prop · GR03123 · 2004-03-24 00:00:00 — Ett järnvägsföretag med säte i en annan stat än får dock befordra gods, som både lastas och los- sas inom landet, endast om motsvarande rätt ges i den andra staten för ett järnvägsföretag med säte i . Den som har auktorisation enligt 3 kap. 5 § och hemvist eller säte inom EES eller i har rätt att organisera godstrafik på svenska järn- vägsnät. Den som har hemvist eller säte i en annan stat än har dock denna rätt endast om motsvarande rätt ges i den andra staten för den som har hemvist eller säte i . 4 § Rätten att utföra eller organisera trafik enligt 3 § gäller inte på fri- stående lokala och regionala järnvägsnät avsedda enbart för persontrafik eller på järnvägsnät som inte förvaltas av staten och som endast används av ägaren för egen godstrafik. 1 § En infrastrukturförvaltare är skyldig att behandla en ansökan om infrastrukturkapacitet från den som enligt 5 kap. har rätt att utföra eller organisera trafik på svenska järnvägsnät och att på ett konkurrensneutralt Prop. 2003/04:123 och icke-diskriminerande sätt mot avgift tilldela denne infrastruktur- kapacitet i enlighet med bestämmelserna i denna lag. En infrastrukturförvaltare får inte obehörigen föra vidare eller utnyttja uppgifter som sökanden i samband med ansökan tillhandahåller om sina affärs- och driftförhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas sekretesslagen (1980:100). Vid tilldelandet av infrastrukturkapacitet skall förvaltaren iaktta den tidsplan för tilldelningsförfarande som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten föreskriver. 2 § Den som utför eller organiserar järnvägstrafik får inte ansvara för tilldelning av infrastrukturkapacitet eller fastställande av avgifter. får dock i enskilda fall besluta om undan- tag från detta, om det kan förutsättas att tilldelning av infrastruktur- kapacitet och fastställande av avgifter ändå kan ske på ett icke-diskrimi- nerande sätt. 3 § En infrastrukturförvaltare skall bedöma behovet av att organisera tåglägen för olika typer av transporter, inklusive behovet av reserv- kapacitet. Om ansökningarna om infrastrukturkapacitet inte kan sam- ordnas skall förvaltaren tilldela kapacitet med hjälp av avgifter eller i enlighet med prioriteringskriterier som medför ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. Järnvägsinfrastruktur får reserveras för viss järnvägstrafik endast om det finns alternativ järnvägsinfrastruktur. Att järnvägsinfrastrukturen reserverats för viss järnvägstrafik får inte hindra annan trafik på denna järnvägsinfrastruktur om kapacitet finns tillgänglig och järnvägsfordonen har de tekniska egenskaper som krävs. 4 § En infrastrukturförvaltare skall samarbeta med andra förvaltare för att på ett effektivt sätt kunna tillhandahålla och tilldela infrastruktur- kapacitet på mer än ett järnvägsnät. Behovet av tåglägen för inter- nationell trafik skall därvid särskilt beaktas. 5 § En infrastrukturförvaltare skall upprätta en beskrivning av det järn- vägsnät förvaltaren råder över. Beskrivningen skall innehålla uppgifter om tillgänglig infrastruktur samt information om villkoren för att få till- träde till den och om förfaranden och kriterier för fördelning av infra- strukturkapacitet. Beskrivningen skall upprättas efter samråd med berörda parter. Beskrivningen skall offentliggöras, uppdateras regelbundet och ändras vid behov. 6 § När järnvägsinfrastruktur har förklarats överbelastad enligt 13 § skall infrastrukturförvaltaren göra en kapacitetsanalys och en kapacitets- förstärkningsplan. 