prop · GS031d10 · 2004-09-20 00:00:00 — Det föreslås också ett generellt förbud som innebär att genetisk information inte utan stöd i lag får efterforskas eller användas av någon annan än den informationen avser. Försäkringsbolag bör dock, enligt förslaget, få efterforska och använda genetisk information vid riskbedömda personförsäkringar om försäkringsbeloppet överskrider vissa högre belopp. När det gäller gentest avsedda för självtestning föreslås att detta underkastas regleringen i lagen (1993:584) om medicintekniska produkter. Bland kommitténs övriga förslag kan det nämnas att nuvarande riktlinjer för s.k. preimplantatorisk genetisk diagnostik för diagnos av allvarliga sjukdomar föreslås ändras. Kommitténs förslag bereds inom . Utredningen (dir. 2002:64) om förbättrade kunskaper om missbildningar m.m. överlämnade sitt slutbetänkande Förbättrad missbildningsövervakning (SOU 2003:126). Ut- redaren föreslår att registreringen av missbildningar görs obligatorisk både för födda barn och för som aborterats på grund av missbildning. Förslaget innebär att anmälan till missbildningsregistret sker så fort missbildningen diagnostiserats. Enligt förslaget skall kvinnans personnummer få behandlas, personuppgifterna på de kvinnor vars graviditet har avbrutits skall dock enligt förslaget gallras . En proposition med förslag till åtgärder som kan leda till en bättre tillgång till organ för transplantation avses lämnas till . Propositionen bygger på förslag lämnade i departementspromemorian Transplantationer räddar liv (Ds 2003:57). Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare (dir. 2003:134) med uppdrag att utreda förutsättningarna för och konsekvenserna av att utländska kvinnor, som inte är bosatta i och som inte är asylsökande, får rätt att göra abort i under förutsättning att de själva står för kostnaderna. beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av vård och omsorg för äldre efter 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Ädelreformen (dir. 2003:04). överlämnades betänkandet Sammanhållen hemvård (SOU 2004:68) till regeringen. I betänkandet föreslås bland annat att en huvudman, kommunen, skall ansvara för hemsjukvård, med undantag av läkarinsatser och sådan öppen hälso- och sjukvård i boendet som kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens, i en sammanhållen hemvård. Utredningens förslag bereds nu inom . Regeringen tillkallade en nationell psykiatrisamordnare med uppgift att bland annat se över frågor som rör arbetsformer, samverkan, samordning, resurser, personal och kompetens inom vård, social omsorg och rehabilitering av psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade (dir. 2003:133). Samordnaren skall utifrån denna genomgång identifiera och analysera problem samt föreslå åtgärder som kan ge positiva effekter på vården av personer med psykiska sjukdomar eller funktionshinder. Vidare skall samordnaren bl.a. tillsammans med kommuner, landsting och berörda statliga myndigheter formulera strategier för kvalitetsutveckling med syfte att samordna och stärka utvecklingsarbetet. Samordnaren skall fortlöpande informera regeringen om resultatet av sitt arbete samt vid behov lämna förslag till författningsändringar och förtydliganden i gällande regelverk. Regeringens ambition med att tillkalla en psykiatrisamordnare är att skapa förutsättningar för en kraftsamling hos samtliga berörda aktörer för att utveckla vården av och omsorgen om människor med psykiska sjukdomar. gavs i regleringsbrevet för i uppdrag att i samråd med utreda om processen för godkännande av vårdinrättningar för viss rättspsykiatrisk vård, som utgår från 6 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård (LRV), bör förändras utifrån syftet att dels förenkla förfarandet, dels säkerställa kvaliteten i bedömningar och beslutsfattande. inkom med en rapport till regeringen med anledning av uppdraget (S2004/5134/HS). Styrelsen föreslår bl.a. att det skall införas en bestämmelse i LRV om att ett landsting som avser att bedriva rättpsykiatrisk vård skall anmäla detta till enligt en särskild ordning. skall enligt förslaget utöva tillsyn, bl.a. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 med avseende på att säkerhetsnivån är i överensstämmande med vad som angivits i anmälan av verksamheten. Vidare föreslås bl.a. att LRV skall kompletteras med bestämmelser om att det skall finnas någon som har ansvaret för säkerheten i verksamheten (säkerhetsansvarig), och som svarar för att sjukvårdsinrättningarna säkerhetsanpassas och säkerhetsklassificeras och för att säkerheten systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Nationellt register över alternativ- eller komplementärmedicinska utövare Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att utarbeta förslag till upprättandet av ett nationellt register över personer som utövar alternativ- eller komplementärmedicin. I uppdraget ingår att utreda för vilket eller vilka ändamål registret skall föras och vilket innehåll registret skall ha. Utredaren skall väga de för- och nackdelar som ett frivilligt respektive obligatoriskt register kan innebära samt även föreslå vilken organisation som skall ansvara för registret. Uppdraget skall redovisas . Statens ersättning till landstingen för kostnaderna för läkemedelsförmånerna har reglerats genom överenskommelser mellan staten och . Nuvarande överenskommelse reglerar statens ersättning till landstingen för åren 2002 . Genom rådande överenskommelse har vikten av att se läkemedel som en del i hälso- och sjukvården tydliggjorts. ersattes landstingen utifrån faktisk, historisk kostnad för läkemedlen, vilket innebar begränsade incitament till kostnadsmedvetenhet. De enskilda landstingen ersätts i högre utsträckning än tidigare utifrån sin befolkningsstruktur med avseende på kön, ålder och vissa socioekonomiska variabler. Landstingen har fått ökade incitament att arbeta för en kostnadsmedvetenhet i läkemedelsanvändningen och därigenom finns nu en tydligare drivkraft till att göra avvägningar mellan läkemedelsbehandling och annan typ av behandling inom hälso- och sjukvården. I enlighet med nuvarande avtal mellan staten och genomfördes en kontrollstation. I samband med arbetet med kontrollstationen analyserades de av parterna vidtagna åtgärderna och en bedömning gjordes av vilken effekt dessa kommer att ha på kostnadsutvecklingen för läkemedelsförmånerna. Det är grundläggande att en rimlig avvägning mellan kostnaden för behandling av läkemedel och den nytta som behandlingen medför för patienten genomförs i varje enskild situation. Det är således viktigt att kostnadskontrollen inte får överhanden så att patienter riskerar att inte få adekvat behandling. skall behandling med läkemedel inte inledas slentrianmässigt utan att noggranna överväganden görs där även kostnadsaspekten är en del av beslutet. Regeringen har mot bakgrund av ovanstående samt landstingens ansträngda ekonomi gjort bedömningen att det inte är lämpligt att föra över det fulla ansvaret för kostnaderna för läkemedelsförmånerna till landstingen. Därför har ett nytt avtal mellan staten och reglerar formerna för statens ersättning till landstingen för kostnaderna för läkemedelsförmånerna . Staten ersätter landstingen för kostnaderna för läkemedelsförmånerna med , och . Vidare anges i avtalet bl.a. att regeringen skall verka för att kostnaderna för dosdispensering av läkemedel inte längre skall finansieras genom handelsmarginal. Överenskommelsen gäller under förutsättning att den godkänns av regeringen och . För att uppnå en rationell förskrivning och användning av läkemedel är det av allra största betydelse att rätt läkemedel förskrivs till rätt patient, vid rätt indikation och i rätt mängd. Vidare är det viktigt att patienten förstår varför behandlingen sätts in och därmed blir motiverad till att hämta ut läkemedlet från och i slutändan använda läkemedlet. Om det brister någonstans i kedjan är risken stor att det leder till kassation av läkemedel. Att