prop · GS0319 · 2004-10-13 00:00:00 — För begränsat skattskyldiga omfattar skattskyldigheten däremot i huvudsak endast löpande inkomster av och kapitalvinster på fastigheter och bostadsrätter i (3 kap. 18 § 46 IL). Avdrag för räntor får göras bara om räntorna utgör utgifter för intäkternas förvärvande eller Kapitalförlust får dras av bara om skattskyldighet finns för motsvarande kapitalvinst (3 kap. 20 § IL). Resultatet i inkomstslaget kapital beskattas på samma sätt för obe- gränsat och begränsat skattskyldiga. Ett överskott beskattas med 30 pro- cent. Uppkommer underskott har den skattskyldige rätt till skattereduk- tion av den del av underskottet som inte överstiger och av det återstående underskottet. I fråga om begränsat skattskyldiga gäller således i fråga om kapital- vinster respektive kapitalförluster den principen, att avdrag för förluster medges endast om vinster av motsvarande slag beskattas. En liknande princip gäller i fråga om ränteinkomster respektive ränteutgifter. Ränte- inkomster beskattas inte och följaktligen får inte ränteutgifter dras av. har i flera mål gjort uttalanden om att situationen för ett lands invånare och för personer som inte är bosatta där i regel inte är jämförbar när det gäller direkta skatter, eftersom det finns objektiva skill- nader avseende såväl inkomstkälla som skatteförmåga mellan de olika kategorierna skattskyldiga (se t.ex. dom i mål C- 107/94, Asscher, 1996, s. I-3089). Om utomlands bosatta bör få en generell rätt att göra avdrag för ränte- utgifter, när de har sin förvärvsinkomst uteslutande eller så gott som uteslutande i , bör det prövas utifrån om det finns någon objektiv skillnad mellan de utomlands bosatta och personer som är obegränsat skattskyldiga i . En objektiv skillnad är att utomlands bosatta inte beskattas för ränte- inkomster i . praxis ger dock inte något klart be- sked om nämnda objektiva skillnad är tillräcklig för att ha olika regler för utomlands bosatta respektive här i landet obegränsat skattskyldiga när det gäller den typ av avdrag som det nu är fråga om. Som utredningen funnit talar det mesta för att avdrag för ränteutgifter i vart fall inte bör anses som ett s.k. personligt avdrag. Den uppfattningen stöds av vid . Det främsta skälet för utredningen att föreslå en generell avdragsrätt för utomlands bosatta för utgiftsräntor synes vara att det trots allt kan finnas vissa utomlands bosatta som skulle komma i ett sämre läge än obegränsat skattskyldiga om de inte fick avdrag för ränteutgifter och att en stor del av ränteavdragen avser lån för boende och konsumtionsända- mål. De utgör således enligt utredningens mening egentligen en form av personliga levnadskostnader och ligger därmed också på gränsen till vad som utgör s.k. personliga avdrag. Enligt regeringens mening är utredningens resonemang inte helt över- tygande. Personliga avdrag tar sikte på den enskildes personliga förhåll- anden och familjesituation medan ränteavdragen i aktuellt avseende är av ekonomisk art. Om en avdragsrätt för utgiftsräntor för utomlands bosatta inte uppvägs av en motsvarande skattskyldighet för ränteinkomster är detta också en objektiv skillnad som skulle kunna motivera just sådana skillnader som utredningen pekar på. Det är regeringens bedömning att utomlands bosatta inte bör ges en generell möjlighet att dra av utgifts- räntor, även om dessa har sina förvärvsinkomster uteslutande eller så gott som uteslutande i . Utvecklingen inom EG-rätten kan dock inne- bära att det finns anledning för regeringen att återkomma i frågan. Enligt förslaget skall en utomlands bosatt få möjlighet till personliga Prop. 2004/05:19 avdrag om han eller hon har sin förvärvsinkomst uteslutande eller så gott som uteslutande i . Detta bör enligt regeringens mening också gälla för personer som är obegränsat skattskyldiga under endast en del av året. Det innebär således att personer som under någon