prop · GS0321 · 2004-10-18 00:00:00 — I stället för begreppet beskattningsår som an- vänds i skattebetalningslagen har begreppet avgiftsår valts för att ange det kalenderår under vilket avgift skall betalas. En närmare förklaring till begreppet avgiftsår ges i kommentaren till 18 §. I paragrafen stadgas när avgiftsskyldighet föreligger för den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Avgiftsskyldigheten infaller för en arbetsgivare när dennes arbetstagare efter utgången av en sjuklöneperiod uppbär hel sjukpenning enligt AFL. En avgiftsbegränsning finns dock i 8 §. Begrep- pen arbetsgivare och arbetstagare definieras i 2 §. Av paragrafens första stycke framgår hur arbetsgivarens avgiftsunderlag för den särskilda sjukförsäkringsavgiften skall beräknas. Endast hel sjukpenning är avsedd att inkluderas i det underlag som ut- gör grunden för beräkningen av den särskilda avgiften. tagaren till någon del återgår i arbete skall sjukpenningen undantas från Enbart hel sjukpenning enligt 3 kap. 7 § AFL skall således inkluderas i Ersättning utbetald enligt 3 kap. 7 a § AFL, förebyggande sjukpenning enligt 3 kap. 7 b § AFL och rehabiliteringspenning enligt 22 kap. AFL skall undantas vid summeringen av arbetsgivarens underlag för beräkning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften. ligt annan lagstiftning än AFL t.ex. sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring skall inte heller inkluderas i underlaget. Sjukpenningen måste ha utgetts för att den skall medräknas i arbets- Beräkningen av underlaget för den särskilda sjukförsäkringsavgiften skall ske per kalendermånad. Underlaget skall avse samtliga arbetstagare hos en arbetsgivare som uppburit hel sjukpenning, dvs. endast ett underlag per arbetsgivare och månad skall beräknas. Av sista meningen i första stycket framgår att bestämmelserna i 5 och 6 §§ skall beaktas vid fastställandet av underlaget för avgiften. I andra stycket regleras den situationen att för hög sjukpenning utbe- talats med följd att arbetsgivarens underlag bestämts till för högt belopp. Bestämmelsen innebär att underlaget kan justeras till rätt storlek oavsett om utbetald sjukpenning korrigeras eller inte. För det fall att för låg sjuk- penning utbetalats till en arbetstagare och arbetsgivaren påförts för låg avgift skall huvudregeln i första stycket tillämpas. I det här fallet följer påförandet av arbetsgivarens avgift tidpunkten för utbetalningen av det Det sker således ingen retroaktiv korrigering av arbetsgivarens avgift utan avgiften påförs på vanligt sätt så snart det kompletterande sjukpenningbeloppet har utgetts till arbetstagaren. Av paragrafen framgår att all utgiven hel sjukpenning inte alltid skall ingå i arbetsgivarens underlag. Den anställdes sjukpenninggrundande in- komst kan härröra från flera olika källor. Det belopp som skall ingå i den enskilde arbetsgivarens underlag är endast sådan sjukpenning som mot- svaras av den sjukpenninggrundande inkomst som arbetstagaren har hos Belopp som skall ingå i arbetsgivarens underlag och därmed avgiftsberäknas skall således beräknas för varje arbetsgivare för sig i de fall lön från flera arbetsgivare ligger till grund för sjukpenningen. Sjukpenning som grundas på inkomst av annat förvärvsarbete än an- ställning kommer inte att medräknas i underlaget för avgiften. kommer sjukpenninggrundande inkomst till den del den är skyddad på grund av förvärvsavbrott enligt 3 kap. 5 § tredje stycket AFL att medräk- nas i underlaget. I bestämmelsen anges två särskilda fall när utgiven sjukpenning inte skall medräknas i arbetsgivarens avgiftsunderlag. Det första fallet avser sjuk- penning utgiven till arbetstagare för vilka beviljats särskilt högriskskydd enligt 13 § första stycket 2 lagen om sjuklön. Sådant högriskskydd får beviljas en arbetstagare som har en sjukdom som under en tolvmåna- dersperiod medför risk för en eller flera längre sjukperioder. Bestämmel- sen infördes för att ge trygghet åt den enskilde som riskerar att insjukna under en eller