prop · GR03150d2 · 2004-06-10 00:00:00 — med hänsyn till omständigheterna framstår som försvarligt. villkoren för en olycksfallsförsäkring gör undantag för flygning med sportflygplan och den försäkrade blir skadad när han utför en brådskande sjuktransport med ett sådant plan, skall ersättning alltså utgå. Vidare innebär bestämmelsen att 8 § om framkallande av försäkrings- fall inte får åberopas om den försäkrade har handlat försvarligt. samma gäller 9 §. Bestämmelsen lär dock inte bli aktuell i den mån handlandet kan betecknas som grov vårdslöshet; sådant handlande kan knappast vara försvarligt. Även den som har förstått att han måste bli skadad genom de åtgärder han vidtog har alltså rätt till ersättning från sin sjukförsäkring om hans handlande framstår som försvarligt: en person springer t.ex. in i en fabrikslokal där giftig gas strömmar ut för att rädda en medvetslös arbets- Paragrafen gäller inte bara om den försäkrade försöker bistå någon annan utan även när han handlar för att skydda sig själv, förutsatt att handlingen inte är mera huvudlös än att den framstår som försvarlig. Paragrafen har fått en sådan form att regeln i princip kan åberopas även av den som har till yrke att bispringa människor i fara, t.ex. en brandman eller den som arbetar i fjällräddningen. Man kan normalt räkna med att försäkringsbolaget har beaktat de särskilda yrkesriskerna vid utformningen av försäkringen, i första hand genom höjning av premien. Villkoren kan emellertid också helt undanta skador som uppkommer i den försäkrades yrkesutövning, och i så fall kan ingen ersättning utgå även om en nödsituation har förelegat. av denna typ är giltig; skador som inträffar under yrkesutövningen är över huvud taget inte försäkringsfall. Till skillnad från 4 kap. 9 § första stycket 3 innehåller förevarande paragraf inget särskilt krav på att det skall föreligga ett nödläge, vilket innebär att den kan tillämpas i flera fall än sin motsvarighet vid Det räcker att det är fråga om ett handlande för att förebygga skada på person eller egendom under sådana omständigheter att handlingen kan anses försvarlig. Över huvud taget bör tillämpningen vara mera generös mot den försäkrade än vid skadeförsäkring. Meddelande om att ansvarsbegränsning åberopas 11 § När försäkringsbolaget får kännedom om ett förhållande som enligt detta kapitel kan medföra ansvarsfrihet vid försäkringsfall eller uppsägningsrätt, skall bolaget, om det vill göra gällande att dess ansvar skall begränsas eller att det har rätt till uppsägning, utan oskäligt dröjsmål lämna ett skriftligt meddelande om detta till försäkringstagaren. Meddelande enligt första stycket skall lämnas också till den försäkrade och till den som har fått försäkringen i pant eller är förmånstagare enligt ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande, om hans rätt är känd för försäkringsbolaget. Försummar försäkringsbolaget att lämna ett meddelande enligt första eller andra stycket, får det inte åberopa förhållandet mot den som skulle ha fått meddelandet, om inte försäkringstagaren eller den försäkrade har förfarit svikligt eller i strid mot tro och heder. (Jfr 13 kap. 11 § promemorian och 4 kap. 11 § PFL.) Enligt paragrafen är försäkringsbolaget skyldigt att lämna skriftligt meddelande när det upptäcker t.ex. brott mot upplysningsplikten. Paragrafen har vid konsumentförsäkring sin motsvarighet i 4 kap. 10 §. Saken berörs i avsnitt 9.3.2. Motsvarande bestämmelser finns FAL i 8 § (upplysningsplikten) och 121 § tredje stycket jämfört med 48 § (riskökning). Paragrafen har utformats väsentligen i enlighet med Paragrafen ålägger försäkringsbolaget en underrättelseskyldighet när någon av bestämmelserna i detta kapitel åberopas. Den torde ha störst betydelse vid brott mot upplysningsplikten och vid sådana ändringar av den försäkrades levnadsförhållanden som avses i 7 §. Övriga bestämmelser i kapitlet förutsätter för sin tillämpning att det redan har inträffat ett försäkringsfall, och då blir 16 kap. tillämpligt. Beskedet skall lämnas