7 § Den som har rätt att utföra eller organisera trafik på svenska järn- vägsnät kan ansöka om infrastrukturkapacitet i form av tågläge hos en infrastrukturförvaltare i enlighet med dennes beskrivning av järnvägs- nätet. Om infrastrukturkapacitet begärs på flera järnvägsnät får ansökan göras hos en av de berörda infrastrukturförvaltarna. Denne skall då begära kapacitet hos övriga infrastrukturförvaltare i enlighet med ansö- kan. 8 § Infrastrukturförvaltaren skall ange vilken infrastrukturkapacitet som förvaltaren önskar använda för planerade banarbeten senast då ansökningar om infrastrukturkapacitet enligt beskrivningen av järnvägsnätet skall ha kommit in. 9 § Infrastrukturförvaltaren skall ta fram ett förslag till tågplan med utgångspunkt från de ansökningar som kommit in och med beaktande av behovet av reservkapacitet. I förslaget skall även anges de tåglägen för internationell trafik som planerats med andra infrastrukturförvaltare. Infrastrukturförvaltaren skall i så stor utsträckning som möjligt till- mötesgå alla ansökningar om infrastrukturkapacitet samt beakta den eko- nomiska effekten på sökandenas verksamhet och andra förhållanden av betydelse för sökandena. Berörda parter skall ges möjlighet att yttra sig över förslaget till tåg- plan. Tidsfristen för att yttra sig får inte understiga en månad. 10 § Infrastrukturförvaltaren skall genom samordning av ansök- ningarna söka lösa de eventuella intressekonflikter som uppstår vid kapa- citetstilldelningen. Infrastrukturförvaltaren får föreslå en sökande annan infrastrukturkapacitet än den begärda. 11 § Om ansökningarna kan samordnas, skall infrastrukturförvaltaren fastställa kapacitetstilldelningen i en tågplan. 12 § Om en intressekonflikt mellan två eller flera sökande inte kan lösas, skall infrastrukturförvaltaren tillhandahålla ett förfarande för skyndsam tvistlösning. 13 § Om ansökningarna inte kan samordnas trots förfarande för sam- ordning och tvistlösning, skall infrastrukturförvaltaren förklara den del av infrastrukturen där ansökningarna är oförenliga som över- belastad och ange under vilka tider så är fallet. Om det är uppenbart att det kommer att bli en betydande kapacitets- brist på en del av infrastrukturen inom kommande tågplaneperiod, får infrastrukturförvaltaren förklara denna del av infrastrukturen som över- belastad, innan ett förfarande för samordning inleds enligt 10 §. 14 § Den som betalar en extra avgift enligt 7 kap. 3 § har företräde vid tilldelningen av överbelastad infrastruktur. 15 § Om möjligheten att enligt 7 kap. 3 § ta ut en extra avgift inte används eller inte leder till att det avgörs vilken sökande som skall till- delas infrastrukturkapacitet, skall infrastrukturförvaltaren tilldela kapa- citet i enlighet med de prioriteringskriterier som anges i beskrivningen av järnvägsnätet. 16 § En ansökan om tågläge inom en redan gällande tågplan skall besvaras av infrastrukturförvaltaren och senast inom fem arbets- dagar. Åtgärder vid störningar och liknande 17 § Vid störningar i järnvägstrafiken skall infrastrukturförvaltaren vidta nödvändiga åtgärder för att återställa trafiken till normala för- hållanden. Om förhållandena kräver det, får infrastrukturförvaltaren i en röjnings- eller nödsituation utan förvarning och för den tid som behövs för reparationer vidta åtgärder som inte är förenliga med tidigare beslut om kapacitetstilldelning. 18 § Ett järnvägsföretag är skyldigt att vid röjnings- och nödsituationer på infrastrukturförvaltarens begäran och i enlighet med vad parterna kommer överens om ställa sådana resurser till förfogande som förvalta- ren anser mest lämpliga för att återställa förhållandena till de normala. 19 § Ett tågläge skall tilldelas för en tågplaneperiod i taget. Den som har tilldelats ett tågläge får inte överlåta det. Ett tågläge skall inte anses som överlåtet om den som inte är järnvägsföretag anlitar ett järnvägs- företag för att utföra trafiken. Den som har överlåtit ett tågläge får vägras tilldelning av tåglägen vid samma eller nästkommande tågplaneperiod. 20 § Den som har tilldelats ett tågläge och under en månad inte har utnyttjat tågläget i den utsträckning som anges i beskrivningen av järn- vägsnätet, skall på begäran av infrastrukturförvaltaren avstå från tågläget. Detta gäller inte om det låga utnyttjandet beror på faktorer som inte är av ekonomisk art och som ligger utanför innehavarens kontroll. Om ett tågläge inte har utnyttjats, kan detta beaktas vid en senare till- delning av tåglägen. 