flera och för att underlätta deras situation på arbetsmarknaden. Syftet bakom undantaget i nu aktuell bestämmelse är det samma som för högriskskyddet i sig. Det andra fallet som skall undantas avser sjukpenning utgiven till arbetstagare för vilken beviljats särskilt högriskskydd enligt 13 § andra stycket lagen om sjuklön. Sådant högriskskydd kan beviljas för en arbetstagare om denne som givare av organ eller annat biologiskt mate- rial enligt lagen (1995:831) om transplantation m.m. till följd av ingrepp för att ta tillvara det biologiska materialet eller förberedelser för sådant ingrepp har rätt till sjuklön. Även dessa undantas från kretsen av arbets- tagare vars sjukpenning skall omfattas av den särskilda sjukförsäkrings- avgiften. Undantaget skall gälla endast och under de villkor som framgår av beslut om särskilt högriskskydd i det enskilda fallet. I paragrafen anges avgiftssatsen. Denna är och beräknas på det avgiftsunderlag som anges i 4 §. Bestämmelsen har ändrats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges inom vilka beloppsramar betalningsskyldigheten för den särskilda sjukförsäkringsavgiften gäller, avgiftsbegränsningen. I första stycket anges den nedre gränsen för uttag av avgiften. Arbetsgivare kommer endast att bli betalningsskyldig för sådan särskild sjukförsäk- ringsavgift som överstiger ett fribelopp om räknat per avgiftsår. Avgiftsunderlaget måste således uppgå till ett sammanlagt be- lopp som överstiger för att avgift skall börja tas ut (av 80 000 = ). I andra stycket anges den övre gränsen för betalningsskyldighet av den särskilda sjukförsäkringsavgiften. Betalningsskyldigheten är för ett av- giftsår begränsad till ett belopp som motsvarar av arbets- givarens sammanlagda lönekostnader. När avgiftens storlek beräknas för att en jämförelse med fyraprocentsregeln skall göras, inräknas alltid fri- beloppet om , fast detta belopp inte har betalats. Reglerna om avgiftsbegränsning har utformats på så sätt att avgiftsåret kan ses som en sluten beräkningsenhet med månadsvisa beslut om av- giftens storlek och betalningsskyldighet för den beräknade avgiften. Be- slut om avgiften kommer att fattas med början så snart arbetsgivaren har arbetstagare som uppburit hel sjukpenning men betalningsskyldigheten inträder först när summan av avgifterna överstiger fribeloppet om . Exempel: Om sjukpenning har utgetts till arbetstagare hos arbetsgivare med belopp så att avgiften uppgår till för vardera januari, månad kommer beslut om betalningsskyldighet för att fattas först när det gäller för mars månad (5 000 + 5 000 + 5 000 ./. 12 000 = ). Paragrafen kompletteras i sista meningen med en precisering avseende innebörden av arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader. Därmed avses de ersättningar som ingår i underlaget för beräkning av arbetsgivaravgif- ter enligt 2 kap. 24 § socialavgiftslagen (2000:980). Avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter enligt socialavgiftslagen beräknas per kalender- månad varför en summering av de månadsvisa underlagen skall göras för att få fram arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader för avgiftsåret i fråga. Avgifter enligt socialavgiftslagen och lagen (1994:1920) om all- män löneavgift samt skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster skall inte medräknas i arbetsgivarens sam- manlagda lönekostnad. Dessa avgifter och skatter ingår heller aldrig i underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. socialav- giftslagen. I paragrafens första stycke anges att fastställer arbets- givarens avgiftsunderlag för den särskilda sjukförsäkringsavgiften och att fattar beslut dels om avgiftens storlek, dels om betal- ningsskyldigheten. I beslutet skall alltid avgiftens storlek anges även om betalningsskyldighet inte föreligger enligt 8 §. Sammanställningen och beräkningen skall göras för varje kalendermånad. be- slut om betalningsskyldighet för särskild sjukförsäkringsavgift kommer hos att behandlas som ett beskattningsbeslut, se