utan oskäligt dröjsmål. Beskedet behöver alltså inte lämnas genast, utan försäkringsbolaget har rätt till en viss frist före beslutet om några åtgärder skall vidtas. Om utredningen verkar kunna dra ut , får försäkringsbolaget anses vara skyldigt att ge försäkringstagaren ett kortfattat meddelande t.ex. om att oriktiga uppgifter har upptäckts, varefter ett mera preciserat besked får lämnas när utredningen framskridit längre. Skulle det slutliga beskedet inte komma inom rimlig tid från det att utredningsmaterialet blivit tillgängligt, förlorar försäkringsbolaget sina möjligheter att åberopa ansvarsfrihet. Som framgår av första stycket skall meddelandet i första hand sändas till försäkringstagaren. Han skall alltid ha meddelande om försäkringsbolagets invändning, även om hela försäkringsbeloppet på grund av ett förmånstagarförordnande skall tillfalla någon annan. I andra stycket anges vissa andra kategorier som kan ha ett befogat intresse av att så snabbt som möjligt få kännedom om försäkringsbolagets invändningar och därför har rätt till meddelande. Först nämns den försäkrade, som även när han inte är försäkringstagare normalt har ett påtagligt intresse av vad som händer med försäkringen. Ofta gäller den till förmån för honom själv i egenskap av förmånstagare eller för hans anhöriga. Även panthavare har ett sådant intresse. Den som har fått ett oåterkalleligt förordnande har vidare rätt till meddelande, förutsatt att oåterkalleligheten är känd för försäkringsbolaget. I fråga om andra förordnanden skulle man inte kunna ålägga försäkringsbolaget en underrättelseskyldighet före försäkringsfall utan att komma i konflikt med förbudet i försäkringsrörelselagen mot att lämna uppgift om förmånstagarförordnande till förmånstagaren. I detta skede framstår förmånstagarens intresse i försäkringen inte heller som tillräckligt starkt för att motivera en rätt till meddelande. Meddelanden enligt andra stycket kan bl.a. av integritetsskäl hållas ganska korta och summariska. Om försäkringsbolaget inte fullgör sin reklamationsskyldighet, blir konsekvensen att bolaget också förlorar möjligheten att åberopa invändningen mot den som skulle ha haft meddelandet, såvida inte bolaget till äventyrs kan visa att han på annat sätt hade fått kännedom om dess invändning. I konsekvens med hur sådana fall i allmänhet brukar behandlas görs undantag från ansvarsregeln när försäkringstagaren eller den försäkrade 2003/04:150 12 kap. har förfarit svikligt eller i strid mot tro och heder. gjort sig skyldig till sådant förfarande vid avtalets ingående kommer av- talet visserligen under alla omständigheter att vara ogiltigt (jfr 2 § första stycket), men det är tänkbart att förfarandet förekommer i ett senare skede från försäkringstagarens eller den försäkrades sida. ringsbolaget framställa sin invändning utan hinder av att något med- delande inte getts enligt paragrafen. Vissa fall av s.k. omfattningsvillkor 12 § Bestämmelserna i 14 §§ och 811 §§ tillämpas också om en försäkring innehåller försäkringsvillkor som enligt sin lydelse begränsar försäkringens omfattning, när begränsningen beror av om någon på den försäkrades sida på förhand har känt till de förhållanden som har orsakat försäkringsfallet eller uppsåtligen eller genom vårdslöshet har medverkat till detta eller på annat sätt åsidosatt sina skyldigheter enligt dessa bestämmelser. (Jfr 13 kap. 12 § promemorian. Paragrafen saknar motsvarighet i PFL.) Paragrafen tar sikte på sådana villkor som är utformade som s.k. omfattningsbestämmelser men i realiteten rör en fråga som behandlas i de tvingande reglerna i detta kapitel. Den har vid konsumentförsäkring sin motsvarighet i 4 kap. 11 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.4. Paragrafen har ingen motsvarighet FAL. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. I 5 § behandlas symtomklausuler och vissa liknande undantag som skulle kunna användas att kringgå bestämmelserna om upplysningsplikt. Bestämmelsen i förevarande paragraf tar sikte på andra typer av villkor där något liknande kan bli aktuellt. Den rör dock inte sådana förbehåll som särskilt regleras i 6 och 7 §§. Ett fall där paragrafen kan bli tillämplig vid personförsäkring är om olycksfallsförsäkringens villkor enligt beskrivningen av olycksfallsskada undantar skada där det får antas att den skadevållande händelsen orsakats av att den försäkrade var påverkad av alkohol eller narkotika. En sådan begränsning av ansvarsområdet bör bedömas enligt reglerna om framkallande av försäkringsfallet (9 §). Användningen av olycksfallsbegreppet i olycksfallsförsäkring innebär att uppsåtligt vållade skador över huvud taget faller utanför försäkringsområdet. Denna begränsning, som ligger i själva försäkringsformen, berörs inte av paragrafen. I övrigt hänvisas till kommentaren till 4 kap. 11 §. Kapitlet behandlar olika frågor om betalning av premien. Det har vid konsumentförsäkring sin motsvarighet i 5 kap. Kapitlet upptar sju paragrafer. Inledande 1 och 2 §§ handlar om tiden för premiebetalning respektive uppsägning på grund av dröjsmål. I 3 § finns regler om återupplivning av försäkringen om premien inte betalats . I 4 § finns bestämmelser om att försäkringsbolaget i vissa fall är skyldigt att underrätta panthavare m.fl. om det inträffar ett premiedröjsmål. I 5 § ges en regel om premiebetalning genom en betalningsförmedlare. Kapitlets avslutande paragrafer innehåller bestämmelser om återbetalning av premie när ett försäkringsavtal är ogiltigt och om preskription av rätt till premie. När premien behöver betalas 1 § Den första premien för en personförsäkring behöver inte betalas tidigare än från den dag då försäkringsbolaget avsände ett krav på premien till försäkringstagaren. Detta gäller dock inte om försäkringen skall tecknas genom att försäkringstagaren betalar premien eller om försäkringen annars är giltig bara under förutsättning att premien betalas innan försäkringstiden börjar. Premien för en senare premieperiod behöver inte betalas tidigare än en månad från den dag då försäkringsbolaget avsände krav på premien till försäkringstagaren. Om premieperioden är högst en månad, skall premien dock betalas på periodens första dag. Om särskilda premieperioder inte har avtalats, skall senare premie för försäkringen betalas inom en månad från den dag då försäkringsbolaget avsände krav på premien till försäkringstagaren. Andra stycket gäller också betalning av premien när en tidsbegränsad försäkring förnyas på grund av utebliven uppsägning. 2003/04:150 13 kap. (Jfr 14 kap. 1 § promemorian och 5 kap. 1 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, anger när en premie behöver betalas. Den har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 5 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen har en viss motsvarighet i 12 § FAL. I andra styckets sista mening ges en särskild regel för personförsäkringens del om betalning av senare premie för sådan försäkring som inte har bestämda premieperioder. Vid sådan försäkring skickar försäkringsbolaget normalt inte några krav i vanlig bemärkelse. I stället får försäkringstagaren en eller en uppgift om hur stort hans tillgodohavande på försäkringen är och vilka ramar som gäller om han vill göra en inbetalning. Ett sådant meddelande gäller inte som krav i paragrafens mening. Först om försäkringstagarens tillgodohavande hotar att sjunka under den nivå som behövs för att det avtalade skyddet skall kunna upprätthållas, ställer försäkringsbolaget krav i vanlig mening. Försäkringstagaren får besked om att försäkringen kommer att upphöra om han inte betalar ett visst minsta belopp. Även ett sådant meddelande måste innehålla en betalningsfrist om minst en månad och följas av en uppsägning enligt 2 §. Detta gäller också om tillgodohavandet, kanske på grund av något förbiseende från försäkringsbolagets sida, redan har tillåtits bli så litet att det inte räcker till att betala skyddet för en månad. I övrigt hänvisas till kommentaren till 5 kap. 1 §. Uppsägning på grund av dröjsmål med premien 2 § Betalas