prop · GS0321 · 2004-10-18 00:00:00 — Dock får ett sådant beslut fattas senare 1.om beslutet på grund av skrivfel, räknefel eller annat sådant för- biseende innehåller uppenbar oriktighet, eller 2.om en ändring föranleds av beslut eller en allmän förvaltningsdomstols beslut i ett mål som gäller fråga om underlaget för eller storleken av avgiften för en annan kalendermånad än den som ändringen gäller. För att omprövning till nackdel för arbetsgivaren skall få ske senare än andra året efter utgången av avgiftsåret får det inte framstå som uppenbart oskäligt att ändra beslutet och får inte heller ha fattat ett beslut om ändring till arbetsgivarens nackdel som rört samma fråga. Ändringen måste dessutom avse belopp av någon betydelse. En omprövning enligt punkten 1 får meddelas senast sjätte året efter utgången av avgiftsåret. En följdändring som föranleds av eller allmän förvaltningsdomstols beslut avseende annan kalendermånad får dock ske senare men senast efter det beslut som föranleder ändringen. För överklagande av beslut om särskild sjukförsäkringsavgift skall vissa förfarande- och forumregler som finns i taxeringslagen (1990:324) gälla. beslut får överklagas hos allmän förvaltnings- domstol av arbetsgivaren och, för det allmänna, av det allmänna om- budet hos . För arbetsgivarens överklagande gäller samma tidsfrister som för begäran om omprövning. Det allmänna om- budets överklagande skall ha kommit in inom den tidsfrist som gäller för beslut om en omprövning på initiativ av eller men från den dag då det överklagade beslutet meddelades. Vad gäller förfarandet vid överklagande av be- slut samt tidsfrister m.m. för överklagande av länsrätts och kammar- rätts beslut i mål om särskild sjukförsäkringsavgift gäller i tillämpliga delar taxeringslagens regler. Ett överklagande av ett beslut av länsrätten i fråga om anstånd med betalning av avgift får prövas av kammarrätten endast om den har meddelat prövningstillstånd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian föreslogs dock att regeln om att arbetsgivaren inte skall ha rätt att begära omprövning av eller överklaga beslut om hel sjukpenning skulle införas i den nya lagen om särskild sjukför- säkringsavgift. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har kommenterat förslagen gällande beslut och överklagande. och tillstyrker förslaget. anser att arbetsgivaren även bör få möjlighet att över- klaga beslut om sjukpenning. anser att förla- get kan leda till ökad administration för arbetsgivare, och . Skälen för regeringens förslag: Ett beslut av en allmän försäkrings- kassa enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) får enligt 20 kap. 11 § samma lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. En- ligt 22 § förvaltningslagen (1986:223) får talan föras av den som beslutet angår om det har gått honom emot. En arbetsgivare anses enligt äldre rättspraxis inte ha rätt att överklaga ett beslut om en anställds sjukpen- ning (se rättsfallet TAF 42/1962). I ett senare rättsfall ansågs emellertid en arbetsgivare ha besvärsrätt i mål rörande anspråk på anställds sjukpen- ning, nämligen då arbetsgivarinträde förelåg (FÖD 1987:7). När arbetsgivare enligt förslagen i denna proposition åläggs att betala en särskild sjukförsäkringsavgift, baserad på arbetstagares sjukpenning, kan det inte uteslutas att sjukpenningbeslutet skulle angå arbetsgivaren på ett sådant sätt att denne skulle kunna anses ha rätt att överklaga be- slutet. I promemorian föreslogs regler i den nya lagen om särskild sjukförsäk- ringsavgift om att arbetsgivare inte skulle ha rätt att begära omprövning av eller överklaga beslut om hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § AFL. Några remissinstanser har invänt mot detta och ansett att arbetsgivaren borde få rätt att klaga på beslut om sjuk- penning. I ett sjukpenningärende förekommer i allmänhet uppgifter om den en- skildes hälsotillstånd såsom läkarintyg, sjukhusjournaler etc. Sådana uppgifter är som regel att betrakta som