kommenta- ren till 11 kap. 1 § skattebetalningslagen. Att administrerar betalningsförfarandet framgår av 1 kap. 1 a § skattebetalningslagen. Första stycket innehåller även en bestämmelse om att förfallodagen för avgiften skall anges i beslut. Vilken förfallodag som skall gälla för avgiften framgår av bestämmelserna i 16 kap. 7 b § skatte- betalningslagen. I andra stycket anges att beslut om underlag, av- giftens storlek och betalningsskyldighet skall fattas under månaden efter det att sjukpenningen faktiskt har utgetts. I flertalet fall skall summe- ringen av underlaget kunna ske efter månads- skiftet. I vissa fall kan behöva lägga ner mer tid på ut- redningen av det enskilda ärendet. Många av dessa utredningsärenden torde emellertid kunna färdigställas . Kan utred- ningen inte färdigställas inom den angivna tiden får beslut avseende en viss kalendermånad grunda sig på de uppgifter som finns när beslutet skall fattas. När utredningen är färdigställd får, om så behövs, ett omprövningsbeslut fattas avseende samma kalendermånad. Om särskilda skäl föreligger får vänta med att fatta beslut till en senare kalendermånad. Med uttrycket särskilda skäl avses här exempelvis en sådan situation som att under den aktuella kalendermånaden inte har någon möjlighet att fastställa något avgiftsunderlag. Det kan till exempel vara oklart om arbetsgivaren över huvud taget skall påföras något underlag och utredningen härom kräver ytterligare tid. I paragrafen anges att arbetsgivaren kan få ett preliminärt beslut att ytter- ligare avgift inte skall betalas tills vidare. För att ett sådant beslut skall kunna meddelas bör arbetsgivaren göra det antagligt att avgift tagits ut med ett belopp som kommer att överstiga av de beräknade sammanlagda lönekostnaderna för avgiftsåret enligt 8 §. , så snart arbetsgivarens sammanlagda lönekostnader kan bestämmas men , skall en avstämning göras. Avstäm- ningen innebär att jämför det sammanlagda beloppet av de under avgiftsåret uttagna avgifterna med arbetsgivarens samman- lagda lönekostnader för avgiftsåret. Visar avstämningen att det samman- lagda beloppet överstiger taket på av lönekostnaden eller att det sammanlagda belopp som arbetsgivaren gjorts betalningsskyldig för efter ett beslut enligt 10 § understiger det belopp som rätteligen borde ha beslutats enligt 8 § skall fatta ett särskilt beslut om korrigering av avgiftsbeloppet. Arbetsgivaren skall underrättas om be- slutet i vanlig ordning. Att skall underrätta Skatte- verket om avgiften ändras efter avstämningen följer av 14 §. Visar av- stämningen att avgifterna för avgiftsåret i fråga har tagits ut med rätt be- lopp behöver något nytt beslut inte fattas och arbetsgivaren underrättas inte särskilt om resultatet av avstämningen. Om arbetsgivaren anser att avstämningen borde ha visat att avgiften skall justeras får denne begära omprövning av tidigare fattat beslut i vanlig ordning. Av andra stycket framgår, för det fall avstämningen visar att arbets- givaren gjorts betalningsskyldig för ett för högt belopp, att det överskju- tande beloppet skall krediteras arbetsgivarens skattekonto. De samman- lagda lönekostnaderna kan konstateras först när avgiftsåret gått till ända varför beloppet krediteras kontot per året efter avgiftsåret. Visar avstämningen att ett för lågt belopp har tagits ut skall det reste- rande beloppet påföras arbetsgivaren och debiteras skattekontot. I bestämmelsen anges att föreskrifter om betalning och återbetalning av den särskilda sjukförsäkringsavgiften finns i skattebetalningslagen (1997:483). skall således enligt nämnda lag ombesörja uppbörden av avgiften genom registrering på respektive arbetsgivares skattekonto. De uppgifter om avgiftspliktiga ersättningar som lämnats av arbetsgivare enligt socialavgiftslagen (2000:980) omfattas hos av absolut sekretess. I paragrafen har därför införts en sekretessbrytande bestäm- melse varav framgår att skall lämna upp- gift om lönekostnad hos arbetsgivaren. Uppgift behöver bara lämnas för den arbetsgivare