prop · GS0324 · 2004-10-13 00:00:00 — Normalt är det den valuta som genererar de huvudsakliga kassaflödena i företaget. Den funktionella valutan används när affärshändelser bokförs löpande och vid värderingen av de poster som ingår i redovisningen. Med presentationsvaluta avses den valuta som används när de finansiella rapporterna upprättas och offent- liggörs. Standarden får förstås så att varje företag eller annan enhet som ingår i en koncern skall fastställa sin funktionella valuta. Affärshändelser som inträffar i en annan valuta än den funktionella valutan skall därefter löpande räknas om enligt kursen vid transaktionstillfället. kan ha olika funktionella valutor. I samband med att koncern- redovisningen upprättas skall varje företag eller annan enhet som ingår i koncernredovisningen räkna om resultat och finansiell ställning till den valuta som det rapporterande företaget presenterar sina finansiella rapporter i. Normalt sker denna omräkning till moderföretagets funk- valuta (eller rapporteringsvaluta, om den är en annan än den funktionella valutan). Standarden medger därutöver att de enskilda koncernföretagen använder sig av en annan valuta som rapporterings- valuta när de upprättar sina egna finansiella rapporter. Frågan är hur dessa principer förhåller sig till ÅRL och bokförings- lagen. För att IAS 21 skall kunna tillämpas fullt ut i koncernredo- visningen synes det nödvändigt att ÅRL:s krav på redovisningsvaluta får vika. Ett svenskt moderföretag, som omfattas av IAS-förordningen, får alltså anses ha rätt att upprätta en koncernredovisning i exempelvis moderföretagets funktionella valuta och presentera den i den funktionella valutan eller i vilken annan valuta som helst (rapporterings- valuta). Bestämmelserna om valuta i 7 kap. 7 § ÅRL bör alltså inte gälla för företag som omfattas av IAS-förordningen. En särskild fråga är om kraven i IAS 21 på funktionell valuta får effekter även för redovisningen i andra juridiska personer som har anknytning till koncernen. Kravet i IAS 21 på funktionell valuta riktas till de juridiska personer som ingår i koncernen. De belopp som redovisas i den funktionella valu- tan räknas därefter om på det sätt som har beskrivits ovan för att sedan tas in i koncernredovisningen. Det kan hävdas att en riktig tillämpning av standarden på koncernnivå förutsätter att varje enskild enhet som ingår i koncernen har tillämpat standarden redan vid den löpande bokföringen. Innebär detta att även bokföringslagens bestämmelser om redovis- ningsvaluta måste åsidosättas för att en koncernredovisning skall stå i överensstämmelse med IAS-förordningen? 11 Tolkning av innehållet i IAS 21 som har gjorts av IASB:s Standing Interpretations Committee (). Enligt vår uppfattning är svaret på den frågan nej. kan kravet på att bokföringen skall vara i svenska kronor eller i euro leda till onö- diga komplikationer och ökade kostnader, eftersom företag som ingår i en koncern där koncernredovisningen upprättas i enlighet med IAS/IFRS måste hantera såväl redovisningsvalutan enligt bokföringslagen som den funktionella valutan. har i en skrivelse till regeringen särskilt pekat på detta problem och ansett att bokföringslagen bör ändras så att den tillåter att den löpande bokföringen får ske i ett företags funktionella valuta (Dnr Ju2004/2974). Frågor om redovisningsvaluta har redan tidigare uppmärksammats inom . remitterade departementspromemorian Redovisning i utländsk valuta (Ds 2000:15). I promemorian lämnades bl.a. förslag om ökade möjligheter att tillämpa olika valutor i redovisningen. Vid remissbehandlingen restes invänd- ningar mot förslagen, bl.a. att förslagen skulle kunna försvåra skatte- myndigheternas kontrollverksamhet. Vi är därför inte beredda att be- handla de förslagen i detta lagstiftningsärende men kommer att åter- komma till dem i annat sammanhang. Konsolidering, eliminering m.m. 7 kap. 813 §§ ÅRL innehåller också andra bestämmelser om hur en koncernredovisning skall upprättas, däribland bestämmelser om hur koncernbalans- och koncernresultat- räkningarna skall ställas upp, om redovisning av minoritetsandelar, om balansdag samt om värdering och elimineringar mellan koncernföretag. Dessa frågor regleras i IAS/IFRS. Ett företag som omfattas av IAS-för- ordningen skall därför inte tillämpa . Detta bör framgå av lagen. 