integritetskänsliga. För det fall arbetsgivaren skulle tillerkännas partsställning i ett sjukpenningmål hos allmän förvaltningsdomstol kan en konsekvens härav bli att arbetsgiva- ren med stöd av 43 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) jämförd med 14 kap 5 § sekretesslagen (1980:100) som part ges rätt att få del av så- dana uppgifter om de ingår i processmaterialet i målet. Denna konse- kvens är enligt regeringens mening inte önskvärd. Regeringen anser där- för att ett uttryckligt förbud mot att arbetsgivare skall kunna överklaga ett sjukpenningbeslut angående arbetstagaren bör införas. Till skillnad mot vad som föreslogs i promemorian anser regeringen dock att en sådan be- stämmelse lämpligast hör hemma i 20 kap. AFL. Arbetsgivaren bör däremot kunna klaga på själva beslutet om särskild sjukförsäkringsavgift. Det kan till exempel bli aktuellt om arbetsgivaren anser att det inte föreligger ett anställningsförhållande gentemot en viss sjukskriven eller att avgiften blivit för hög med tanke på de inkomster arbetstagaren har från arbetsgivaren. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att även om den föreslagna särskilda sjukförsäkringsavgiften enligt svensk rätt är att betrakta som en skatt, torde mål om bestämmande av avgiften i mening vara att betrakta som mål rörande prövning av civila rättigheter och skyl- digheter. Artikel 6 i konventionen, som behandlar rätten till en rättvis rättegång, blir då enligt Lagrådets uppfattning tillämplig. Lagrådet anför vidare att för att konventionens krav skall anses uppfyllda får ramen för den prövning domstolarna skall göra enligt 24 § lagen om sär- skild sjukförsäkringsavgift inte vara för snäv. En förutsättning för att överklagandeförbudet i den föreslagna paragrafen i AFL skall kunna godtas bör därför enligt Lagrådets uppfattning vara att arbetsgivaren vid ett överklagande av beslut enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift inte bara skall kunna få själva beräkningen av av- giftens storlek prövad utan att han också skall kunna rikta invändningar mot beslutet att tillerkänna den anställde hel sjukpenning. Lagrådet har inte gjort gällande att någon förändring av de i lagråds- remissen lämnade lagförslagen skulle vara påkallad med anledning av det sålunda förda resonemanget. Under förutsättning att artikel 6 i blir tillämplig och att arbetsgivaren i ett avgiftsmål skulle kunna invända att sjukpen- ningbeslutet är felaktigt uppkommer frågan hur en prövning skulle kunna gestalta sig. I den föreslagna 3 § i propositionens förslag till lag om sär- skild sjukförsäkringsavgift, vilken för övrigt överensstämmer med lag- Prop. 2004/05:21 rådsremissens lagförslag, anges att en arbetsgivare skall, med den in- skränkning som följer av den föreslagna avgiftsbegränsningen, betala en särskild sjukförsäkringsavgift när hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § lagen (1962:381) om allmän försäkring har utgetts till arbetstagare hos arbets- givaren. Det är således tillräckligt att hel sjukpenning faktiskt har betalats ut för att avgift skall påföras arbetsgivaren. torde där- för inte i motiveringen för beslutet ha anledning att beröra några omstän- digheter som har med sjukpenningbeslutet att göra. Om arbetsgivaren i en begäran om omprövning av avgiftsbeslutet invänder att sjukpenning- beslutet är felaktigt torde det vara ovanligt att en sådan invändning grun- dar sig på någon mer ingående kännedom hos arbetsgivaren om arbets- tagarens medicinska förhållanden. Det bör därför inte vara motiverat att i sitt omprövningsbeslut närmare redogör för sådana förhållanden. Om arbetsgivaren däremot redan har vetskap om arbets- tagarens medicinska förhållanden, t.ex. genom att han tidigare tagit del av läkarintyg etc. avseende arbetstagaren, torde något betydande integri- tetsintrång inte kunna anses ske om i motiveringen för omprövningsbeslutet berör sådana frågor. Någon rätt för arbetsgivaren att i samband med förfarandet hos få del av känsliga handlingar i sjukpenningakten