som under avgiftsåret påförts särskild sjukförsäkrings- avgift. Utväxlandet av uppgifter mellan myndigheterna kommer att ske genom ADB-medium. Uttaget av uppgifter ur beskattningsdatabasen för- anleder behov av en ny bestämmelse i 7 § förordningen (2001:588) om Prop. 2004/05:21 behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. paragraf regleras en stor del av dagens utlämnande till Riksförsäkrings- verket. Paragrafen är av sekretessbrytande karaktär och anger dels vilka uppgifter som får lämnas ut, dels för vilka ändamål uppgifterna får an- vändas. Uppgifterna som lämnats av skall även hos Försäk- ringskassan omfattas av sekretess vilket följer av förslaget till ändring av 9 kap. 1 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). skall enligt lagförslaget ombesörja uppbörden av den sär- skilda sjukförsäkringsavgiften genom registrering på respektive arbets- givares skattekonto. För att kunna fullgöra uppbörden av avgiften är det nödvändigt att får tillgång till de uppgifter som är behöv- liga, t.ex. arbetsgivarens organisationsnummer. I paragrafen anges att till skall lämna uppgift om avgiften och de övriga uppgifter som behövs för betalning och återbetalning av avgif- ten. Bestämmelsen är även tillämplig för det fall en anståndsansökan be- viljas och beslutet om avgift redan hunnit registreras på skattekontot av . måste då underrätta om anståndsbeslutet för att i förekommande fall nödvändiga registre- ringsåtgärder skall kunna vidtas på arbetsgivarens skattekonto. Det- samma gäller om omprövat ett beslut om avgift och ett belopp skall krediteras skattekontot. För det fall ett omprövnings- ärende leder fram till att avgiften för en viss månad skall höjas behöver ingen särskild underrättelse ske utan avgiften aviseras tillsammans med övrig ny avgift för en senare period avseende arbetsgivaren. Anståndsbestämmelsen i första stycket har utformats på så sätt att arbets- givaren kan hos ansöka om anstånd med inbetal- ningen av avgiften. Administrationen av betalningen av avgiften ligger visserligen hos men är den myndigheten som har tillgång till underlaget för beslutet om avgiften och Försäkrings- kassan är därför bäst lämpad att bedöma om anstånd kan beviljas vid en begäran om omprövning eller överklagande. Uttrycket helt eller delvis innebär att anstånd skall beviljas högst med så stor del av avgiften som begäran av omprövning eller överklagan avser. Det ligger i sakens natur att den prövning av ansökan om anstånd som skall göra, dvs. om det är tveksamt att arbetsgivaren kommer att bli skyldig att betala avgiften, får bli förenklad. I andra stycket av paragrafen anges att anståndstiden får bestämmas till längst efter den dag då beslut fattades med anledning av be- gäran om omprövning eller med anledning av överklagandet. Bestäm- melsen innebär att anståndet som längst kan beviljas efter det att ett beslut fattats i saken. Fullföljer arbetsgivaren sin talan till en högre instans kan han ansöka om nytt anstånd med betalning av avgiften. Bestämmelserna om omprövning har i möjligaste mån utformats i nära anslutning till motsvarande bestämmelser i 21 kap. skattebetalningslagen. Avsikten är att liknande omprövningsbestämmelser skall gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften som för övriga socialavgifter, bl.a. för att underlätta arbetsgivarnas administration. Vid tolkningen av bestäm- melserna torde ledning kunna sökas i den rättspraxis som finns avseende skattebetalningslagens motsvarande bestämmelser. Paragrafen innehåller lagens huvudregel om omprövning och motsvarar 21 kap. 1 § första och tredje styckena skattebetalningslagen. I första stycket stadgas att om en fråga redan har avgjorts av för- valtningsdomstol får inte ompröva beslutet i den del det gäller den avgjorda frågan. I andra stycket finns ett undantag från första stycket för det fall att Regeringsrätten har ändrat rättstillämpningen i den aktuella frågan. Para- grafen motsvarar 21 kap. 3 § första och tredje styckena skattebetalnings- lagen. Paragrafen