala om sådana ändringar och tillägg i förvaltningsavtalet som behövs för att detta skall kunna godkännas. 4 § Ändras ett godkänt förvaltningsavtal eller sker avvikelse i förhållande till avtalet, skall förvaltaren genast anmäla detta till nätmyndigheten. Länsrätten skall i beslutet om att godkänna förvaltningsavtalet upplysa förvaltaren om den skyldighet som anges i första stycket. 5 § Ger anläggningsinnehavaren inte in ett förvaltningsavtal till länsrätten inom den tid som bestämts eller kan länsrätten inte godkänna ett ingivet avtal, skall rätten besluta om tvångsförvaltning. 1 § Länsrätten skall som den beslutar om tvångsförvaltning utse en förvaltare. Till förvaltare skall utses ett bolag, en förening, ett verk eller någon annan som har tillräcklig erfarenhet av förvaltning av en anläggning som används för överföring av el. Länsrätten kan under pågående förvaltning utse en ny förvaltare när förhållandena föranleder det. Innan beslut om entledigande fattas skall rätten tillse att en ny förvaltare förordnas. skall lämna förslag på vem som skall utses till förvaltare. skall ges tillfälle att yttra sig över förslaget. 2 § Länsrätten skall från det att beslutet om tvångsförvaltning trädde i kraft bestämma den tid under vilken förvaltningen skall pågå. Tiden får bestämmas till högst från det att beslutet om tvångsförvaltning trädde i kraft. Om det vid utgången av den för tvångsförvaltningen bestämda tiden finns skäl att förvaltningen fortsätter, får länsrätten besluta om förlängning av tiden i sänder. Innan länsrätten beslutar enligt första eller andra stycket skall nätmyndigheten och ges tillfälle att yttra sig. 3 § Finns inte längre skäl för tvångsförvaltning, skall länsrätten besluta att den skall upphöra. Innan länsrätten beslutar enligt första stycket skall nätmyndigheten och ges tillfälle att yttra sig. 4 § Förvaltaren skall svara för en tillfredsställande skötsel av anläggningen. Han skall verka för att de förhållanden som föranlett förvaltningsbeslutet undanröjs och att anläggningen genomgår en sådan förbättring och modernisering som är förenlig med en ändamålsenlig förvaltning. Han skall vara verksam för att skälig avkastning erhålls. 5 § Förvaltaren uppbär de löpande intäkterna av anläggningen samt företräder även i övrigt anläggningsinnehavaren i angelägenheter som rör anläggningen. Förvaltaren får inte överlåta anläggningen eller på annat sätt förfoga över den så att den helt eller delvis frånhänds anläggningsinnehavaren. Förvaltaren får inte heller på innehavarens vägnar ingå borgen eller Utan länsrättens tillstånd får förvaltaren inte ta upp lån med en återbetalningstid som sträcker sig längre än den tid som beslutats för förvaltningen eller, om sådan tid ännu inte bestämts, . I övrigt får förvaltaren ingå avtal om kredit endast om avtalet inte står i missförhållande till de ekonomiska förutsättningarna för förvaltningen. Innan länsrätten beslutar i tillståndsfrågan skall anläggningsinnehavaren och ges tillfälle att yttra sig. Förvaltaren kan besluta att angelägenhet som saknar betydelse för ändamålet med förvaltningen skall undantas från denna. Länsrätten, nätmyndigheten, och anläggningsinnehavaren skall genast underrättas om ett sådant beslut liksom om ett beslut som avser att ett undantag inte längre skall gälla. 6 § Förvaltaren skall anses som arbetsgivare enligt skattebetalningslagen (1997:483) beträffande av honom förvaltad egendom. Bestämmelserna i 13 kap. 1 § nämnda lag om befrielse från betalningsskyldighet gäller även förvaltaren. 7 § Länsrätten får besluta om föreskrifter för förvaltningen, om det finns särskilda skäl. Innan länsrätten meddelar sådana föreskrifter skall nätmyndigheten och ges tillfälle att yttra sig. 8 § Förvaltaren skall genast underrätta varje känd gäldenär om tvångsförvaltningsbeslutet. En gäldenär som har erhållit en underrättelse enligt första stycket kan så länge förvaltningen pågår inte med befriande verkan betala sin skuld till annan än förvaltaren eller den som förvaltaren har anvisat. En upplysning om detta skall tas in i underrättelsen. 