torde inte föreligga. Som Lagrådet påpe- kat kan naturligtvis beslutet om hel sjukpenning inte ändras inom ramen för avgiftsprocessen. Om omprövningsbeslutet sedan överklagas till läns- rätten torde domstolen i de flesta fall kunna ta ställning till rimligheten i arbetsgivarens invändning utan att behöva inhämta ytterligare medicinsk utredning. I de fall då medicinska uppgifter ändå behöver tillföras målet eller då arbetsgivaren först i länsrätten invänder mot sjukpenningbeslutet får det förutsättas att ett noga övervägande görs, mot bakgrund av tillämp- liga sekretessregler, om vilka uppgifter som arbetsgivaren kan få del av. I övrigt bör enligt regeringens mening de processuella reglerna i mål om särskild sjukförsäkringsavgift vara utformade så att de i allt väsentligt motsvarar de som återfinns i skattebetalningslagen (1997:482). Härige- nom vinns den fördelen att arbetsgivare slipper omfattas av olika pro- cessregler för den särskilda sjukförsäkringsavgiften och för andra skatter och avgifter bara av det skälet att beskattningsbesluten fattas av olika myndigheter. 5.7Debitering och betalning av särskild sjukförsäkringsavgift Regeringens förslag: Bestämmelserna om debitering och betalning i skattebetalningslagen (1997:483) skall gälla även i fråga om den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget och an- ser att det är viktigt att frågan utvärderas och prövas för att avgöra hur debitering och betalning skall ske . förutsätter att blir den myndighet som skall ha kontakten med be- rörda arbetsgivare och att roll blir att på skattekontot regi- strera beslut. Skälen för regeringens förslag: När det gäller uppbörden av den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften som skall bestämmas av Försäkringskas- san, dvs. den myndighet som fr.o.m. avses ersätta () och de allmänna försäkringskassorna, är den närmast till hands liggande lösningen att kassan även får ansvaret för att avgiften debiteras och betalas. RFV har emellertid inget till- gängligt uppbördssystem som kan tas över av och med hänsyn till den korta tid som står till buds är det inte heller möjligt att ta fram ett sådant system. Inte heller de nuvarande försäkringskas- sorna har något system för uppbörd av avgifter från arbetsgivare. En rimlig lösning är därför att, åtminstone inledningsvis, välja ett redan exi- sterande uppbördssystem. /98 sattes ett nytt uppbördssystem, skattekonto- systemet, i kraft hos skattemyndigheterna. Det innehåller bl.a. bestäm- melser om debitering, redovisning och betalning av skatter och socialav- gifter. har övertagit skatte- myndigheternas och uppgifter. Hos , som således numera hanterar skattekontosystemet, finns det ett skattekonto för varje skatt- eller avgiftsskyldig. Samtliga redovisningar, debiteringar och betalningar av de skatter och avgifter som omfattas av skattekonto- systemet registreras på kontot. Främst gäller det F-skatt, innehållen A- skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Bokföringen på kontot görs så att kontoställningen kan följas kontinuerligt genom kontoutdrag. Skatter och avgifter som påförs genom särskilda beskattningsbeslut förfaller till betalning på den för- fallodag som inträffar närmast efter en betalningsfrist efter beslutsdagen. Betalningar och andra belopp som skall räknas kontohava- ren tillgodo bokförs utan någon avräkningsordning mellan olika skatter och avgifter på skattekontot. Om det finns en skatte- eller avgiftsskuld och det behöver anges vilken skatt eller avgift som är betald eller obe- tald, skall skulden fördelas proportionellt mellan de skatter och avgifter som påförts som är aktuell. som det har förekommit en transaktion på kontot skall det stämmas av. Samtliga konton skall stämmas av minst en gång . Om det vid avstämningen uppkommer ett underskott innefattar kontoutdraget en betalningsuppmaning. Om beloppet inte betalas inom föreskriven tid lämnas det till kronofogdemyndigheten för indrivning. Med hänsyn till de likheter som det föreslagna systemet