läkemedel kasseras innebär dels att kostnaderna för läkemedelsförmånerna belastas i onödan, dels att patienter kan riskera att drabbas ur hälsosynpunkt för att de inte har följt behandlingen. har haft regeringens uppdrag att i samråd med se över möjligheterna till att minska kassationen av läkemedel och lämna förslag till åtgärder som kan bidra till minskad kassation. Rapporten innehåller bl.a. förslag om att patienten, när en ny långtidsbehandling skall sättas in, inledningsvis endast skall få läkemedel för 30 dagars behov för att därefter kunna utvärdera eventuell fortsatt behandling. Den vanligaste behandlingsformen för äldre är läkemedel. Det naturliga åldrandet i kombination med ökad sjuklighet medför en ökad användning av läkemedel. Äldre (80+) använder i genomsnitt cirka fem läkemedel per person, vilket är två preparat . Rapporter från bl.a. läkemedelsgenomgångar visar även att det på sjukhem används så mycket som tio läkemedel per person i genomsnitt. Flera studier pekar på att läkemedelsbiverkningar är orsaken till av inläggningarna av äldre på sjukhus. Behandling av äldre med läkemedel är komplicerad och kan medföra risker. Bland annat mot bakgrund av ovanstående har regeringen gett i uppdrag att följa upp och utvärdera läkemedelsanvändningen inom äldreområdet. Bedömer att det finns brister skall förslag till åtgärder för att avhjälpa bristerna lämnas. Uppdraget skall redovisas . En viktig del i att uppnå en rationell läkemedelsanvändning är att ge läkare och andra som förskriver läkemedel verktyg för att kunna fatta korrekta beslut om vilken behandling som är mest lämplig. Möjligheten för förskrivare att ta del av uppgifter om vilka läkemedel som en patient använder har varit mycket begränsade, de har varit tvungna att förlita sig antingen på patientens minne över vilka läkemedel som används eller varit tvungna att begära in journaluppgifter. För att avhjälpa denna informationsbrist och öka patientsäkerheten har regeringen överlämnat en lagrådsremiss om ökad patientsäkerhet på läkemedelsområdet till lagrådet. Lagrådsremissen innehåller bl.a. förslag om inrättandet av en läkemedelsförteckning vid . Läkemedelsförteckningen skall innehålla uppgifter om alla läkemedel som patienten har hämtat ut på och efter samtycke från patienten skall uppgifterna kunna göras tillgängliga för förskrivaren och farmaceuten. Vidare fattade regeringen beslut om tilläggsdirektiv (dir. 2004:95) till utredningen om författningsreglering av inom hälso- och sjukvården, m.m. (S 2003:03). Utredaren skall bl.a. analysera förutsättningarna för och nyttan av att skapa en för samtliga vårdgivare sammanhållen journal för varje patient. En ytterligare pågående process 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 som underlättar hanteringen vid läkemedelsförskrivning är det utvecklingsarbete som och landstingen bedriver vad gäller att skapa möjligheter för att öka användningen av elektroniska recept. har apoteken bytt ut ett förskrivet läkemedel mot det billigaste likvärdiga läkemedlet som finns tillgängligt på det enskilda . har haft i uppdrag att följa upp hur regelverket för generisk substitution används. redovisade uppdraget och i rapporten framgår bl.a. att läkarna har motsatt sig utbyte i endast av fallen. Reformen har varit i kraft , det är dock angeläget att den även fortsättningsvis utvärderas ur olika aspekter. Bland annat med anledning härav har i regleringsbrevet fått i uppdrag att i samråd med undersöka om generisk substitution har medfört några patientsäkerhetsproblem. Bedömer att så är fallet skall myndigheten lämna förslag till åtgärder för att minska dessa problem. Uppdraget skall redovisas . I läkemedelsförmånerna ingår, förutom läkemedel, olika typer av förbrukningsartiklar. har haft regeringens uppdrag att utvärdera och analysera tänkbara effekter av att lyfta ut förbrukningsartiklarna ur läkemedelsförmånerna. pekar i sin rapport, som inkom till regeringen , på ett antal problem som föreligger i dagens system. Dessutom