7 kap. ÅRL innehåller också bestämmelser om tilläggsupplysningar. Ett företag som omfattas av IAS-förordningen kommer inte behöva tillämpa flertalet av dessa bestämmelser, eftersom bestämmelserna vanligen täcks av motsvarande bestämmelser i /IFRS. Några av de svenska bestäm- melserna synes dock vara av den art att de fortfarande skall tillämpas av alla företag som upprättar en koncernredovisning. I denna del finns det anledning att dela in kraven på tilläggsupplysningar i sammanfallande krav och tillkommande krav. När det gäller sammanfallande krav, dvs. krav som förekommer både i ÅRL och i IAS/IFRS, måste det antas att ett företag som omfattas av IAS-förordningen är skyldigt att tillämpa kraven såsom de kommer till uttryck i IAS/IFRS. En remissinstans har ifrågasatt om det inte är möjligt med nationella upplysningskrav som preciserar tillämpningen av IAS/IFRS på nationella företeelser. Vi bedömer dock att detta inte skulle vara förenligt med IAS-förordningen. är det svårt att avgöra om ett visst upplysningskrav i IAS/IFRS sammanfaller med bestämmelser i . Så kan t.ex. ett upplysningskrav i ÅRL vara mer eller mindre långtgående än ett liknande upplysnings- krav i IAS/IFRS eller utformat på ett annorlunda sätt. Enligt vår upp- fattning får sådana situationer bedömas med den utgångspunkten att upplysningskrav i ÅRL som hänför sig till ämnesområden som regleras också i IAS inte skall tillämpas. Det innebär i sin tur att endast sådana nationella krav på tilläggsupplysningar som ligger utanför de ämnes- områden som IASB har reglerat skall fortsätta att gälla för de företag som omfattas av IAS-förordningen. Dessa tillkommande upplysningskrav, dvs. motsvarighet inom IAS/IFRS, kan i sin tur delas in i två grupper, de som baseras på redovisningsdirektiven och de som är utpräglat nationella har, såsom har nämnts, i ett särskilt doku- ment pekat ut vilka artiklar i EG:s redovisningsdirektiv som även fortsättningsvis har relevans för ett företag som omfattas av IAS-förord- Det gäller, såvitt nu är av intresse, tilläggsupplysningar be- träffande dotterföretag och intresseföretag, lån till ledande befattnings- havare, medelantalet anställda och löner och ersättningar till nuvarande och tidigare företagsledning. Dessa bestämmelser bör alltså, enligt kom- missionen, tillämpas även av företag som omfattas av IAS-förordningen. Vi delar i flertalet avseenden kommissionens bedömningar. har vi dock en annan uppfattning. Enligt kommissionen skall artikel 34.25 i det sjunde bolagsrättsliga direktivet gälla även fortsättningsvis. ställer krav på att koncernredovisningen skall innehålla vissa uppgifter om dotterföretag och intresseföretag. Även grunden för att ett företag har klassificerats som ett dotterföretag skall anges. melser finns i svensk rätt i 7 kap. 16 § ÅRL. Liknande krav finns i IAS 27 och 28, standarder som kommissionen har antagit.12 Även om ordalydelsen i dessa standarder inte överensstämmer exakt med direk- tivet ligger innebörden i standarderna så nära direktivets regler att det inte kan råda någon tvekan om att syftet är ett och detsamma. uppfattning bör därför de företag som omfattas av IAS-förordningen inte vara skyldiga att tillämpa 7 kap. 16 § ÅRL. Också detta bör framgå av ÅRL:s tillkommande krav på upplysningar som inte är baserade på EG:s redovisningsdirektiv är ganska få och har i de flesta fall tillkommit för att tydliggöra förhållandena inom särskilt avgränsade områden. sådant upplysningskrav gäller fördelningen mellan kvinnor och män på Andra särskilda nationella upplysningskrav kan inte sägas vara knutna till något särskilt problemområde. exempelvis