med särskild sjukförsäkringsavgift har med de skatter och avgifter på vilka skattekon- tosystemet tillämpas är det enligt regeringen naturligt att i första hand pröva om detta system skulle kunna tillämpas. Här bör också beak- tas de fördelar det rimligen innebär för arbetsgivarna att ett debiterings- system som de redan väl känner till används. Vid en bedömning av om skattekontosystemet skall användas har regeringen dock även beaktat de nackdelar detta skulle innebära. Inom skattekontosystemet är det som bestämmer både underlaget för beräkning av de skatter och avgifter som ingår i systemet och fastställer de belopp som skall betalas. Det innebär exempelvis att en arbetsgivare som inte är nöjd med ett debiterat skatte- eller avgiftsbelopp Prop. 2004/05:21 endast har en myndighet att vända sig till vid en begäran om omprövning eller ett överklagande. Genom att låta skattekontosystemet omfatta även den särskilda sjukförsäkringsavgiften införs ett komplicerande moment. Skattekontosystemets relativt komplicerade ränteregler, som bygger på en beräkning dag för dag med hänsyn tagen till eventuella överskott och underskott på kontot, bör också så långt det är möjligt tillämpas på den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Detta gäller även i de fall Försäkrings- kassan ändrar ett avgiftsbeslut. Sammantaget anser regeringen att fördelarna med att använda skatte- kontosystemet överväger och föreslår därför med hänsyn till att vare sig RFV eller försäkringskassorna har ett användbart system för uppbörden av den särskilda sjukförsäkringsavgiften och att tiden är för kort för att ett sådant system skall hinna utarbetas trots vad som sagts om komplikationer i skattekontosystemet att den särskilda sjukförsäkringsavgiften i ett inledande skede skall debiteras och betalas enligt bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997:483). En utvärde- ring bör göras för att dra lärdom av de erfarenheter får av hanteringen av det nya systemet. Avsikten är dock att ett system för de- bitering och betalning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften som kan hanteras av skall utarbetas . Med hänsyn till att det viktigaste syftet med skattekontosystemet är att tillhandahålla ett enkelt uppbördsförfarande för både och de skatt- eller avgiftsskyldiga med enhetliga regler för de skatter och avgif- ter som ingår i systemet, bör inga andra avvikande regler än sådana som är absolut nödvändiga av praktiska skäl gälla för den särskilda sjukför- säkringsavgiften. Det innebär bl.a. att utgångspunkten skall vara att skattebetalningslagens bestämmelser om ränta, företrädaransvar och in- drivning skall gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften. När det gäller räntebestämmelserna behövs det dock av praktiska skäl göras be- tydande avsteg från den gällande ordningen. Dessa avsteg behandlas när- mare i författningskommentaren, se avsnitt 9.5. Regeringens förslag: Arbetsgivaren skall, i samband med att arbets- tagaren sjukanmäls till , lämna uppgift om arbets- givarens organisationsnummer, personnummer eller samordnings- nummer, arbetstagarens personnummer eller samordningsnummer samt det datum då sjuklöneperioden började. Promemorians förslag: I promemorian föreslogs att uppgift om arbetsgivarens namn och adress samt arbetstagarens namn även skulle innefattas i arbetsgivarens uppgiftsskyldighet. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. tillstyrker förslaget och anser vidare att arbetsmiljö- verket bör få ta del av dessa uppgifter vid behov. an- ser att administrationen av arbetsgruppens förslag inte kommer att kunna skötas enbart genom att arbetsgivaren lämnar sitt organisationsnummer. föreslår att den enskilde själv bör anmäla till Prop. 2004/05:21 när hans sjukperiod överskrider sjuklöneperioden. Skälen för regeringens förslag: För att skall kunna identifiera den arbetsgivare som skall betala sjukförsäkringsavgift för en viss försäkrad måste register innehålla uppgift om arbetsgivarens organisationsnummer. Dessa