inte premien i rätt tid och är dröjsmålet inte av ringa betydelse, får försäkringsbolaget säga upp försäkringen för upphörande eller begränsning av ansvaret enligt vad villkoren närmare föreskriver. Uppsägningen skall sändas till försäkringstagaren. Uppsägningen får verkan efter den dag då den avsändes, om inte premien betalas inom denna frist. Uppsägningen skall innehålla uppgift om detta och om möjligheten att få försäkringen återupplivad enligt 3 §. Saknas någon av dessa uppgifter, får uppsägningen ingen verkan. Om försäkringstagaren inte har kunnat betala premien inom den i andra stycket angivna fristen på grund av svår sjukdom, frihetsberövande, utebliven pension eller utebliven lön från sin huvudsakliga anställning eller liknande hinder, får uppsägningen verkan tidigast efter det att hindret har fallit bort, dock senast efter fristens utgång. (Jfr 14 kap. 2 § promemorian och 5 kap. 2 § PFL.) Paragrafen behandlar uppsägning på grund av dröjsmål med premien., Den har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 5 kap. 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen har viss motsvarighet i 13 § FAL. Av första stycket framgår att försäkringsbolaget får säga upp försäkringen för upphörande. Vid sidan om det kan en personförsäkring sägas upp för begränsning av ansvaret enligt vad villkoren närmare föreskriver. På denna punkt råder alltså avtalsfrihet enligt lagen, dock att försäkringstagaren alltid har rätt till försäkringens värde enligt 11 kap. 11 §. Enligt andra stycket skall en uppsägning utöver andra uppgifter också innehålla en påminnelse om möjligheten att få försäkringen återupplivad. I övrigt hänvisas till kommentaren till 5 kap. 2 §. 3 § Har en uppsägning enligt 2 § fått verkan och avser dröjsmålet inte första premien för försäkringen, återupplivas försäkringen till sin tidigare omfattning, om utestående premiebelopp betalas från utgången av den frist som anges i 2 § andra stycket. En försäkring som har ändrats till premiefri försäkring (fribrev) eller till en försäkring mot lägre premie, utan att en uppsägning enligt 2 § fått verkan, återupplivas till sin tidigare omfattning, om försäkringstagaren från den dag då försäkringsbolaget avsände ett meddelande om ändringen till honom betalar det premiebelopp som skulle ha betalats om försäkringen inte hade ändrats. Meddelandet skall innehålla en uppgift om rätten att få försäkringen återupplivad. Återupplivas försäkringen, ansvarar försäkringsbolaget från och med dagen efter den dag då premiebeloppet betalas. (Jfr 14 kap. 3 § promemorian och 5 kap 3 § PFL.) Paragrafen handlar om försäkringstagarens möjligheter att återvinna sitt försäkringsskydd sedan han av någon anledning har upphört med premiebetalningen. Den har för konsumentförsäkring en viss motsvarighet i 5 kap. 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen har ingen motsvarighet FAL. Bestämmelserna ger försäkringstagaren en chans att rädda sin försäkring trots att han har försuttit fristen för premiebetalningen. Genom att betala den utestående premien inom en frist av får han försäkringen att på nytt gälla i sin tidigare omfattning. Som framgår av lagtexten står möjligheten till återupplivning inte öppen när det är den första premien för försäkringen som inte har betalats. Sådan tidsbegränsad försäkring som fortlöpande förnyas skall emellertid här, liksom enligt 1 §, behandlas på samma sätt som långvarig försäkring. Det förnyade avtalet avser därvid samma försäkring som det ursprungliga avtalet. Undantaget för första premie gäller därför bara den allra första premien för en tidsbegränsad försäkring. Om försäkringsbolaget säger upp försäkringen på grund av dröjsmål med en förnyelsepremie, har försäkringstagaren alltså rätt till återupplivning. Fristen för att begära återupplivning börjar löpa vid utgången av den frist som anges i 2 § andra stycket, dvs. efter det att försäkringsbolaget har avsänt sin uppsägning med anledning av dröjsmålet. Att märka är att fristen för återupplivning inte skjuts fram