prop · GR0345 · 2004-03-16 00:00:00 — Juridiska fak- ultetsstyrelsen vid har förordat att regeln om närings- idkarens ansvar för fel som framträder från slutbesiktningen anpassas närmare till den motsvarande regeln i ABS 95. Fakultetsstyrel- sen har vidare påpekat att utredningen inte har redovisat hur man skall lösa de problem som uppkommer om någon besiktning inte utförs. Sve- riges advokatsamfund har avstyrkt förslaget att näringsidkaren skall svara för bristfälligheter som framträder från slutbesiktning- en. för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, Formas har ansett att tvåårstiden bör förlängas. Byggindustrier har ansett att näringsidkarens ansvar efter tvåårsperioden bör gälla endast fel som det kostar mer än ett halvt prisbasbelopp att avhjälpa. AB Bo- stadsgaranti och har före- slagit att näringsidkaren efter tvåårsperioden skall svara endast för fel som är väsentliga. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med reger- ingens förslag (utkastet till lagrådsremiss s. 4952). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några invändningar mot förslaget i utkastet till lagrådsremiss. har menat att, när flera delentreprenader besiktigas tillsam- mans, slutbesiktningen inte alltid är någon lämplig utgångspunkt för fel- bedömningen. Skälen för regeringens förslag Frågan om i vilken utsträckning en näringsidkare kan hållas ansvarig för fel i utfört arbete rymmer flera delfrågor. En sådan fråga är vad som är att anse som fel. Den frågan har vi behandlat i avsnitt 5.2.4. Vi har därvid föreslagit att frågan skall bedömas enligt vad som allmänt gäller om fel enligt konsumenttjänstlagen (se 9 § nämnda lag). En annan fråga som indirekt får betydelse för om fel föreligger och som vi skall behandla i detta avsnitt är till vilken tidpunkt felbedömningen skall knytas. Redan nu bör framhållas att enbart det förhållandet att det föreligger ett fel i den utförda tjänsten inte alltid bör medföra att felet kan göras gäll- ande mot näringsidkaren. Som vi återkommer till i avsnitt 5.2.7 bör det nämligen gälla vissa begränsningar i fråga om konsumentens möjligheter att åberopa ett fel. Våra förslag i den delen som bl.a. innebär att kon- sumenten som huvudregel får åberopa ett fel enbart om det har anteck- nats vid slutbesiktningen syftar till att ge båda parter incitament att slutligt avgöra sina mellanhavanden i anslutning till slutbesiktningen. Vi anser också att näringsidkarens ansvar skall vara beroende av att reklam- ation har gjorts i rätt tid om felet inte har antecknats i besiktningsutlåt- andet samt att förekommande anspråk inte är preskriberat (se avsnitt 5.2.8). När bedömningen av förekomsten av fel skall göras Vid konsumenttjänster knyts, som huvudregel, bedömningen av om tjänsten är behäftad med fel till den tidpunkt då uppdraget avslutades, dvs. färdigställandet (se 12 § konsumenttjänstlagen). Bristfälligheter som framträder först efter denna tidpunkt utgör normalt inte fel och kan där- med inte göras gällande mot näringsidkaren. Regleringen i ABS 95 är väsentligen densamma. Där definieras färdigställandet som tidpunkten då entreprenaden har godkänts vid slutbesiktning. Detta kallas att entrepren- aden är avlämnad (se 7 kap. 13 § ABS 95). Vi har i avsnitt 5.2.5 redogjort något för avlämnandets betydelse i entreprenadsammanhang. Såsom där har konstaterats får avlämnandet, dvs. det vid slutbesiktningen lämnade godkännandet av arbetet, bl.a. till följd att näringsidkaren har rätt till slutlikvid och att risken för egendom- en övergår till konsumenten. Mot den bakgrunden är det naturligt att låta slutbesiktningen utgöra utgångspunkten för felbedömningen. En sådan ordning överensstämmer inte till fullo med vad som sägs i 12 § konsum- enttjänstlagen, att felbedömningen skall göras med hänsyn till förhållan- dena då uppdraget avslutades. Det bör därför införas en särskild bestämmelse om att förekomsten av fel i ett entreprenadarbete av nu aktuellt slag skall bedömas med hänsyn till