kravet på att koncernredovisningen skall innehålla uppgifter Eftersom det här är fråga om bestämmelser som ligger utanför de områden som regleras i IAS/IFRS, får de företag som omfattas av IAS- förordningen anses skyldiga att tillämpa bestämmelserna även i fort- Detta bör tydliggöras i ÅRL. Några remissinstanser har velat att vissa svenska krav på tilläggs- upplysningar ändå bör tas bort eller att det i vart fall görs en översyn av Vi delar i och för sig uppfattningen att alltför långt- gående krav på tilläggsupplysningar utan motsvarighet i IAS/IFRS riske- rar motverka en europeisk harmonisering av innehållet i koncernredo- Flera av de svenska upplysningskraven har emellertid till- kommit för att lyfta fram förhållanden som tillmäts särskild betydelse i 12 IAS 27.32 och 28.27-28. De är dessutom mycket få i jämförelse med de tilläggsupp- lysningar som måste lämnas vid en tillämpning av IAS/IFRS. Vi är därför inte beredda att i detta sammanhang ta initiativ till slopandet av ÅRL:s tillkommande krav på upplysningar. I ett avseende kan det dock finnas anledning att ta upp frågan till övervägande på nytt. Det gäller kravet i 5 kap. 14 och 15 §§ på att eget kapital skall delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital. Detta är inte fullt ut förenligt med en ny version av 1 Utformning av finansiella rapporter och det kan därför finnas anledning att återkomma till frågan om redovisning av eget kapital. Enligt 7 kap. 14 § andra meningen ÅRL skall tilläggsupplysningar i kon- cernredovisningen lämnas på det sätt som anges i 5 kap. 1 §. Det innebär att upplysningarna normalt skall lämnas i noter. Om det inte står i strid med lagens krav på överskådlighet, får upplysningarna lämnas i balans- räkningen eller resultaträkningen. Enligt systematiken i IAS/IFRS (främst IAS 1) skall tilläggsupplys- ningar lämnas i noter eller direkt i balansräkningen och resultaträk- ningen. Upplysningar om förändringar i eget kapital skall lämnas i en särskild rapport. IFRS innehåller alltså en viss reglering av hur tilläggs- upplysningar skall placeras. För de företag som omfattas av IAS-förord- ningen kommer dessa regler att gälla i stället för 7 kap. 14 § ÅRL. Också detta bör klargöras i lagen. och andelar i intresseföretag skall räknas in i koncernredovisningen 7 kap. 1830 §§ ÅRL innehåller regler om hur dotterföretag och andelar i intresseföretag skall räknas in i koncernredovisningen. Dessa frågor regleras på ett heltäckande sätt i, framförallt, IAS 27 Koncernredovisning och redovisning av innehav i dotterföretag. Detta innebär att företag som omfattas av IAS-förordningen inte skall tillämpa de angivna bestäm- melserna i ÅRL. Vi föreslår att detta klargörs i ÅRL. 5.4.3Vilka bestämmelser i årsredovisningslagarna för finansiella företag skall tillämpas av de företag som omfattas av IAS-förordningen? Regeringens förslag: som upprättar koncernredo- visning enligt de IAS/IFRS som kommissionen antagit skall även fortsättningsvis tillämpa de bestämmelser i lagen (1995:1559) om års- redovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag som rör: 1.skyldighet att upprätta koncernredovisning, 2.förvaltningsberättelse för koncerner, 3.koncernredovisningens språk, form och undertecknande, samt 4.tilläggsupplysningar i koncernredovisningen som inte fordras enligt IAS/IFRS. För finansiella holdingföretag som upprättar sin koncernredovisning enligt de IAS/IFRS som kommissionen antagit och som omfattas av lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar i kredit- institut och värdepappersbolag skall även fortsättningsvis en kapital- täckningsanalys ingå i koncernredovisningen. Bestämmelserna i årsredovisningslagen för kreditinstitut och värdepappersbolag om delårsrapport skall fortsatt tillämpas av kredit- institut och värdepappersbolag som upprättar sin koncernredovisning enligt de IAS/IFRS som kommissionen antagit. Regeringens bedömning: Försäkringsföretag som upprättar sin koncernredovisning enligt de IAS/IFRS som kommissionen antagit bör även fortsättningsvis tillämpa de bestämmelser i årsredovisnings- lagen för försäkringsföretag som rör resultatanalys. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har dock föreslagit att kravet på resultatanalys i årsredovisningen tas bort för försäkringsföretag som upprättar redovis- ning enligt IAS-förordningen, förutsatt att de upplysningar som skall lämnas i resultatanalysen i stället lämnas på annan plats i redovisningen. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot utredningens bedömningar. har ansett att särskilda svenska upplysningskrav inklu- sive femårsöversikten i förvaltningsberättelsen bör utmönstras för försäk- ringsföretag som redovisar i enlighet med IAS/IFRS. har ansett att kravet på resultatanalys skall behållas i lag eller tas in i föreskrifter från inspektionen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De överväganden som har gjorts i avsnitt 5.4.2 när det gäller vilka bestämmelser i som även skall tillämpas av icke-finansiella företag som tillämpar IAS-förordningen äger också relevans för finansiella företag. I fråga om bestämmelser som skall gälla gemensamt för finansiella företag (enligt ÅRKL och ÅRFL) och icke-finansiella företag (enligt ÅRL) framstår det inte som meningsfullt att i detta avsnitt på nytt i sin helhet återge de skäl som redan tidigare anförts. Här ges i stället en samlad bild av de bestämmelser i årsredovisningslagarna som föreslås gälla för finansiella företag som upprättar sin koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen. Det föreslagna tillämpningsområdet för IAS-förordningen får som framgått i avsnitt 5.4.2 ingen direkt betydelse för de bestämmelser i och ÅRFL som inte behandlar koncernredovisningen. Bestäm- melserna om årsredovisning, offentliggörande och överklagande kommer således fortsatt att vara tillämpliga för sådana kreditinstitut, värde- pappersbolag och försäkringsföretag som skall upprätta koncernredo- visning enligt IAS-förordningen. Samma sak gäller bestämmelserna om delårsrapport i ÅRKL. Vidare skall det enligt svensk lag upprättas en koncernförvaltningsberättelse. Någon motsvarighet till denna redovis- ningshandling finns inte i IAS/IFRS, varvid detta krav kvarstår även efter IAS-förordningens ikraftträdande. Den kapitaltäckningsanalys som enligt ÅRKL skall ingå i en koncernredovisning som upprättas av finansiella holdingföretag som omfattas av lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar i kreditinstitut och värdepappersbolag skall också fortsätta gälla vid sidan av de krav på koncernredovisningens innehåll som följer av IAS-förordningen. Kravet i 7 kap. 1 § andra stycket ÅRKL på att koncernredovisningen i vissa fall skall innehålla en finansieringsanalys får dock anses motsvara det krav på kassaflödesanalys som ställs i IAS 1 Utformning av finan- siella rapporter. Årsredovisningslagarnas krav på koncernbalansräkning, koncernresultaträkning, noter och finansieringsanalys ersätts således med de krav på motsvarande redovisningshandlingar som finns i IAS 1. Notupplysningar som inte direkt hänför sig till ett ämnesområde som IASB reglerat återkommer vi till nedan. Tillämpningen av bestämmelserna om koncernredovisning i ÅRKL och ÅRFL Som framgått i avsnitt 5.4.2 skall det nationella regelverket vara styrande vid prövningen om ett företag skall upprätta koncernredovisning och därmed i vissa fall vara skyldigt att tillämpa IAS-förordningen. Bestäm- melserna i 7 kap. 1 § ÅRKL och ÅRFL om skyldighet att upprätta kon- cernredovisning kommer således äga fortsatt tillämpning för finansiella företag, oavsett om de tillämpar IAS-förordningen eller inte. När ett företag upprättar koncernredovisning enligt IAS-förordningen är det emellertid kraven i de antagna IAS/IFRS som bestämmer vilka företag som skall tas med i koncernredovisningen. Vidare kommer bestämmelserna i 7 kap. 4 § ÅRKL och ÅRFL (med vidare hänvisningar) om undertecknande och att koncernredovisningen