del av beskatt- ningsåret är obegränsat skattskyldiga skall få tillgång till bl.a. fullt grund- avdrag och allmänna avdrag, om de har sin förvärvsinkomst uteslutande eller så gott som uteslutande i . En skattskyldig, oavsett om denne är bosatt utomlands eller obegränsat skattskyldig endast under en del av året, som har sin förvärvsinkomst uteslutande eller så gott som uteslutande i bör således ha rätt till allmänna avdrag och grundavdrag på motsvarande sätt som en person som är obegränsat skattskyldig . En annan fråga gäller om avdragsrätten i skall påverkas av att utomlands bosatta redan har fått motsvarande avdrag i sina hemviststater antingen direkt eller genom någon form av avräkningsförfarande. Det är i och för sig en självklar utgångspunkt för lagstiftningen att avdrag bara skall kunna erhållas i ett land. För att en sådan ordning skall kunna upprätthållas krävs det emellertid ett fungerande kontrollsystem mellan länderna. När det gäller de personliga avdragen uppkommer vidare den komplikationen att avdragen skiljer sig åt mellan länderna och att det därför blir svårt att avgöra om ett avdrag i arbetslandet kan anses mot- svara ett avdrag i hemviststaten. Dessutom uppkommer problem i det fall avdrag endast delvis har åtnjutits i hemviststaten. Vid sådana förhållan- den anser regeringen att övervägande skäl talar för att avdragsrätten i när det gäller personliga avdrag inte skall på- verkas av huruvida personliga avdrag åtnjutits i hemviststaten. Förslagen föranleder ändringar i 59 kap. 16 §, 62 kap. 9 §, 63 kap. 2 § och 65 kap. 11 c § IL samt i 3 kap. 1 § lagen (2001:1227) om själv- deklarationer och kontrolluppgifter. Regeringens förslag: Den kommunala inkomstskatten för utomlands bosatta som väljer att bli beskattade enligt inkomstskattelagen (1999:1229) skall vara summan av de skattesatser för skatt och landstingsskatt som genomsnittligt tillämpas i för beskatt- ningsåret, multiplicerad med den beskattningsbara förvärvsinkomsten. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt i Skälen för regeringens förslag: För fysiska personer som är be- gränsat skattskyldiga under hela beskattningsåret är den kommunala skattesatsen av den beskattningsbara förvärvsinkomsten, 65 kap. 4 § IL. Fysiska personer skall vidare betala statlig inkomstskatt av den del av den beskattningsbara inkomsten som över- stiger en nedre skiktgräns (vid taxering) och med av den del av den beskattningsbara inkomsten som överstiger en övre skiktgräns (vid Prop. 2004/05:19 taxering). Utomlands bosatta som begär ändrad beskattningsordning kommer genom förslagen att bli beskattade för sina inkomster i enligt inkomstskattelagen i stället för enligt SINK. Detta innebär med gällande regler att de får en inkomstskattesats på samt i vissa fall en statlig inkomstskattesats på . En inkomstskattesats på har enligt utredningen ansetts som alltför förmånlig för denna grupp, eftersom rätt till bl.a. kostnads- avdrag också följer med en beskattning enligt inkomstskattelagen. Utredningen har därför ansett att skattesatsen bör motsvara den genom- snittliga skattesats som vid tillfället tillämpas i kommuner och landsting. En skattesats på får, såsom utredningen har funnit, anses i detta sammanhang alltför förmånlig. Regeringen anser därför att skattesatsen skall vara summan av de skattesatser för skatt och landstingsskatt som genomsnittligt tillämpas i för beskattningsåret. Förslaget i denna del föranleder en ändring i 65 kap. 4 § IL. Regler om förfarandet m.m. Regeringens förslag: Bestämmelserna om skatteavdrag i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta och i skattebetalningslagen (1997:483) skall kompletteras med en uttrycklig skyldighet för utbetalaren att göra skatteavdrag enligt skattebetal- ningslagen i det fall den skattskyldige inte har lämnat ett beslut om särskild inkomstskatt till utbetalaren. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. Juridiska fakultetsstyrelsen vid och Föreningen Svenskar i Världen avstyrker förslagen. Skälen för regeringens förslag: Den som skall vidkännas avdrag för särskild inkomstskatt skall enligt 10 § lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta (SINK) efter det att denne erhållit beslutet från , det s.k. SINK-beslutet, överlämna detta till den som har att göra avdraget. Fullgörs inte denna skyldighet skall avdrag såsom för preliminär skatt (A-skatt) göras i enlighet med reglerna om obligatorisk förhöjning av skatteavdrag i 8 kap. 6 § skatte- betalningslagen (1997:483, SBL). Om en fysisk person inte fullgör sin skyldighet enligt 5 kap. 16 § SBL att visa upp sin skattsedel, skall arbetsgivaren göra skatteavdrag enligt den skattetabell som närmast motsvarar skattesatsen för in- komstskatt där arbetsgivaren har sitt kontor eller där ersättningen i annat fall betalas ut, ökat av avdraget enligt tabellen. Skyldigheten för arbetsgivare att innehålla A-skatt har dock mot bak- Prop. 2004/05:19 grund av innehållet i 5 kap. 4 § SBL gett upphov till olika tolkningar. denna paragraf regleras i vilka situationer skatteavdrag inte skall göras av arbetsgivaren. Enligt punkten 2 skall skatteavdrag inte göras från ersätt- ning som betalas ut till fysiska personer som är begränsat skattskyldiga i . Osäkerhet har således uppkommit om arbetsgivaren är skyldig att göra skatteavdrag i det fall något SINK-beslut inte uppvisats vid utbetalnings- tidpunkten. Regeringen anser därför i likhet med utredningen att reglerna om skatteavdrag behöver kompletteras med en uttrycklig skyldighet att göra skatteavdrag enligt skattebetalningslagen i det fall den skattskyldige inte har lämnat ett beslut om särskild inkomstskatt till sin arbetsgivare. Detta bör ske genom att det i SINK uttryckligen anges att reglerna om skatteavdrag endast skall gälla om ett beslut om betalning av särskild inkomstskatt för vederlaget har visats upp för utbetalaren eller denne på annat sätt har fått kännedom om att ett sådant beslut finns. Det bör också införas en bestämmelse om att skyldighet att göra skatteavdrag i andra fall finns i skattebetalningslagen. I det fall något beslut om särskild inkomstskatt inte har visats upp för utbetalaren av ersättningen eller denne på annat sätt fått kännedom om att ett sådant beslut finns, skall således reglerna om skatteavdrag i skatte- betalningslagen gälla. Detta innebär att avdrag skall göras i enlighet med reglerna om obligatorisk förhöjning av skatteavdrag i 8 kap. 6 § SBL. Förslagen föranleder ändringar i 9 och 10 §§ SINK samt i 5 kap. 4 och 16 §§ SBL. Regeringens förslag: En utvidgad skyldighet för utomlands bosatta att själva betala särskild inkomstskatt skall införas. Det gäller om arbetsgivaren eller annan utbetalare av skattepliktig ersättning inte har gjort skatteavdrag trots att sådan skyldighet funnits eller om ut- betalaren inte är skyldig att göra skatteavdrag. En regressmöjlighet införs också för den som har betalat ut ersättning utan att ha gjort före- skrivet skatteavdrag och som därefter ålagts betalningsskyldighet för skatten. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår även att skattskyldigheten för inkomster i form av återförda egenavgifter m.m. flyttas till inkomstskattelagen. Utredningen har inte föreslagit någon regressmöjlighet för utbetalare som ålagts betal- ningsskyldighet för särskild inkomstskatt efter det att ersättningen be- talats ut till den skattskyldige. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. Juridiska fakultetsstyrelsen vid och Föreningen i Världen avstyrker förslagen. anser att en regressmöjlighet bör införas för utbetalaren i det fall denne inte har gjort motsvarande skatteavdrag och därefter ålagts betalningsskyldighet. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 och 9 §§ SINK är det den Prop. 2004/05:19 som betalar ut skattepliktig kontant ersättning eller annat vederlag som är ansvarig för betalningen av särskild inkomstskatt. Är utbetalaren hemma- hörande i utlandet svarar emellertid den skattskyldige själv för betal- ningen. Betalningsskyldigheten för den som har att betala annans skatt får dock efterges av beskattningsmyndigheten om särskilda skäl före- ligger. Av 12 kap. 1 § SBL följer att även den som tagit emot ersättning för arbete i vissa fall är skyldig att själv betala in belopp som skulle ha betalats genom skatteavdrag. Den som är skattskyldig enligt SINK, dvs. mottagaren av ersättningen, är således enligt nuvarande regler inte ansvarig för betalning av skatten när arbetsgivaren eller utbetalaren finns i . Att mottagaren inte är betalningsskyldig för skatten innebär i vissa fall att inte någon är betal- ningsskyldig för skatten. Det kan gälla t.ex. när arbetsgivaren inte längre finns kvar eller vid ändring av beslut som endast rör arbetstagaren. Det kan t.ex. inträffa att innehållen särskild inkomstskatt betalas ut till den skattskyldige men att det senare tillkommer nya uppgifter som visar att särskild inkomstskatt trots allt skall betalas för ersättningen. I ett sådant fall kan skatten med nuvarande regelsystem inte krävas varken från arbetsgivaren eller från den skattskyldige. Det behövs således införas en bestämmelse som anger att den skatt- skyldige tillsammans med utbetalaren är ansvarig för att betala den skatt som belöper på utbetald ersättning. Regeln bör, såsom framhållit, kompletteras med en regressmöjlighet för utbetalaren i det fall denne inte har gjort motsvarande skatteavdrag och därefter ålagts betal- ningsskyldighet. Vidare bör den skattskyldige vara betalningsskyldig för särskild inkomstskatt även i den situationen då utbetalaren inte är skyldig att göra skatteavdrag, t.ex. vid återfört avdrag för egenavgifter. Förslagen föranleder ändringar i 4 § SINK och att tre nya paragrafer, 9 ac §§, införs i lagen. Omprövning och efterbeskattning, m.m. Regeringens förslag: Reglerna om bl.a. skattetillägg, omprövning och överklagande förtydligas när det gäller beskattningsbeslut om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Det innebär att skatte- betalningslagens (1997:483) regler i tillämpliga delar skall gälla. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. Juridiska fakultetsstyrelsen vid och Föreningen Svenskar i Världen avstyrker förslagen. ifrågasätter nödvändigheten av förslaget i 21 § andra stycket SINK om att vad som i skattebetalningslagen sägs om skattskyldig även skall avse mottagaren av den skattepliktiga ersättningen och anser i stället att nuvarande reglering i 1 kap. 3 § SBL är fullt tillräcklig. län framhåller att det bör övervägas om det lagtekniskt finns utrymme för en enklare generell hänvisning till skattebetalningslagen i SINK i stället för föreslagen uppräkning i 21 § första stycket SINK. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om omprövning enligt taxeringslagen (1990:324, TL) finns i 4 kap. nämnda lag. Den skatt- skyldige har möjlighet att begära omprövning av ett beslut före utgången av femte året efter taxeringsåret (4 kap. 9 § TL). Ett omprövningsbeslut som är till nackdel för den skattskyldige får, utom i fall som avser eftertaxering, inte meddelas efter utgången av året efter taxeringsåret. Har den skattskyldige inte gett in sin självdeklaration i rätt tid, får ett omprövningsbeslut som är till dennes nackdel dock med- delas från den dag självdeklarationen kom in till , dock senast före utgången av det femte året efter taxeringsåret (4 kap. 14 § TL). Förutsättningarna för när eftertaxering får ske anges i 4 kap. 16 och 17 §§ TL. Det har ifrågasatts om beskattningsmyndigheten har möjlighet att fatta ett SINK-beslut om myndigheten vid en omprövning finner att en person, som beskattats enligt reglerna för obegränsat skattskyldiga, i stället är be- gränsat skattskyldig och