belyser rapporten för- och nackdelar med att regleringen av förbrukningsartiklarna tas bort ur läkemedelsförmånerna och att ansvaret att tillhandahålla dessa i stället läggs på sjukvårdshuvudmännen. Vidare redogör för förbättringar som kan göras om förbrukningsartiklarna blir kvar inom läkemedelsförmånerna. Förbrukningsartiklarnas framtida hantering bereds inom . tillsatte regeringen en arbetsgrupp med uppgift att se över hur formerna för den framtida läkemedelsreklamen skall regleras och organiseras för att bidra till en säker och effektiv läkemedelsanvändning. Arbetsgruppen överlämnade promemorian Formerna för den framtida läkemedelsreklamen (Ds 2004:13) till regeringen . Förslagen är framför allt av teknisk natur och syftar till att implementera vissa EU- 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 bestämmelser i den svenska lagstiftningen. Promemorian remissbehandlas för tillfället. inträffade neurosedynkatastrofen, som orsakades av läkemedel som innehöll substansen talidomid. Drygt 150 personer fick skador relaterade till talidomid. Av dessa är drygt hundra fortfarande i livet. Justitiekanslern rekommenderade regeringen, i ett utlåtande som överlämnades , att regeringen ex till var och en av de nu levande talidomidskadade i bör utbetala ett engångsbelopp om . Regeringen avser att återkomma med närmare förslag om hanteringen av detta. överlämnade regeringen propositionen (prop. 2003/04:32) Genomförandet av EG-direktivet om kliniska prövningar av humanläkemedel till . Propositionen innehåller förslag till hur och /20/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar om humanläkemedel skall genomföras i svensk rätt. Direktivet uppställer till skydd för försökspersoner och patienter olika villkor som måste vara uppfyllda för att en klinisk läkemedelsprövning skall få utföras. Direktivet innehåller även bestämmelser som syftar till att förenkla och harmonisera de administrativa rutinerna för igångsättandet av kliniska prövningar inom EU. De lagändringar som föreslogs i propositionen avsåg bl.a. krav rörande information till försökspersoner, krav avseende samtycke från försökspersoner samt begränsningar av i vilka fall kliniska prövningar får genomföras på underåriga och personer vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande. beslutade i linje med förslagen i propositionen (bet. 2003/04:SoU7, rskr. 2003/04:179). Inom EU har arbetet med att reformera den europeiska läkemedelslagstiftningen avslutats. och europeiska unionens råd har antagit en förordning (förordning (EG) nr 726/2004) och tre direktiv (om humanläkemedel 2004/27/EG, om veterinärmedicinska läkemedel 2004/28/EG och om växtbaserade läkemedel 2004/24/EG). Syftet med reformeringsarbetet har varit att säkerställa ett starkt folkhälsoskydd, bl.a. genom att ge patienterna snabb tillgång till innovativa och säkra produkter och genom att öka tillsynen över marknaden med hjälp av en förstärkning av kontrollförfarandena och säkerhetsövervakningen. Att stärka den inre marknaden för läkemedel och stärka den europeiska läkemedelsindustrins konkurrenskraft samt att vidta åtgärder för att främja utvidgningen av unionen har varit andra drivkrafter. Förslagen bygger på den redan existerande lagstiftningen, som successivt har vuxit fram . Arbetet med att implementera den nya europeiska lagstiftningen i pågår. Regeringen planerar att förelägga en proposition i ämnet . Staten har i samband med den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53) via det generella statsbidraget inom utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner satsat totalt , varav 2004. Dessa medel ingår i det nya anslaget 48:1 Kommunalekonomisk utjämning inom samma utgiftsområde. Det är regeringens intention att även fortsätta det arbete som påbörjats med den nationella handlingsplanen. Regeringen har därför för avsikt att teckna två olika överenskommelser med och om den framtida utvecklingen. Det gäller dels en överenskommelse riktad främst till