skall avfattas på svenska i vanlig läsbar form att äga fortsatt tillämpning. Det nuvarande svenska kravet på att redovisningsvalutan i koncernen skall vara i svenska kronor eller euro tas emellertid bort (se avsnitt 5.4.2). I övrigt regleras flertalet bestämmelser i 7 kap. ÅRKL och ÅRFL i olika IAS/IFRS. Det innebär att krav på tillämpning av bestämmelserna om överskådlighet och rättvisande bild, grundläggande redovisnings- principer, värderingsregler, uppställningsformer för koncernbalansräk- ning och koncernresultaträkning, konsolideringsmetoder m.m. inte längre skall gälla för sådana finansiella företag som upprättar koncernredo- visning enligt IAS-förordningen. IAS-förordningen är som framgått direkt tillämplig och sätter både nationella regler om redovisningshandlingar och enskilda bestämmelser i årsredovisningslagarna åt sidan i den mån antagna IAS/IFRS överlappar dessa. För att säkerställa att det inte uppstår någon osäkerhet i fråga om vilka bestämmelser i 7 kap. ÅRKL och ÅRFL avseende koncern- redovisningen som skall äga fortsatt tillämplighet i finansiella företag som tillämpar IAS-förordningen, bör detta uttryckligen framgå i lag. Allmänt om tilläggsupplysningar i finansiella företag I enlighet med det resonemang som förts angående tilläggsupplysningar i avsnitt 5.4.2, bör endast sådana upplysningskrav som inte sammanfaller med upplysningsreglerna i IAS/IFRS och som av olika skäl tillmätts särskild betydelse kvarstå i koncernredovisningen för finansiella företag som upprättar koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen. tilläggsupplysningar i ÅRL till vilka en hänvisning finns i 7 kap. 4 § 4 och 5 kap. 1 § ÅRKL och ÅRFL och som inte behöver tillämpas i koncernredovisningen i ett icke-finansiellt företag som upprättar kon- cernredovisning enligt IAS-förordningen, skall således inte heller tillämpas av motsvarande finansiella företag. Av detta följer att de särskilda regler i 5 kap. 2 § ÅRKL och ÅRFL som anknyter till nämnda hänvisningar i 5 kap. 1 § i respektive lag inte heller skall tillämpas. I den delen hänvisar vi således till avsnitt 5.4.2. Därutöver föreslår vi att den särskilda underindelningen av anställda i olika kategorier som följer av 5 kap. 2 § 9 ÅRFL inte skall tillämpas av företag som upprättar koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen. De tilläggsupplysningar som skall tillämpas av företag som upprättar koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen är samman- fattningsvis uppgifter om taxeringsvärden, lån till ledande befattnings- havare, medelantalet anställda fördelat på män och kvinnor, köns- fördelning i företagsledningen, löner och ersättningar m.m. till nuvarande och tidigare företagsledning samt ersättningar till bolagets revisorer. Utöver nämnda tilläggsupplysningar i ÅRL, som genom hänvisningar i och ÅRFL även omfattar finansiella företag, finns ett antal upp- lysningskrav i 5 kap. ÅRKL och ÅRFL som motiveras av de finansiella företagens särart. Det rör sig om specifika upplysningar om tillgångar, skulder, avsättningar och eget kapital, resultaträkningens poster samt upplysningar om koncern- och intresseföretag. Dessa är genom hän- visningen i 7 kap. 4 § ÅRKL och ÅRFL även tillämpliga i koncern- redovisningen. Bestämmelserna i 5 kap. 4 § ÅRKL och ÅRFL om indelningen av eget kapital är specifikt svenska och har sin motsvarighet i ÅRL. I likhet med vad som gäller för företag i allmänhet skall dessa bestämmelser även fortsättningsvis tillämpas av finansiella företag. Övriga särskilda tilläggsupplysningar i 5 kap. 36 §§ ÅRKL och ÅRFL följer i stor utsträckning av bank- och försäkringsredovisnings- direktiven. Kommissionen har inte gjort någon sammanställning av vilka artiklar i dessa redovisningsdirektiv som även fortsättningsvis har rele- vans för sådana finansiella företag som upprättar sin redovisning enligt IAS-förordningen, motsvarande den som gjorts för det fjärde och sjunde bolagsrättsliga direktiven. Kommissionen