särskild inkomstskatt borde ha betalats genom skatteavdrag enligt bestämmelserna i . Särskilda regler i ämnet saknas. I 15 § SINK anges att bestämmelserna i skattebetalningslagen gäller vid redovisning och betalning av särskild inkomstskatt. Detta framgår av 1 kap. 1 b § SBL (1 kap. 2 § SBL före ). Vid tillkomsten av 1 kap. 2 § SBL uttalade regeringen att det i para- grafen anges att bestämmelserna om redovisning och betalning av skatt (bestämmelserna i 1023 kap.), dvs. uppbördsbestämmelserna i en mer inskränkt betydelse, skall gälla även viss annan skatt än de som anges i 1 § (prop. 1996/97:100, del 1, s. 516 f.). Den skatt som därvid avses är bl.a. skatt enligt SINK. Bestämmelserna om omprövning och efterbeskattning i skattebetalningslagen finns i 21 kap. denna lag. Det har dock uppkommit tveksamhet om dessa be- stämmelser är tillämpliga i fråga om beslut enligt SINK. Enligt regeringens mening bör därför reglerna justeras i SINK så att det inte råder några oklarheter i fråga om att skattebetalningslagens regler om omprövning och efterbeskattning skall tillämpas också vid beslut enligt SINK. När det gäller den lagtekniska lösningen har utredningen funnit att den lösning som valts i lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utom- lands bosatta artister m.fl. (A-SINK), dvs. att i lagen ange tillämpliga be- stämmelser i skattebetalningslagen, också bör gälla vid beskattning enligt SINK. I detta sammanhang har utredningen funnit skäl att även i andra avseenden ändra gällande lagreglering i SINK genom att göra hänvis- ningar till skattebetalningslagen. Länsrätten i län har framfört att det bör övervägas om det lagtekniskt går att göra en enklare generell hänvisning till skattebetalningslagen i SINK än den föreslagna uppräk- ningen. Även om en generell hänvisning till skattebetalningslagen skulle ha vissa fördelar i förenklingshänseende anser dock regeringen att en sådan hänvisning skulle föra för långt och få oöverblickbara konsekven- ser. Den lösning som utredningen valt får trots allt bedömas vara den mest lämpliga. I några fall kan det dock finnas behov av särskilda förfaranderegler i SINK. Vad först gäller omprövningen bör en hänvisning tas in i SINK till bestämmelserna om omprövning i 21 kap. SBL. I nämnda kapitel talas om den skattskyldige. I en hänvisningsbestämmelse bör det anges att Prop. 2004/05:19 med skattskyldig i skattebetalningslagen förstås vid tillämpning på sär- skild inkomstskatt även mottagaren av den skattepliktiga ersättningen. Länsrätten i anser dock att en sådan hänvisning är obehövlig då det följer av 1 kap. 3 § SBL. Detta stämmer dock inte om 1 kap. 1 b § SBL upphävs vilket nu föreslås. Genom hänvisningen till 21 kap. SBL kommer också efterbeskattning av särskild inkomstskatt att kunna ske, t.ex. på grund av att oriktiga upp- gifter har lämnats. Därutöver bör bestämmelser om överklagande införas i SINK. Såsom utredningen har föreslagit bör det i en bestämmelse i SINK hänvisas till bestämmelserna om överklagande i 22 kap. SBL. Både den enskilde skattskyldige och utbetalaren kommer då att ha möjlighet att överklaga ett beslut enligt SINK. Det bör även föreskrivas i de bestämmelser som hänvisar till skattebetalningslagen att vad som sägs om beskattningsår skall vid beskattning enligt SINK avse det år då vederlaget utbetalades. I övrigt behövs hänvisning till skattebetalningslagens regler i tillämp- liga delar när det gäller bestämmelserna om skyldighet att lämna deklara- tion, beskattningsbeslut, utredning i skatteärenden, skattetillägg och förseningsavgift, inbetalning av skatt, anstånd med inbetalning av skatt, ränta, indrivning samt övriga bestämmelser (10, 11, 1417, 19, 20 och 23 kap. SBL). Någon hänvisning till bestämmelserna i 12 kap. SBL om ansvar för skatt behövs inte, eftersom detta regleras i de föreslagna 9 a och b §§ SINK. På samma sätt finns i 20 § SINK bestämmelser om återbetalning