är även nödvändiga för det högkostnadsskydd som föreslås i avsnitt 6.3. I lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) finns regler om arbets- givares skyldighet att till anmäla sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön, om sjukperioden och an- ställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång. Enligt 12 § SjLL skall en sådan anmälan göras från denna tid- punkt. De sjukanmälningar som får från arbets- givare innehåller uppgifter för identifiering av arbetsgivaren och den arbetstagare som sjukanmäls samt uppgift om sjuklöneperiodens första dag. Regelförändringen innebär i denna del ingen förändring mot vad som redan i praktiken råder. För att klara administrationen av medfinan- sieringen behöver också ha tillgång till arbetsgivarens organisationsnummer, eller om sådant saknas, arbetsgivarens person- nummer eller samordningsnummer. Regeringen anser att det är mest lämpligt att arbetsgivaren i samband med sjukanmälan till Försäkrings- kassan även lämnar dessa uppgifter. Regeringen vill dock begränsa arbetsgivarens uppgiftsskyldighet till sådana uppgifter som är absolut nödvändiga för administration av sjukförsäkringen och den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Den nya uppgiftsskyldigheten kommer att omfattas av de sanktionsregler som redan gäller för arbets- givarens sjukanmälan. Arbetsgivarens ansvar för medfinansiering gäller så länge arbetstaga- ren är anställd hos denne. I de fall en anställning upphör för en arbets- tagare som uppbär hel sjukpenning är det viktigt att får uppgift om detta. Om inte, kommer arbetsgivaren att påföras särskild sjukförsäkringsavgift till dess att på annat sätt får kännedom om att anställningen har avslutats. Får uppgiften långt efter det att anställningen har upphört, kan den reglering av avgiftsunderlaget som skall ske komma att medföra onödiga administ- rativa insatser såväl hos arbetsgivaren som hos . Både arbetsgivaren och är således betjänta av att För- säkringskassan får kännedom om när en anställning upphört för den som uppbär hel sjukpenning. Eftersom det även ligger i arbetsgivarens intresse att en uppgift om ändring av anställningsförhål- landen lämnas till kassan, är det regeringens bedömning att någon regle- rad anmälningsskyldighet av detta förhållande inte är nödvändigt. Regeringen vill dock framhålla att det är viktigt att arbetsgivarna får god information om att en sådan anmälan bör göras till . Regeringens förslag: skall på begäran av en arbetsgivare lämna ut de uppgifter som legat till grund för faststäl- lande av arbetsgivarens avgiftsunderlag och beslut om avgift under förutsättning att uppgiften behövs för att kontrollera att beslutet om avgiftens storlek är riktigt. En ändring görs därför i 7 kap. 7 § sekre- tesslagen (1980:100) som ger möjlighet att lämna sådana uppgifter till arbetsgivaren. För att sekretess skall råda för de uppgifter lämnat över till görs en ändring även i 9 kap. 1 § sekretess- Promemorians förslag: Mot bakgrund av den kvoteringsregel som föreslogs i promemorian innebar förslaget i promemorian att fler uppgif- ter behövde lämnas ut från för att arbetsgivaren skulle kunna kontrollera att rätt avgift påförts arbetsgivaren. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. verket avstyrker förslaget. Den föreslagna ordningen är enligt Skatte- verket inte acceptabel vare sig för de anställda eller för de arbetsgivare som lämnat de berörda uppgifterna. Verket anser att även en mer begrän- sad uppgift såsom gällande lön från annan arbetsgivare utan att annan arbetsgivare namnges är ytterligt tveksamt ur sekretessynpunkt. givarverket anser att arbetsgivaren bör få rätt att ta del av den anställdes diagnos, oavsett om förslaget i övrigt genomförs eller inte. förbundens samarbetsorganisation och avstyrker förslaget om förändringar i sekretessen mellan och risken med att arbetsgivaren skulle få allt större insyn i den enskildes Man menar att detta kan leda till större marginalisering för gruppen arbetstagare med psykisk ohälsa. Skälen för regeringens förslag: kommer att han- tera uppgifter om sjukperioder, sjukpenninggrundande inkomst och ut- betald sjukpenning i ärenden enligt den föreslagna lagen om särskild Uppgifter om att en person är eller har varit sjuk- skriven är att betrakta som uppgifter om dennes hälsotillstånd. 