har dock gett uttryck för uppfattningen att sådana företag som upprättar sin redovisning i enlighet med IAS-förordningen skall, utöver de tilläggsupplysningar som krävs enligt IAS/IFRS, lämna sådana nationella upplysningar som saknar motsvarighet i IAS/IFRS och som är av stor vikt för att uppnå jämförbara redovisningshandlingar. Denna princip bör därför tillämpas för de över- väganden som görs här. har i sitt remissvar anfört att tilläggsupp- lysningarna enligt IAS/IFRS är långtgående och att man därför bör vara restriktiv med att ålägga företagen ytterligare upplysningskrav. Regering- en är av den uppfattningen att alltför långtgående upplysningskrav riske- rar motverka en harmonisering av innehållet i koncernredovisningen. Av skäl som anförts i avsnitt 5.4.2 anser vi dock inte att det är lämpligt att i detta sammanhang gå längre än vad som utredningen föreslagit. Utredningens överväganden bedöms heller inte, så när som på något enstaka fall, utgöra tillräckligt underlag för att lämna sådana förslag (se vidare nedan). En översyn av upplysningskraven i ÅRKL och ÅRFL är dock motiverad, och kan t.ex. göras i samband med att en mer långt- gående tillämpning av IAS-förordningen möjliggörs. Avseende tilläggsupplysningarnas placering i redovisningshandling- arna saknas behov av vägledning för sådana finansiella företag som upprättar koncernredovisning enligt IAS-förordningen. Bestämmelser om tilläggsupplysningarnas placering i ÅRKL och ÅRFL (se 5 kap. 1 §) bör därför inte gälla för dessa företag (se vidare skälen i avsnitt 5.4.2). Den praktiska innebörden av detta blir också att tilläggsupplysningarna lättare kan lämnas på den plats där de får ett naturligt samband med övriga upplysningar som ställs upp enligt IAS/IFRS. De nationella tilläggs- upplysningarna som fortsatt skall gälla för företag som tillämpar IAS- förordningen kan således lämnas i noter, direkt i balans- och resultat- räkningen, i förvaltningsberättelsen eller i den särskilda rapport om förändringar i eget kapital som regleras i IAS 1. Särskilda tilläggsupplysningar i ÅRKL Tilläggsupplysningarna i 5 kap. 3 § ÅRKL har huvudsakligen sitt ur- sprung i bankredovisningsdirektivet (artiklarna 35.2, 36, 41.2 b och d). Genom en hänvisning i 7 kap. 4 § gäller dessa upplysningskrav även vid upprättande av koncernredovisning enligt ÅRKL. De upplysningar om tillgångar som skall lämnas enligt dessa bestämmelser sammanfaller i stort med sådan information som skall lämnas enligt IAS/IFRS. Vi instämmer därför med utredningens förslag att kreditinstitut, värde- pappersbolag och finansiella holdingföretag (som uteslutande eller huvudsakligen förvaltar andelar i dotterföretag som är kreditinstitut eller värdepappersbolag) som upprättar koncernredovisning i enlighet med IAS-förordningen bör undantas från paragrafens tillämpningsområde. Enligt hänvisningen i 7 kap. 4 § gäller även de särskilda upplysnings- kraven i 5 kap. 4 och 5 §§ vid upprättande av koncernredovisning. Upplysningarna i 4 och 5 §§ rör en ytterligare uppdelning av vissa skul- dposter och resultatposter samt indelningen av eget kapital i olika associationsformer. Vad gäller indelningen av eget kapital (4 § 35) skall, som framgått ovan, dessa krav även fortsättningsvis gälla för kreditinstitut, värdepappersbolag och finansiella holdingföretag som tillämpar IAS-förordningen. Övriga upplysningar i 4 och 5 §§, med undantag från 4 § 6 och 7, överensstämmer enligt vår bedömning i stort sett med sådan information som skall lämnas av företag som tillämpar IAS/IFRS. Vi instämmer därför med utredningens förslag att undanta nämnda upplysningskrav avseende koncernredovisningen i sådana före- tag som tillämpar IAS-förordningen. Enligt 5 kap. 4 § 6 skall aktiebolag, medlemsbanker och ekonomiska föreningar som tillämpar ÅRKL lämna upplysningar om det belopp av fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till tillämpliga rörelseregler om kapitalskydd. Bestämmelsen trädde i kraft (se prop.