21 § Ett avtal mellan ett järnvägsföretag eller den som har auktorisation enligt 3 kap. 5 § och en infrastrukturförvaltare om utnyttjande av infra- struktur än en tågplaneperiod (ramavtal) kan inte göras gällande mot en annan sökande i den mån det i avtalet anges bestämda tåglägen eller avtalet på annat sätt utformats så att det utesluter andra sökandes rätt att använda infrastrukturen. 22 § I samband med tilldelning av ett tågläge skall järnvägsföretaget eller den som har auktorisation enligt 3 kap. 5 § och infrastruktur- förvaltaren ingå de avtal av administrativ, teknisk och ekonomisk natur som behövs för utnyttjande av tågläget (trafikeringsavtal). Avtals- villkoren skall vara konkurrensneutrala och icke-diskriminerande. Järnvägstrafik får inte utföras utan att trafikeringsavtal har träffats. 23 § Den som åt någon som har rätt att utföra eller organisera trafik på svenska järnvägsnät tillhandahåller tjänster som anges i andra stycket är skyldig att göra det på ett icke-diskriminerande sätt. En begäran om en sådan tjänst får avslås endast om det finns rimliga alternativ som kan användas. De tjänster som avses i första stycket är 1.tillträde till stationer för passagerare, inklusive byggnader och övriga installationer, godsterminaler, bränsledepåer samt underhålls- anläggningar och andra tekniska anläggningar som inte ingår i järnvägs- infrastrukturen, och 2.rangering och andra tågbildningsmöjligheter, uppställnings- möjligheter, drivmotorström, uppvärmning före avgång av persontåg, bränsleförsörjning samt växling och andra tjänster som utförs vid de anläggningar som anges i 1 och som är nödvändiga för att utföra trafik. I det fall en infrastrukturförvaltare inte tillhandahåller en tjänst som avses i andra stycket skall den som tillhandahåller den huvudsakliga infrastrukturen så långt det är möjligt underlätta tillhandahållandet av tjänsten. Undantag för vissa infrastrukturförvaltare 24 § Vad som sägs om skyldigheter för infrastrukturförvaltare i 1 § tredje stycket samt 3, 6, 813, 15 och 16 §§ gäller inte förvaltare som till- handahåller infrastrukturkapacitet som endast en ringa del av en sådan tjänst som avses i 23 §. 25 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten får meddela föreskrifter om kapacitetstilldelning enligt 1 4 §§, beskrivning av järnvägsnät enligt 5 §, genomförande av kapaci- tetsanalys och upprättande av kapacitetsförstärkningsplan enligt 6 §, för- farandet vid tilldelning av kapacitet enligt 716 §§, däribland fast- ställande av tågplan, samt skyldighet för infrastrukturförvaltare att utarbeta beredskapsplaner i händelse av en allvarlig olycka eller en all- varlig störning i trafiken. Avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen 1 § En infrastrukturförvaltare skall ta ut konkurrensneutrala och icke- diskriminerande avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen. 2 § Avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen skall, inom ramen för infrastrukturförvaltarens kostnader för infrastrukturen, fast- ställas till den kostnad som uppstår som en direkt följd av framförandet av järnvägsfordon, om inte annat följer av 36 §§. För infrastruktur som ingår i terminaler och rangerbangårdar skall dock avgift fastställas enligt 8 §. 3 § Infrastrukturförvaltaren får för att åstadkomma ett samhälls- ekonomiskt effektivt utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen ta ut en extra avgift för utnyttjandet av överbelastad infrastruktur. Har infrastrukturförvaltaren inte gjort eller genomfört en kapacitets- förstärkningsplan enligt 6 kap. 6 § får den extra avgiften dock inte tas ut utan tillsynsmyndighetens godkännande. Sådant godkännande skall läm- nas om planen inte kan genomföras på grund av omständigheter utanför förvaltarens kontroll eller om de alternativ som står till buds för att komma till rätta med överbelastningen, inte är ekonomiskt eller finan- siellt rimliga. 