9 § Medel som förvaltaren har hand om för anläggningens förvaltning skall hållas skilda från andra medel. De får inte utmätas för annan skuld än sådan som hänför sig till tvångsförvaltningen och de ingår inte heller i anläggningsinnehavarens konkursbo. 10 § Medel som inte behöver avsättas för förvaltningen, skall förvaltaren betala ut till anläggningsinnehavaren. Om anläggningsinnehavaren begär det, skall länsrätten pröva hur mycket som skall betalas ut enligt första stycket. Innan länsrätten beslutar i frågan skall ges tillfälle att yttra sig. 11 § Om det behövs medel för en åtgärd för anläggningens skötsel som inte kan skjutas upp utan risk för att någon lider allvarlig skada eller nackdel, skall nätmyndigheten i den utsträckning som den finner nödvändig på begäran av förvaltaren förskottera visst belopp. Belopp som förskotterats skall återbetalas jämte ränta så snart som det är möjligt med hänsyn till anläggningens ändamålsenliga förvaltning. Ränta skall utgå enligt 6 § räntelagen (1975:635) för utbetalningen. Vissa skyldigheter och rättigheter för anläggningsinnehavaren 12 § Anläggningsinnehavaren är skyldig att lämna förvaltaren de upplysningar rörande anläggningen som behövs för en tillfredsställande förvaltning. Länsrätten får, på begäran av förvaltaren, kalla anläggningsinnehavaren att inför rätten under ed lämna upplysningar enligt första stycket. Bestämmelserna i 36 kap. 6, 11, 14, 20 och 21 §§ skall tillämpas. Även förvaltaren, nätmyndigheten och skall kallas. 13 § Anläggningsinnehavaren är skyldig att tillhandahålla förvaltaren handlingar och annat av betydelse för förvaltningen. Länsrätten får vid vite förelägga anläggningsinnehavaren att fullgöra sin skyldighet enligt första stycket. Frågor om att förelägga och döma ut vite prövas av länsrätten på begäran av förvaltaren. 14 § Om medel till förvaltningen inte i tillräcklig utsträckning kan erhållas genom löpande intäkter eller genom lån, får länsrätten på begäran av förvaltaren besluta att anläggningsinnehavaren till förvaltaren skall betala vad denne behöver för en åtgärd som avses i 4 §. Beslutet skall grundas på vad som är skäligt med hänsyn till anläggningsinnehavarens förhållanden och övriga omständigheter. En överlåtelse av anläggningen medför inte befrielse från betalningsskyldighet som har beslutats tidigare. Finns det inte längre skäl för att en av länsrätten ålagd betalningsskyldighet skall fullgöras, får rätten på begäran av förvaltaren eller anläggningsinnehavaren besluta att betalningsskyldigheten inte längre skall gälla. Innan länsrätten beslutar i fråga enligt första eller tredje stycket skall ges tillfälle att yttra sig. 15 § Länsrätten kan förplikta anläggningsinnehavaren att betala skälig ersättning för ett utrymme som denne själv använder. Motsvarande gäller om anläggningsinnehavaren använder anläggningen på annat sätt. Om ersättning enligt första stycket inte erläggs, får länsrätten besluta att anläggningsinnehavaren skall avflytta från utrymmet eller på annat sätt upphöra använda anläggningen. Länsrätten beslutar i frågor som avses i första och andra styckena på begäran av förvaltaren. och skall ges tillfälle att yttra sig över begäran. På begäran av anläggningsinnehavaren får länsrätten medge denne skäligt uppskov med avflyttning eller annat åliggande som beslutats enligt andra stycket. 16 § Om anläggningsinnehavaren behöver ta del av räkenskapsmaterialet rörande anläggningen för att kunna fullgöra sin eller mot annan, skall länsrätten bestämma hur detta skall ske. länsrätten beslutar i frågan skall förvaltaren och ges tillfälle att yttra sig. 17 § Förvaltaren skall för varje kalenderår från årets utgång lämna en skriftlig redovisning till för sin Om anläggningsinnehavaren tillämpar brutet räkenskapsår, skall tiden för redovisningens avlämnande i stället räknas från När förvaltaren lämnar sitt uppdrag skall en redovisning för den gångna delen av redovisningsperioden lämnas inom från det uppdraget upphörde. Redovisningsskyldigheten skall fullgöras i enlighet med god Till den siffermässiga redovisningen skall fogas en förvaltningsberättelse med upplysning om vidtagna och planerade