primärvården och äldrevården, dels en överenskommelse med särskild fokus på insatser för personer med psykisk sjukdom och/eller psykiska funktionshinder. ekonomiska vårproposition aviserade regeringen en särskild satsning för att varaktigt förbättra hälso- och sjukvårdens tillgänglighet. Satsningen innebar att avsattes för att förbättra vårdens tillgänglighet. Stödet har lämnats från utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. Resurstillskottet till landstingen och den närmare inriktningen på satsningen regleras i en överenskommelse mellan staten och . Enligt överenskommelsen skall respektive landsting redovisa till regeringen hur de lokala handlingsplanerna genomförts och hur medlen använts. Avstämningar mellan parterna har genomförts och 2003. Syftet med avstämningarna var att analysera hur de avsatta medlen har använts och vilken effekt vidtagna åtgärder haft. Avstämningarna visade att landstingens satsningar ligger i linje med vad som angivits i överenskommelsen och har inte föranlett någon förändring i medelsfördelningen. Överenskommelsen mellan staten och löper ut /2005 och medlen överförs till anslaget 48:1 Kommunalekonomisk utjämning (fram anslaget 48:1 Generellt statsbidrag till kommuner och landsting) inom utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. Regeringen har för avsikt att teckna en permanent principöverenskommelse med om tillgänglighetsmedlen och om införandet av en nationell vårdgaranti. Anslaget 48:1 ökas med för en fortsättning av tillgänglighetssatsningen, samt och för införande av en nationell vårdgaranti. Det högre beloppet beror på att införandet av en vårdgaranti beräknas medföra vissa extrakostnader. I , Hälso- och sjukvård 2003, konstateras att kostnaderna för hälso- och sjukvården ökade med , eller , i fasta priser . var kostnaderna 199 miljarder kronor1, vilket motsvarar av BNP. Om den kommunala sjukvården räknas in stiger siffrorna till av BNP. Det finns emellertid stora kostnadsvariationer mellan huvudmännen. konstaterar vidare att minskad ekonomisk tillväxt är ett problem som delar med många andra länder och att detta är bekymmersamt eftersom det finns starka samband mellan ekonomisk tillväxt och resurstilldelningen till hälso- och sjukvården. 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Oroande är de stora ekonomiska underskotten i landsting och kommuner. För landstingen uppgick underskottet till och till . prognostiserar regeringen ett underskott på för hela kommunsektorn. För perioden 20052006 gör regeringen bedömningen att hela sektorn kommer att nå ett positivt resultat, före extraordinära poster, på . Mer än hälften av landstingen planerar att förändra strukturen på sin sjukvårdsorganisation. Det bärande skälet är viljan att komma till rätta med den ekonomiska obalansen. Huvudlinjen i förändringarna innebär en kombination av närsjukvård och en specialiserad sjukhusvård som koncentreras och centraliseras. Ofta utgör primärvården navet i närsjukvården. Den slutna vården på sjukhus fortsätter att minska vad gäller antalet patienter, vårdtillfällen och vårddagar. En förklaring är att fler åtgärder utförs i öppna vårdformer, t.ex. dagkirurgi. Antalet läkarbesök ligger kvar på samma nivå som 1999 med en liten förskjutning mot primärvård i förhållande till specialiserad vård. Ökningen av andelen läkarbesök i den privata vården har avtagit . Trots den relativt dystra ekonomiska bilden visar analyser av data från och hälsodataregister fortsatt positiva trender när det gäller tillgången till evidensbaserad vård och behandling vid stora folksjukdomar såsom hjärtinfarkt, stroke, diabetes och gråstarr. Likaså visar många av de analyserade områdena successiva förbättringar av hälso- och sjukvårdens medicinska resultat medan inget område visar försämringar i detta avseende. Dock kvarstår problem med omfattande regionala variationer vad gäller tillgång till och användning av vetenskapligt etablerade behandlingsmetoder. Likaså är variationerna omfattande vad gäller användningen av läkemedel. De regionala skillnaderna kan i de flesta fall bara delvis förklaras med skillnader i befolkningens hälsa och vårdbehov. påpekar att det finns anledning för huvudmännen att på allvar uppmärksamma variationerna så att patienter i olika delar av landet kan erbjudas en god och effektiv sjukvård på så likartade villkor som möjligt. 