7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess hos bl.a. i ärende enligt lagstiftningen om allmän försäk- ring, allmän pension, arbetsskadeförsäkring eller handikappersättning och vårdbidrag eller om annan jämförbar ekonomisk förmån för enskild, eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för sjukgymnastik, för upp- gift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom eller henne när- stående lider men om uppgiften röjs. Eftersom den föreslagna lagen om särskild sjukförsäkringsavgift reglerar arbetsgivarens finansiering av sjukpenningen skulle man kunna hävda att ärenden enligt den nya lagen borde falla under begreppet "ärende enligt lagstiftningen om allmän för- säkring" i 7 kap. 7 §. Det kan emellertid ifrågasättas om så är fallet. ligt förarbetena till bestämmelsen faller ärenden om beräkning och upp- börd av arbetsgivaravgifter utanför paragrafens tillämpningsområde 1979/80:2 Del A s. 189). Vidare reglerades ursprungligen utbetal- ningen av arvoden till läkare och sjukgymnaster i lagen om allmän för- säkring (1962:381). När denna reglering bröts ut ur lagen och i stället reglerades i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning och lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik ansåg socialutskottet att kopplingen till lagen om allmän försäkring frångåtts och att sekretessbestämmelsen i 7 kap. 7 § behövde kompletteras för att uppgifterna om enskildas person- liga förhållanden i ärenden enligt de nya lagarna skulle erhålla ett sekre- tesskydd. Av detta skäl lades passusen "eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för sjukgymnastik" till i paragrafens första stycke (bet. 1993/94:SoU14, s. 28). Eftersom lagen om särskild sjukförsäkrings- avgift utgör en egen lag och inte reglerar en enskilds rätt till en ekono- misk förmån utan arbetsgivarens ansvar för finansiering av densamma, anser regeringen att särskild sjukförsäkringsavgift, i likhet med läkar- vårdsersättning och ersättning för sjukgymnastik, uttryckligen bör anges i 7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen, så att den enskilde erhåller samma sekretesskydd för känsliga uppgifter i sådana ärenden som i ärenden om sjuk- penning. För att skall kunna handlägga ärenden om begräns- ning av uttaget av särskild sjukförsäkringsavgift (se avsnitt 6.3) behöver få uppgift om lönekostnad hos arbetsgivaren. De upp- gifter om avgiftspliktiga ersättningar som lämnas av arbetsgivare till enligt lagen socialavgiftslagen (2000:980) omfattas av sek- retess hos enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen. Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen hindrar dock inte sekretess att uppgift lämnas till myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. En be- stämmelse om skyldighet för att på begäran av Försäkrings- kassan lämna ut uppgifter om arbetsgivarens lönekostnad bör därför infö- ras i lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. De uppgifter som kommer att överlämna till Försäkrings- kassan ingår i beskattningsdatabasen enligt lagen (2001:181) om be- handling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Enligt 9 kap. 1 § första stycket andra meningen sekretesslagen gäller sekretess i myndighets verksamhet som avser förande av eller uttag ur bl.a. den databasen för uppgifter som har tillförts databasen samt hos kommun eller landsting för uppgift som har lämnats dit i ett ärende om förhands- besked i skatte- eller taxeringsfråga. Eftersom inte får direktåtkomst till de begärda uppgifterna i beskattningsdatabasen utan uppgifterna avses bli överlämnade från genom ADB- medium blir nämnda sekretessbestämmelse inte direkt tillämplig hos .