av att den försäkrade t.ex. blir plötsligt sjuk och därför själva uppsägningen inte får omedelbar verkan (2 § tredje stycket). När återupplivning begärs skall försäkringstagaren betala hela den utestående premien, dvs. både det premiebelopp som lämnades obetalt när försäkringen sades upp och de eventuella ytterligare premiebelopp som enligt försäkringsavtalet har förfallit till betalning därefter. Den avräkning som sedan skall göras mellan parterna regleras av 11 kap. 11 §. Försäkringsbolaget får i och för sig också kräva ränta på premien, men betalning av räntan får inte göras till en förutsättning för återupplivningen. Det kan bero av en händelse om en försäkringstagare begär premiebefrielse (fribrev) eller bara låter bli att betala premierna för sin försäkring. Möjligheten till återupplivning bör därför vara densamma i båda fallen. Motsvarande gäller när försäkringen ändras till försäkring mot lägre premie. Bestämmelserna i denna paragraf har nära sakligt samband med dem i 11 kap. 6 § om rätt till fortsatt försäkring efter återköp. Vissa samordningsfrågor uppstår om en försäkringstagare vill använda sig av flera av de möjligheter som står till buds. En försäkringstagare, som fått fribrev eller som på grund av dröjsmål med premiebetalningen fått sin försäkring uppsagd att gälla med 2003/04:150 13 kap. begränsat ansvar, kan vända sig till försäkringsbolaget och begära återköp av försäkringen. Om han sedan ändrar sig och vill ha hela eller delar av sitt skydd tillbaka, ger 11 kap. 6 § i förening med 13 kap. 3 § möjlighet till detta, förutsatt att han betalar den premie som fordras inom Bestämmelserna tar dock bara sikte på det riskskydd försäkringen Om försäkringstagaren vill ha tillbaka en spardel som han har avstått från, måste han träffa en särskild överenskommelse med försäk- ringsbolaget om detta. Bestämmelserna i 11 kap. 6 § ger honom bara möjlighet till den motsatta ändringen av försäkringen, dvs. spardelen men behålla riskdelen. Stycket föreskriver att återupplivning skall gälla från och med dagen efter den då den utestående premien betalas, vilket stämmer med vad som enligt 11 kap. 2 § skall gälla i fråga om det vanliga ansvarsinträdet. Regeln är vald för att frågan om den exakta tidpunkten för betalningen inte skall få betydelse alltför ofta. Underrättelse till annan om dröjsmål med premien 4 § Om det har begärts skall försäkringsbolaget sända ett meddelande om uppsäg- ning enligt 2 § också till den försäkrade och till den som har fått försäkringen i pant eller är förmånstagare enligt ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande, när per- sonen i fråga är känd. Så länge försäkringsbolaget inte har sänt meddelande till en sådan person, får bolaget inte mot honom åberopa att premien inte har betalats. (Jfr 14 kap. 4 § och 5 kap. 4 § PFL.) Särskilt vid livförsäkring kan också andra än försäkringstagaren själv ha sådant intresse i en försäkring att de har ett berättigat intresse av att få kännedom om att försäkringsskyddet håller på att upphöra på grund av I denna paragraf, som utformats efter Lagrådets förslag, ges bestämmelser om att försäkringsbolaget är skyl- digt att underrätta vissa sådana personer. Paragrafen har ingen motsva- righet vid konsumentförsäkring. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen har ingen motsvarighet FAL. Skyldigheten att lämna en underrättelse gäller bara om en sådan har begärts, av den som skall ha underrättelsen eller av försäkringstagaren. Det är naturligt att försäkringsbolaget ger den som framställer begäran någon form av bekräftelse på detta som bevis. bolaget från att ta ut en rimlig avgift för denna service. bolaget inte kräva att den som begär underrättelse också åtar sig att vid dröjsmål betala premien i försäkringstagarens ställe. De som kan få rätt till underrättelse är den försäkrade (vid försäkring på annans liv), panthavare och förmånstagare enligt ett oåterkalleligt förordnande, naturligtvis under förutsättning att personen och dennes Ett meddelande skall