förhållandena då arbetet god- kändes vid slutbesiktning. Näringsidkaren kommer då att svara för de bristfälligheter som förelåg vid besiktningstillfället. En remissinstans har menat att det, när flera delentreprenader besikt- igas gemensamt, slutbesiktningen inte alltid är en lämplig utgångspunkt för felbedömningen. Om färdigställandet av småhuset drar ut , kan slutbesiktningen av en eller flera delentreprenader dröja. mening torde det påtalade förhållandet inte medföra några egentliga problem för näringsidkaren. Såsom har framgått av delavsnittet om slut- besiktningen, kan denne förbehålla sig rätten att påkalla en separat slut- besiktning av det arbete som han eller hon har utfört. En särskild fråga är vad som bör gälla om det inte har gjorts någon slutbesiktning. I så fall kommer det, med den föreslagna ordningen, inte att finnas någon relevant tidpunkt för felbedömningen. Så blir fallet om varken näringsidkaren eller konsumenten begär någon besiktning. Att felbedömningen inte kan knytas till någon bestämd tidpunkt är knappast lämpligt. För att undgå problemet föreslår vi att konsumenttjänstlagens allmänna regler om tidpunkten för felbedömningen (jfr 12 §) får gälla i de fall då besiktning inte har gjorts. Ansvaret för bristfälligheter som framträder efter slutbesiktningen Också en del bristfälligheter som framträder först i ett senare skede beror på att den utförda tjänsten inte har utförts på ett riktigt sätt. Det är därför vanligt med avtalsvillkor som innebär att näringsidkaren tar på sig ansvaret för bristfälligheter som framträder (garanti). I 14 § konsumenttjänstlagen föreskrivs det att, om näringsidkaren har lämnat en garanti eller liknande utfästelse att svara för resultatet av tjänsten , tjänsten skall anses felaktig om resultatet av tjänsten försämras under den tiden. Detta gäller dock inte om näringsidkaren gör sannolikt att försämringen beror på en olyckshändelse eller därmed jämförlig händ- else eller på vanvård, onormalt brukande eller något liknande förhållande på konsumentens sida. ABS 95 ger konsumenten en generell garanti av från avlämnandet. Garantitiden avslutas, som har nämnts, ofta med en särskild garantibesiktning. Om någon garanti inte hade lämnats, skulle konsumenten ha haft att visa att bristfälligheten förelegat redan vid besiktningstidpunkten trots att den har framträtt först därefter. Garantin får till följd att det i stället är näringsidkaren som ansvarar, om han eller hon inte gör sannolikt att det uppkomna felet beror på olyckshändelse eller därmed jämförlig händelse m.m. Garantin innebär således en bevis- lättnad för konsumenten. Som vi har varit inne på är bruket av ABS 95 så utbrett att dess regler får anses definiera avtalsskyddets nuvarande nivå. Mot denna bakgrund och med hänsyn till det mångåriga bruket av garanti- ansvar inom byggbranschen bör reglerna om garantitid nu lagfästas. I ABS 95 är garantitiden . Det finns i och för sig såsom Forsk- ningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, Formas har påpekat skäl som talar för en ännu längre garantitid. En förlängning av garantitiden skulle emellertid innebära en ökande osäkerhet för bygg- branschen. Vi anser att regleringen i ABS 95 i denna del utgör en lämplig avvägning mellan parternas intressen och föreslår alltså att garantitiden i lagen sätts till . I enlighet med vad som gäller enligt ABS 95 bör garantitiden börja löpa då entreprenaden godkänns vid slutbesiktning. Givetvis bör det löpa en garantitid även i de fall då någon slutbesiktning I så fall bör garantitiden lämpligen räknas från den tidpunkt Prop. 2003/04:45 då arbetet avslutades. Enligt vår mening bör näringsidkaren liksom är fallet i fråga om vanliga konsumenttjänster ansvara även för bristfälligheter som fram- träder efter garantitidens utgång, dock givetvis endast under förutsättning att det klarläggs att bristfälligheten fanns, utvecklad eller latent, för slutbesiktningen. Så är fallet också enligt ABS 95. Där är emellertid näringsidkarens