4 § Infrastrukturförvaltaren får, för att uppnå kostnadstäckning, ta ut högre avgifter än som följer av 2 och 3 §§, om det är förenligt med ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. Avgifterna får inte sättas så högt att de marknadssegment som kan betala åtminstone den kostnad som uppstår som en direkt följd av framförandet av järn- vägsfordon, plus ett vinstuttag som marknaden kan bära, hindras från att använda infrastrukturen. 5 § Infrastrukturförvaltaren får, på grundval av den långsiktiga kost- naden för ett särskilt infrastrukturprojekt som ökar effektiviteten i järn- vägssystemet och har avslutats efter , ta ut högre avgifter än som följer av 2 och 3 §§, om projektet inte skulle ha kommit till stånd om avgifterna hade begränsats på det sätt som följer av 2 och 3 §§. 6 § Infrastrukturförvaltaren får ge rabatt på avgifter för att främja utvecklingen av ny järnvägstrafik eller användningen av avsevärt under- utnyttjade linjer. Rabatten skall vara tidsbegränsad och tillgänglig på lika villkor för alla användare i viss trafik. 7 § Infrastrukturförvaltaren får ta ut hela eller delar av avgiften för till- delad kapacitet som inte har utnyttjats. 8 § Avgifter för tjänster som tillhandahålls i samband med utnyttjande av järnvägsinfrastrukturen skall vara icke-diskriminerande. Om den som förfogar över sådana tjänster är ensam om att tillhandahålla en viss tjänst, skall avgiften beräknas utifrån kostnaden för att tillhandahålla tjänsten och efter det faktiska utnyttjande som köparen av tjänsten begär. 1 § skall utöva tillsyn över efterlevnaden av lagen och de föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen. 2 § För tillsynen av elektriska anläggningar finns särskilda bestämmel- ser i ellagen (1997:857). 3 § har rätt att av den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen på begäran 1.få sådana upplysningar och ta del av sådana handlingar som behövs för tillsynen, bedömningen av ansökningar om tillstånd och för klart definierade statistiska ändamål, 2.få tillträde till anläggningar, fordon och annan materiel, områden, lokaler och andra utrymmen, dock inte bostäder, som har anknytning till den verksamhet som berörs, samt 3.få tillgång till nödvändig personal, materiel eller liknande utan kost- nad vid provkörningar och andra materielprov. Polis- och tullmyndigheter skall lämna den hjälp som behövs för till- synen. får begära verkställighet hos kronofogde- myndigheten av ett beslut som gäller åtgärder enligt första stycket. Där- vid gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken. Infrastrukturförvaltare och sökande av infrastrukturkapacitet skall utan uppmaning bereda tillsynsmyndigheten full insyn i förhandlingar om avgifter. 4 § får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att denna lag eller de föreskrifter eller villkor som har med- delats med stöd av lagen skall efterlevas. Förelägganden och förbud får förenas med vite. Har någon ålagts att betala konkurrensskadeavgift enligt 26 § konkur- renslagen (1993:20) eller dömts att betala vite enligt 59 § samma lag, får vite enligt denna lag inte dömas ut för samma förfarande. 5 § får återkalla ett tillstånd, om 1.förutsättningarna för tillståndet inte längre uppfylls, 2.tillståndshavaren inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, eller 3.tillståndshavaren inte använder tillståndet. 6 § Om ett konkursförfarande eller ett ackordsförfarande har inletts mot innehavaren av ett tillstånd, skall tillsynsmyndigheten återkalla tillståndet om det finns grundad anledning att anta att en tillfredsställande finansiell omstrukturering inte kan åstadkommas inom rimlig tid. 7 § Om det kan antas att en komponent som är nödvändig för drifts- kompatibilitet inte uppfyller kraven i 2 kap. 8 § första stycket, får till- synsmyndigheten vidta åtgärder för att begränsa komponentens använd- ningsområde, förbjuda dess vidare hantering på marknaden eller dra till- baka den från marknaden, även om komponenten är försedd med EG- försäkran. Om det kan antas att ett delsystem inte uppfyller kraven i 2 kap. 8 § första stycket, får tillsynsmyndigheten besluta om kompletterande kontroller av delsystemet, även om delsystemet är försett med EG- kontrollförklaring. 