anger hur och när en begäran om omprövning skall göras hos . Paragrafen motsvarar i tillämpliga delar 21 kap. 4 § skattebetalningslagen. Begreppet beskattningsår används inte i lagen om särskild sjukförsäk- ringsavgift. Den tidsfrist inom vilken omprövning får ske har i stället knutits till det kalenderår under vilket avgift skall betalas, avgiftsåret. Om sjukpenning har utgivits år 1 så kommer För- säkringskassan att fatta beslut om avgiften år 1 och att debitera skattekontot för arbetsgivaren år 1. Begäran om omprövning skall då ha kommit in till Försäk- ringskassan senast sjätte året efter utgången av år 1, dvs. I paragrafen anges en kortare omprövningsfrist för anståndsbeslut. Be- stämmelsen motsvarar 21 kap. 5 § 5 skattebetalningslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om föreläggande för det fall en begä- ran om omprövning inte är behörigen undertecknad. Den motsvarar 21 kap. 6 § skattebetalningslagen. I paragrafen anges tidsfristen för omprövning på initiativ av Försäkrings- kassan. Bestämmelsen motsvarar 21 kap. 8 § skattebetalningslagen. En- ligt huvudregeln i första stycket kan ett omprövningsbeslut som är till arbetsgivarens fördel meddelas senast efter avgiftsåret. I andra stycket, som har omarbetats efter påpekande från Lagrådet, föreskrivs att ett omprövningsbeslut till fördel för arbetsgivaren kan meddelas även efter den frist som anges i huvudregeln om det av ett annat beslut av eller förvaltningsdomstol framgår att Prop. 2004/05:21 ett beslut är felaktigt. En fråga om ändring till fördel för arbetsgivaren kan t.ex. uppstå efter sexårsfristen i en motsvarande situation som den som avses i 23 § andra stycket 2, dvs. om en ändring föranleds av För- säkringskassans beslut eller en allmän förvaltningsdomstols beslut i ett mål som gäller fråga om underlaget för eller storleken av avgiften för en annan kalendermånad än den som ändringen gäller. Paragrafen innehåller en särskild bestämmelse om tidsfristen för om- prövning till arbetsgivarens nackdel. Bestämmelsen motsvarar 21 kap. 9 § första stycket skattebetalningslagen. I paragrafen regleras vissa situationer då tidsfristen för omprövning är ut- sträckt utöver vad som gäller enligt 22 §. De situationer som avses mot- svarar vissa fall då efterbeskattning kan bli aktuell enligt skattebetal- ningslagens regler. Bestämmelserna i första stycket motsvaras av 21 kap. 12 § p. 12 skattebetalningslagen, andra stycket motsvaras av 21 kap. 13 § första och andra styckena skattebetalningslagen och tredje stycket motsvarar i tillämpliga delar 21 kap. 14 och 15 §§ skattebetalningslagen. Bestämmelserna om överklagande har i möjligaste mån utformats i nära anslutning till motsvarande bestämmelser i 22 kap. skattebetalningslagen. Avsikten är att liknande överklagandebestämmelser skall gälla för den särskilda sjukförsäkringsavgiften som för övriga socialavgifter, bl.a. för att underlätta arbetsgivarnas administration. Vid tolkningen av bestäm- melserna torde ledning kunna sökas i den rättspraxis som finns avseende skattebetalningslagens motsvarande bestämmelser. I paragrafen anges att beslut skall överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. I paragrafen anges också vilka som har rätt att överklaga beslut enligt lagen. Bestämmelsen motsvarar i tillämpliga delar 22 kap. 1 § skatte- betalningslagen. I paragrafen hänvisas till skattebetalningslagens regler om forum för överklagande i 22 kap. 1 a och 1 b §§. Bestämmelsen innebär att om arbetsgivaren är en fysisk person gäller 22 kap. 1 a § skattebetalnings- lagen och är arbetsgivaren en juridisk person skall forumreglerna i 22 kap. 1 b § samma lag tillämpas. Paragrafen innehåller huvudregeln om inom vilken tid ett överklagande skall ske. Paragrafen motsvarar 22 kap. 3 § första stycket skattebetal- ningslagen. När det gäller tidsfristen för överklagande hänvisas till kom- mentaren till 18 §. Paragrafen innehåller undantag från den tidsfrist för överklagande som gäller enligt 26 §. Bestämmelsen motsvarar 22 