ansvar begränsat till att gälla väsentliga fel som beror på vårdslöshet hos näringsidkaren. Frågan är om den nya lag- regleringen bör innehålla motsvarande begränsningar. Några remiss- instanser har menat att näringsidkaren inte bör ansvara för fel som fram- träder efter garantitidens utgång annat än om felen är väsentliga. Remiss- instanserna har härvid hänvisat bl.a. till att, om ansvaret även skulle omfatta småfel, detta skulle medföra betydande kostnader vilka slutligen kommer att belasta småhuskonsumenterna. Vi anser dock att felansvaret i denna del bör utformas i enlighet med vad som allmänt gäller enligt kon- sumenttjänstlagens regler. Någon begränsning i detta ansvar bör alltså inte gälla vid småhusentreprenader. Det kan i sammanhanget noteras att våra förslag om när fel får åberopas (se avsnitt 5.2.7) innebär att det i praktiken blir enbart s.k. dolda fel som kan göras gällande mot närings- idkaren efter garantitidens utgång. Tillämpningsområdet för de särskilda felreglerna Vi har i avsnitt 5.2.5 tagit ställning för att reglerna om slutbesiktning skall omfatta endast uppförande av småhus och tillbyggnader. De regler om näringsidkarens felansvar, som vi här har förespråkat, förutsätter att entreprenaden har besiktigats eller, i vart fall, att båda parter har haft en möjlighet att begära en slutbesiktning. Reglerna om felansvar bör därför ha samma tillämpningsområde som reglerna om slutbesiktning. Därmed kommer de att omfatta de riktigt betydelsefulla småhusentreprenaderna. För övriga entreprenader anser vi att konsumenttjänstlagens allmänna felregler ger ett rimligt avvägt konsumentskydd. 5.2.7I vilken utsträckning skall konsumenten i efterhand kunna åberopa fel i entreprenaden? Regeringens förslag: I konsumenttjänstlagen införs en särskild regel om i vilken utsträckning konsumenten får åberopa fel vid uppförande och tillbyggnad av småhus: Fel som inte har antecknats i besiktningsutlåtandet skall som huvud- regel inte kunna åberopas av konsumenten. 2.fel som konsumenten har påtalat vid slutbesiktningen men som besiktningsmannen inte har ansett utgöra fel, och 3.fel som konsumenten efter det att småhusentre- prenaden godkändes vid slutbesiktning har påtalat hos näringsidkaren. Utredningens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens för- slag (se betänkandet s. 176178). Utredningsförslaget innebär att bestäm- melserna också skall vara tillämpliga i ytterligare vissa fall. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några in- vändningar mot utredningens förslag. Hovrätten över och Ble- kinge, och och byggan- de vid Kungl. Tekniska Högskolan har menat att förslaget i olika hän- seenden är oklart. har ansett att konsumenten bör ha , , på sig för att påtala fel efter besiktningen. har tvärtemot hävdat att den föreslagna sexmånadersfrist- en är alltför lång. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med reger- ingens förslag (utkastet till lagrådsremiss s. 5255). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanserna har inte haft några invändningar mot förslaget i utkastet till lagrådsremiss. GAR-BO För- säkring AB har vidhållit sin ovan antecknade synpunkt. har påpekat att standardavtalet för kommersi- ella entreprenader, AB 92, är under omarbetning och att konsumentens rätt att åberopa fel bör vara minst lika långtgående som enligt avtalet. Skälen för regeringens förslag Allmänt om rätten att i efterhand åberopa fel i entreprenaden I föregående avsnitt har vi behandlat frågor som har att göra med vilka bristfälligheter som näringsidkaren bör svara för när det gäller uppför- ande och tillbyggnad av småhus, dvs. vad som i kontraktsrättslig mening utgör fel i entreprenaden. Vårt förslag innebär i den delen att närings- idkaren skall svara för bristfälligheter som förelåg vid tiden för besikt- ningen samt, i viss utsträckning, för bristfälligheter som framträder från besiktningen. Att ansvaret för en bristfällighet ligger på näringsidkaren bör givetvis normalt innebära