av skatt varför en hänvisning till 18 kap. SBL inte är nödvändig. Vidare finns bestämmelser om befrielse från betalningsskyldighet i 4 § andra stycket SINK (en ny bestämmelse föreslås nu i 9 c § med motsvarande lydelse) och en hänvisning till regler i 13 kap. SBL om befrielse från betalningsskyldighet är därför inte heller behövlig. Förslagen föranleder att 15 § SINK och 1 kap. 1 b § SBL upphävs, att 20 § SINK och 1 kap. 2 § och 11 kap. 1 § SBL ändras samt att en ny paragraf, 21 § SINK, införs. Särskilt om tiden för omprövning i vissa fall Regeringens förslag: Tiden för omprövning skall utsträckas i vissa fall när det föranleds av ett beslut av beskattningsmyndigheten eller en Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. Juridiska fakultetsstyrelsen vid och Föreningen Svenskar i Världen avstyrker förslagen. Skälen för regeringens förslag: I föregående avsnitt har föreslagits att skattebetalningslagens regler om omprövning och efterbeskattning skall vara tillämpliga även vid beskattning enligt SINK. När det gäller för- slaget i avsnitt 5.2 där en person som är skattskyldig enligt SINK före- slås få en möjlighet att begära att tjänsteinkomsterna beskattas enligt inkomstskattelagen i stället för enligt SINK kommer förfarandet för en Prop. 2004/05:19 sådan begäran av den skattskyldige att rymmas inom ordinarie ompröv- ningsregler i skattebetalningslagen och i taxeringslagen. För det fall be- gäran görs under taxeringsåret och innan ett beslut om årlig taxering har fattats, kommer begäran att prövas inom ramen för den årliga taxeringen. Det bör emellertid, som utredningen föreslagit, införas en utsträckt om- prövningstid för såväl den enskilde som för i vissa fall. Den skattskyldige bör kunna begära att tjänsteinkomsterna beskattas enligt in- komstskattelagen i stället för enligt SINK även efter ordinarie ompröv- ningstid, om denna begäran föranleds av eller en allmän förvaltningsdomstols beslut om huruvida inkomstskattelagen eller SINK är tillämplig på inkomsten. Motsvarande möjlighet till efterbeskattning respektive eftertaxering bör finnas för . Förslagen föranleder ändringar i 21 kap. 12 och 15 §§ SBL och 4 kap. 11 a, 13 och 17 §§ TL samt att en ny paragraf, 21 kap. 7 a § SBL, införs. Regeringens bedömning: Någon ändring av forumreglerna vid en domstolsprocess rörande lagen (1991:596) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta bör inte ske. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte yttrat sig särskilt Hovrätten för , Kammarrätten i , Läns- rätten i , , Premiepensionsmyndig- heten och delar bedömningen eller har inte haft något att erinra mot den. Skälen för regeringens bedömning: Beslut om tillämpning av lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta (SINK) innebär i praktiken att en bedömning görs av om personen i fråga är begränsat eller obegränsat skattskyldig. kunde det inträffa att två olika skattemyndigheter prövade frågan om be- gränsad eller obegränsad skattskyldighet förelåg, t.ex. kunde Skatte- myndigheten i finna att SINK inte var tillämplig varefter samma fråga kunde bli föremål för bedömning vid den årliga taxeringen hos en annan skattemyndighet. Eftersom båda myndigheternas beslut kunde överklagas till allmän förvaltningsdomstol, fick detta till följd att frågan kunde komma att behandlas vid två olika domstolar. Det förhållandet att frågan om begränsad eller obegränsad skatt- skyldighet kunde komma under prövning av två olika domstolar kvarstår dock även efter tillkomsten av . Detta på grund av att beslut om SINK överklagas av den skattskyldige till länsrätten inom vars dom- krets det beslutande skattekontoret finns medan beslut om taxering över- klagas till den länsrätt inom vars domkrets den skattskyldige har sin hem- I 8 a § och 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar finns det emellertid bestämmelser som gör det möjligt att flytta över