1 Reviderad siffra i förhållande till . 2004/05:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Det finns inget heltäckande mått som kan ge ett samlat svar på hur kvaliteten inom hälso- och sjukvården utvecklas. Övergripande indikatorer saknas som kvalitetsbegreppet är mångfacetterat vilket gör det nödvändigt att definiera och separera vilka aspekter på kvalitet som avses. När det gäller att värdera den medicinska kvaliteten i sjukvården utgör de nationella kvalitetsregistren en central och viktig kunskapskälla. Tack vare att flera av dessa register beslutat att vara mer öppna med sina kvalitetsjämförelser har, enligt , förutsättningarna för att kunna redovisa den svenska hälso- och sjukvårdens kvalitet blivit allt bättre. Det finns tydliga indikationer på att den medicinska kvaliteten har förbättrats, såväl ur ett processsom ett resultatperspektiv. Vissa data tyder också på att skillnaderna i kvalitet mellan sjukhus och regioner minskat då insamlingen av data inleddes. Det finns emellertid fortfarande problem med att beskriva hur hälso- och sjukvården fungerar totalt sett. Den patientupplevda kvaliteten i den öppna sjukvården mäts bl.a. med hjälp av Svenskt Kvalitetsindex (SKI). Patienternas tillfredsställelse med vården, mätt som en sammanvägning av uppgifter om förväntningar och upplevd kvalitet, minskade en aning 2003 jämfört med . Patienternas uppfattning om servicekvaliteten (väntetider, kringservice, kontinuitet etc.) ligger lägre än den medicinska/tekniska kvaliteten såväl när det gäller offentligt som privat driven vård. Den kostnadsmässiga kvaliteten, dvs. huruvida resurserna till hälso- och sjukvården utnyttjas effektivt, är ytterst svår att bedöma. Detta handlar om huruvida de medel som läggs på hälso- och sjukvård utnyttjas optimalt eller om man med en annorlunda resursallokering skulle kunna åstadkomma bättre resultat. Utvärdering av hälso- och sjukvårdens metoder () skall sprida sina kunskapssammanställningar på sådant sätt att de får ett genomslag inom den praktiska hälso- och sjukvården. Resultaten från rapporterna som har publicerats har spridits till olika grupper av beslutsfattare, vårdgivare och administratörer, samt till enheter som har betydelse för praxisutvecklingen inom hälso- och sjukvården. Olika undersökningar visar att de flesta läkare, sjukvårds- politiker och chefsadministratörer känner till SBU:s arbete och anser att rapporterna håller hög kvalitet och trovärdighet. Bland de läkare och personer i läkemedelskommittéer som känner till SBU anger att de har haft praktisk nytta av SBU:s resultat i sitt eget arbete, vilket är en högre andel än 2000. Av vårdcentralschefer uppger att de har haft praktisk nytta av SBU:s rapporter i det egna arbetet. Bland politiker och administrativa chefer är motsvarande siffra . och sjukvård 2003 visar att sju av tio personer anser att de har tillgång till den vård de behöver. Kortare väntetider och kortare köer är det som allmänheten anser vara de viktigaste frågorna. Det stora tillgänglighetsproblemet inom primärvården är fortfarande att komma fram på telefon till sin vårdcentral. Av de som sökte läkare på vårdcentral fick lite mer än hälften komma de sökte och åtta av tio samma vecka. Väntetiderna var desamma 2003 som 2002. Av de patienter som fick remiss till en sjukhusmottagning fick men väntetiderna varierade kraftigt beroende på specialitet. De kortaste väntetiderna fanns inom hjärtsjukvården och de längsta inom ortopedi. konstaterar att resultaten på de flesta mätområden avseende tillgänglighet är desamma 2002 som 2003. De regionala variationerna landstingen emellan är dock betydande.