att det åligger närings- idkaren att se till att bristfälligheten avhjälps. Det är emellertid naturligt med vissa begränsningar i konsumentens rätt att i efterhand åberopa före- kommande fel. Reglerna om detta bör utformas så att parterna ges incita- ment att uppmärksamma felen vid eller i nära anslutning till slutbesikt- ningen. Rent allmänt kan man utgå från att alla fel i en entreprenad inte alltid upptäcks vid ett enskilt besiktningstillfälle. Det är inte ovanligt att fel uppmärksammas först efter slutbesiktningen. Det kan synas tala för att konsumentens möjlighet att i efterhand påtala fel inte bör begränsas. Vi ser det emellertid som mycket viktigt att parterna vid besiktningstillfället verkligen bemödar sig att upptäcka de fel som finns. Det finns annars en risk för att slutbesiktningens värde som bevismedel tunnas ut och att hanteringen av förekommande fel skjuts , något som vanligen är negativt för båda parter. Dels torde det leda till ökad osäkerhet vilket i förlängningen är ägnat att öka byggkostnaderna dels torde det leda till att kostnaderna för att avgöra uppkommande tvister ökar. Vi anser därför att konsumentens möjligheter att påtala fel bör begränsas i och med att slutbesiktningen har gjorts. Frågan är då hur sådana begränsningar bör utformas. Det kan härvid vara av intresse hur reglerna i ABS 95 är utformade. Enligt ABS 95 får konsumenten som huvudregel inte göra gällande andra fel än de som har antecknats i besiktningsutlåtandet. Från denna regel görs det undantag i tre fall. För det första undantas s.k. dolda fel, dvs. fel som har förelegat vid besiktningstidpunkten men som då varken kunde eller borde ha upptäckts. För det andra får konsumenten föra talan om fel som han eller hon har påtalat vid besiktningen men som besiktnings- mannen inte har ansett utgöra fel. Slutligen kan konsumenten göra gäll- ande fel som han eller hon har påtalat för näringsidkaren från entreprenadtidens utgång. Huvudregeln i ABS 95 att konsumenten inte har rätt att påtala andra fel än de som har uppmärksammats vid besiktningen framstår som överskådlig och lätt att tillämpa. Såsom har konstaterats finns det också ett värde i att ansluta sig till den rådande, fungerande ordningen för entreprenader. Vi föreslår därför en motsvarande huvudregel för avtal som avser uppförande och tillbyggnad av småhus. Den modell för fel- ansvaret som har skisserats i ett utkast till en ny version av standard- avtalet AB 92 och som innebär att entreprenören ansvarar för fel som anmäls om beställaren gör sannolikt att felet inte beror på felaktig projektering, bristande underhåll eller felaktig skötsel fram- står inte som lämplig för konsumentförhållanden. Den angivna huvudregeln kan emellertid slå oskäligt hårt mot en kon- sument. Den måste därför kompletteras med några undantag, liknande de undantag som anges i ABS 95. Vad gäller de två första undantagen i ABS 95 dolda fel och fel som påpekats av konsumenten vid slutbesikt- ningen men som besiktningsmannen inte har ansett utgöra fel är det tydligt att de bör tas in också i lagen. Lagrådet har särskilt tagit upp frågan när ett fel skall anses vara dolt. Skall det räcka med att besiktningsmannen inte märkt eller bort märka felet eller skall även konsumentens iakttagelser tas med i bedömningen? Frågan torde främst få betydelse när konsumenten har besökt byggplats- en under arbetets gång och då gjort, eller bort göra, relevanta iakttagel- ser. Vi föreslår att förhållandena på konsumentens sida inte skall till- mätas någon betydelse. Frågan om felet har varit dolt eller ej bör i stället bedömas enbart med hänsyn till vad besiktningsmannen har märkt eller bort märka. Härigenom torde bedömningen av felets karaktär underlättas betydligt utan att näringsidkarens ställning försvagas nämnvärt. Det tredje undantaget i ABS 95, den s.k. tremånadersregeln, samman- hänger med att det ibland inte är möjligt att vid besiktningstillfället säkert slå fast om ett visst förhållande utgör ett fel. Konsumenten