kap. 4 § 5 skattebetalnings- lagen. Paragrafen innehåller en hänvisning till de förfaranderegler som gäller vid överklagande enligt taxeringslagen (1990:324). De regler som avses i taxeringslagen gäller frågor om rättidsprövning av överklagande, obli- gatorisk omprövning vid överklagande och överlämnande av överklag- ande till länsrätt. Hänvisningen i 6 kap. 6 § taxeringslagen till 4 kap. 8 § samma lag innebär vid tillämpningen av nu aktuell lag att om en fråga om särskild sjukförsäkringsavgift har avgjorts av allmän förvaltnings- domstol, får inte ompröva frågan. Vad som sägs i de angivna bestämmelserna i taxeringslagen om respektive den skattskyldige gäller då i stället Försäkrings- kassan och arbetsgivaren. Paragrafen reglerar de tidsfrister som gäller för överklagande av det all- männa ombudet hos . Bestämmelsen motsvarar i tillämpliga delar 22 kap. 7 § skattebetalningslagen. I paragrafen finns bestämmelser om att beslut om anstånd med betalning av avgiften fattat av länsrätten får prövas av kammarrätten endast efter prövningstillstånd. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 22 kap. 11 § 5 skatte- betalningslagen. Paragrafen innehåller en hänvisning till förfarandebestämmelserna i taxe- ringslagen för överklagande av länsrättens och kammarrättens beslut en- ligt denna lag. De regler som avses i taxeringslagen gäller frågor bl.a. om överklagande av länsrätts och kammarrätts beslut och vissa processuella frågor avseende förfarandet i domstolarna. Vad som sägs i de angivna bestämmelserna i taxeringslagen om , det allmänna ombudet hos och den skattskyl- dige gäller då i stället , det allmänna ombudet hos För- säkringskassan respektive arbetsgivaren. I paragrafens första stycke, vars utformning efter påpekande från Lag- rådet anpassats så att den svarar mot avsedd personkrets, ges föreskrifter om tystnadsplikt. Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.10). Föreskrifterna omfattar den som i arbetsgivarens administ- rativa verksamhet får del av uppgifter som har lämnats enligt lagen om särskild sjukförsäkringsavgift. skall på begäran lämna ut till arbetsgivare de uppgifter som har legat till grund för beslut om sär- skild sjukförsäkringsavgift under förutsättning att uppgiften behövs för att kontrollera att beslutet om avgiftens storlek är riktigt. Bestämmelsen i förevarande paragraf syftar till att skydda arbetstagaren från att sådana uppgifter om hans eller hennes hälsotillstånd och personliga förhållanden i övrigt som därigenom kan framkomma röjs obehörigen. Tystnadsplik- ten avser således endast sådana uppgifter om enskilds hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som har lämnats till arbetsgivaren enligt uppgiftsskyldighet. Uppgifter som har lämnats på ett annat sätt än det nu nämnda omfattas inte av tystnadsplikten enligt denna lag. Tystnadsplikten omfattar den som i arbetsgivarens administrativa verksamhet fått kännedom om angivna förhållanden genom uppgifter från . Hit hör självfallet främst arbetsgivaren om denne är en fysisk person och personal- och ekonomiadministrativ per- sonal hos arbetsgivaren. Även den som i övrigt tar befattning med sådana uppgifter hos arbetsgivaren torde emellertid göra det i dennes administ- rativa verksamhet, även om vederbörande vanligen inte utför arbetsupp- gifter i sådan verksamhet. En verkställande direktör eller styrelseledamot som av någon anledning befattar sig med uppgifter från Försäkrings- kassan om en enskilds hälsotillstånd avses sålunda omfattas av tystnads- plikt. Vid tolkningen av obehörighetsrekvisitet torde ledning kunna sökas i det skaderekvisit som finns i sekretesslagens (1980:100) motsvarande bestämmelser (jfr prop. 1980/81:28 s. 21 ff). Eftersom tystnadsplikten är föreskriven till förmån för arbetstagaren är det givet att denne själv kan efterge tystnadsplikten. Detta får anses följa av kravet att röjandet skall vara obehörigt. Av andra stycket framgår att uppgiftsskyldighet i lag eller förordning bryter tystnadsplikten enligt denna lag.