ske enligt 2 § andra stycket och alltså innehålla de uppgifter som enligt den bestämmelsen skall finnas i upp- sägningen till försäkringstagaren. Hänvisningen innebär också att under- rättelsen skall avsändas med uppsägningen. försenas, får försäkringsbolaget i underrättelsen sätta ut en särskild fjortondagarsfrist för betalningen. Syftet med bestämmelsen är ju att panthavaren (den försäkrade, förmånstagaren) skall kunna hindra att försäkringen upphör genom att själv betala premien. ringsfall inträffa innan denna särskilda frist har gått till ända, men efter det att uppsägningen enligt 2 § andra stycket har fått verkan mot försäk- ringstagaren, är försäkringsbolaget ansvarigt mot panthavaren etc. men inte mot försäkringstagaren eller annan som skulle ha rätt till försäkrings- Försäkringstagaren kan alltså ha sämre rätt än panthavaren. Däremot har en panthavare (och likställda) alltid möjlighet att rädda försäkringen så länge försäkringstagaren kan det. Om någon underrättelse inte lämnas, ansvarar försäkringsbolaget trots dröjsmålet alltså mot den som skulle ha haft rätt till ett försäkringsbelopp om premiebetalningen hade fullgjorts. I den mån försäkringsbolaget på detta vis blir skyldigt att utge försäkringsbelopp, trots att premie för försäkringen inte betalats, stannar förlusten på försäkringsbolaget. regresskrav mot försäkringstagaren kommer alltså inte i fråga, frånsett att naturligtvis premien kan krävas ut från denne. 5 § Försäkringstagaren anses ha betalat premien när han lämnat ett betalningsuppdrag avseende premien till en bank eller någon annan liknande betalningsförmedlare. (Jfr 14 kap. 5 § promemorian och 5 kap. 5 § PFL.) Paragrafen, som utformats efter Lagrådets förslag, handlar om när en premie anses betald när betalningen har skett genom betalningsförmedlare. Den har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 5 kap. 5 §. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Paragrafen har ingen motsvarighet FAL. Det hänvisas till kommentaren till 5 kap. 5 §. 6 § Är försäkringsavtalet ogiltigt enligt 12 kap. 2 § första stycket, får försäkringsbolaget ändå behålla betald riskpremie för förfluten tid. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet FAL, har för konsumentförsäkring sin motsvarighet i 5 kap. 6 §. Den har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Premien får beräknas enligt vad som skulle betalats om avtal slutits för den tid försäkringen gällt, med avdrag för vad som skulle ha belöpt på sparmomentet. I övrigt regleras premiefrågan vid försäkringens upphörande av 11 kap. 11 §. Vid tillämpning av 12 kap. 2 § andra stycket första meningen är försäkringsbolaget fritt från ansvar men försäkringsavtalet är inte ogiltigt och bolaget har därför rätt till premie enligt vad som följer av avtalet och lagen. Preskription av rätt till premie 7 § Försäkringsbolaget förlorar rätten till en obetald premie när har förflutit från det att premien skulle ha betalats, om försäkringen inte har sagts upp av bolaget eller av någon annan anledning har upphört att gälla. 2003/04:150 13 kap. (Jfr 14 kap. 6 § promemorian och 5 kap. 6 § PFL.) Paragrafen handlar om när försäkringsbolagets rätt till en obetald premie preskriberas. Den har vid konsumentförsäkring sin motsvarighet i 5 kap. 7 §. Saken behandlas i avsnitt 9.4. Paragrafen har en viss motsvarighet i 15 § FAL. Preskriptionstiden har vid personförsäkring bestämts till i stället som vid konsumentförsäkring. Skillnaden motiveras av den generösare praxis med uppskov som förekommer vid personförsäkring. Bestämmelsen förutsätter enligt sin lydelse att premien skulle ha betalats . Vid fondanknuten försäkring får preskriptionstiden räknas från den tidpunkt när fondvärdet är förbrukat. I övrigt hänvisas till kommentaren till 5 kap. 7 §. I kapitlet behandlas försäkringstagarens möjligheter att förfoga över försäkringen genom förmånstagarförordnande, överlåtelse och pantsättning m.m. Kapitlet har ingen motsvarighet vid skadeförsäkring. Kapitlet omfattar 15 paragrafer.