kan behöva ytterligare tid för få arbetets beskaffenhet klarlagt. Tremånadersregeln kan dessutom underlätta handläggningen av frågor om fel och förebygga tvister mellan parterna om huruvida ett visst förhållande har varit dolt eller ej. Lagen bör därför också innehålla en motsvarighet till detta tredje undantag i ABS 95. Lagrådet har ställt frågan om inte en bestämmelse av detta slag står i dålig överensstämmelse med vad som får antas vara syftet med undan- taget, att stärka konsumentens ställning. Som skäl för det har Lagrådet uttalat att bestämmelsen, läst tillsammans med bestämmelsen om en tvåårig ansvarstid (garantiansvar), inskränker konsumenten rätt att åberopa fel som inte är dolda. Vi vill för vår del framhålla att reglerna om tvåårigt garantiansvar främst torde få betydelse i fråga om fel som inte varit möjliga att märka vid slutbesiktningen. Att fel som inte är dolda måste åberopas inom viss från slutbesiktningen innebär därför i praktiken inte någon begränsning av konsumentens möjligheter att göra gällande garantiansvaret. Vi står därför fast vid vårt förslag i denna del. Är det lämpligt att tidsfristen är, som i ABS 95, just ? Enligt utredningen har det i olika sammanhang hävdats att en frist är alltför kort. Utredningen har därför föreslagit att fristen i stället skall vara . har ansett att även den av utredningen föreslagna fristen är för snålt tilltagen. För Konsument- verkets ståndpunkt talar att åtskilliga fel är av sådant slag att de inte framträder tydligt förrän efter en viss tids boende eller efter viss väderlek eller årstid. Argumentet kan dock inte tillmätas avgörande vikt. Den aktuella fristen är inte avsedd att ge konsumenten möjlighet att åberopa fel som var dolda vid besiktningstillfället; dolda fel får konsumenten ju ändå alltid, enligt vad vi har föreslagit, åberopa. Fristen behöver därför inte sättas längre än vad som krävs för att konsumenten skall kunna göra de kompletterande undersökningar som han eller hon anser nödvändiga. Det finns också omständigheter som talar mot att förlänga tidsfristen. Så får exempelvis, såsom har varit inne på, en längre tidsfrist också till följd att osäkerheten kring ansvaret för entreprenaden förlängs. Mot denna bakgrund framstår, enligt vår bedömning, den av utredningen förordade tidsfristen, , som väl avvägd. Vi föreslår alltså att konsumenten alltid skall ha rätt att åberopa fel som har påtalats från slutbesiktningen. för fastigheter och byggande vid Kungl. Tekniska Högskolan har ansett att sambandet mellan denna sexmånadersfrist och bestämmelsen om ett tvåårigt garantiansvar är oklart. Det finns skäl att understryka att de båda fristerna har olika betydelse. Garantifristen får betydelse när man avgör om entreprenaden skall anses vara behäftad med fel, medan sexmånadersfristen får betydelse när man avgör om ett visst fel kan åberopas mot näringsidkaren. Det kan i förstone synas som att sexmånadersfristen förhindrar att konsumenten har någon nytta av garantiansvaret annat än efter besiktning- en. Reglerna om garantiansvar torde emellertid i praktiken ha betydelse framför allt i fråga om s.k. dolda fel. Sådana bör, som vi har kon- staterat, konsumenten kunna åberopa utan någon begränsning i tiden. De ovan beskrivna reglerna förutsätter att det har gjorts en slutbesiktning. Reglerna får inte något innehåll om denna förutsättning brister. De begränsningar i konsumentens rätt att åberopa fel i entreprenaden som vi nu föreslår bör därför gälla enbart där slutbesiktning skall göras, dvs. entreprenader som avser uppförande eller tillbyggnad av småhus. I övriga fall bör konsumenttjänstlagens allmänna felregler gälla. Det inne- bär att konsumentens rätt att åberopa fel inte kommer att vara begränsad på annat sätt än vad som följer av bestämmelserna om reklamation (se avsnitt 5.2.8). Även vid entreprenader som avser uppförande eller tillbyggnad av småhus kan det inträffa att det inte görs någon slutbesiktning. Också i den situationen bör enligt vår mening konsumenttjänstlagens allmänna felregler gälla. Detta torde ge näringsidkaren ett starkt incitament att se till att slutbesiktning görs. Regeringens förslag: Konsumenten skall inte behöva reklamera fel som har antecknats i besiktningsutlåtandet eller fel som har påtalats för när- ingsidkaren från slutbesiktningen. I övrigt skall konsumenttjänstlagens allmänna regler om reklamation tillämpas. Det innebär att reklamation skall göras inom skälig tid efter det att konsumenten märkt eller bort märka felet. Preskriptionsfristen skall vara . Har en slutbesiktning gjorts, skall fristen räknas från tiden för besiktningen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningsförslaget innehåller inte någon bestämmelse om att konsumenten inte behöver reklamera vissa fel (se betänkandet s. 190 193). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft några in- vändningar mot utredningens förslag. har uttalat att lagen bör kräva att reklamationen är skriftlig och att den görs inom skälig tid. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer väsentligen med regeringens förslag (utkastet till lagrådsremiss s. 55 f.). I utkastet saknas dock förslag om att fel som har påtalats för näringsidkaren från slutbesiktningen inte behöver reklameras. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget i utkastet till lagrådsremiss. Skälen för regeringens förslag: Enligt 17 § konsumenttjänstlagen måste en konsument som vill göra gällande påföljder på grund av fel i tjänsten underrätta näringsidkaren om felet. En sådan underrättelse kallas reklamation. Reglerna om reklamation innehåller två tidsfrister. För det första skall reklamation göras inom skälig tid efter det att konsumenten har märkt eller bort märka felet. En reklamation som sker efter det att konsumenten märkt felet skall alltid anses ha skett i rätt tid. För det andra måste reklamationen under alla förhållanden göras efter det att uppdraget avslutades, såvida inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. Den senare fristen är alltså en pre- skriptionsfrist. I fråga om arbete på mark eller på byggnader m.m. gäller i stället en preskriptionsfrist . ABS 95 innehåller reklamationsfrister som motsvarar de frister som gäller enligt konsumenttjänstlagen. Det är naturligt att det ställs upp krav på reklamation från konsument- Prop. 2003/04:45 ens sida också vid fel i småhusentreprenader. Reglerna om detta bör vara väsentligen desamma som de som gäller vid andra slag av konsument- tjänster. I ett par avseenden finns det emellertid anledning att välja något avvikande lösningar. För det första bör reklamationsplikten inskränkas när entreprenaden har avslutats med en besiktning. Enligt utredningens förslag förväntas konsumenten reklamera även när det gäller fel som har antecknats i besiktningsutlåtandet. Denna ordning är enligt vår mening onödigt kom- plicerad. Besiktningsutlåtandet, som skall redovisas skriftligen bl.a. till näringsidkaren, är väl ägnat att fästa näringsidkarens uppmärksamhet på behovet av att åtgärda felet. Vi föreslår därför att någon reklamation inte skall behöva göras i fråga om fel som har angetts i besiktningsutlåtandet. Lagrådet har ifrågasatt om det inte bör göras ett motsvarande undantag från skyldigheten att reklamera beträffande fel som konsumenten påtalar för näringsidkaren från slutbesiktningen (jfr avsnitt 5.2.7, där vi föreslår en sexmånadersregel som innebär att sådana fel skall kunna åberopas av konsumenten även om de inte har antecknats i besiktningsutlåtandet). Vi anser att vad Lagrådet har uttalat har goda skäl för sig. Med den ordning som Lagrådet har förordat blir regelverket enklare och mera lättbegripligt för konsumenten. För näringsidkaren torde frågan inte ha någon större praktisk betydelse, särskilt mot bak- grund av att konsumenten ändå alltid har på sig att reklamera sedan han eller hon har märkt felet. Därutöver bör, när besiktning har gjorts, detta få betydelse för beräk- ningen av preskriptionsfristen.