8 § skall föra och ge offentlighet åt register över järnvägsinfrastruktur och järnvägsfordon. 9 § Ett järnvägsföretag, en infrastrukturförvaltare eller den som har auktorisation för att organisera järnvägstrafik får till tillsynsmyndigheten hänskjuta tvister om huruvida en infrastrukturförvaltares beslut enligt denna lag står i överensstämmelse med lagen eller föreskrifter som med- delats med stöd av lagen. skall besluta i de frågor som tvisten gäller. Beslutet bör meddelas senast från det att all relevant information i tvisten lämnats in. Kan parterna inte komma överens om villkoren i ett trafikeringsavtal, får tillsynsmyndigheten på begäran av en part fastställa de administra- tiva, tekniska och ekonomiska villkor som skall gälla för den aktuella trafiken i den utsträckning det är nödvändigt för att villkoren skall upp- fylla bestämmelserna i denna lag. 10 § Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsyns- myndigheten får meddela föreskrifter om register enligt 8 § och de före- skrifter som behövs för prövning av tvister. 1 § Utan infrastrukturförvaltarens eller ett järnvägsföretags tillstånd får inte någon beträda spårområdet för järnväg utom på platser där det klart framgår att allmänheten har tillträde. 2 § Alkoholdrycker får inte förtäras inom järnvägssystem. Förbudet gäller inte i fråga om förtäring av drycker vid tillåten servering och inte heller om ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare för särskilt fall har medgett förtäringen. Med alkoholdrycker förstås spritdrycker, vin, starköl och öl i den betydelse dessa beteckningar har i alkohollagen (1994:1738). 3 § En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägs- system får från järnvägssystemet avlägsna den som överträder förbudet i 1 §, den som uppträder berusad eller stör ordningen och den som genom sitt uppträdande äventyrar säkerheten i järnvägsdriften. Om det är absolut nödvändigt, får befattningshavaren omhänderta sådana personer. Om så sker, skall polisen underrättas. Omhändertagna får hållas kvar till dess att de har överlämnats till en polisman eller det inte längre finns skäl till omhändertagande, dock längst . En befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnvägs- system får från järnvägsinfrastrukturen avlägsna den som överträder för- budet i 2 §. 4 § För att verkställa en åtgärd enligt 3 § får befattningshavaren inte använda strängare medel än förhållandena kräver. Våld får tillgripas endast när andra medel inte hjälper. Om våld till- Prop. 2003/04:123 grips, skall den lindrigaste form användas som kan förväntas leda till det Våld får inte brukas längre än som är absolut nödvän- digt. 1 § Till böter eller fängelse i högst döms den som 1.utan tillstånd driver verksamhet som är tillståndspliktig enligt denna 2.av uppsåt eller grov oaktsamhet i sin verksamhet anlitar någon som inte uppfyller kraven i 2 kap. 3 § att utföra arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten, eller använder materiel som inte uppfyller säkerhets- kraven enligt 2 kap. 1 §, eller inte uppfyller kravet enligt 2 kap. 5 § på säkerhetsordning, 3.av uppsåt eller oaktsamhet bryter mot villkor som meddelats med stöd av 3 kap. 9 §, eller 4.av uppsåt eller oaktsamhet i verksamheten använder materiel som inte har godkänts enligt 2 kap. 13 §. Den som inte har följt ett föreläggande vid vite eller som överträtt ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 2 § Den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till i blodet eller per liter i utandningsluften döms till böter eller fängelse . Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotika- strafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med läkares eller annan behörig receptutfärdares ordi- nation. Till samma straff döms också den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte kan framföra fordonet på ett betryggande sätt. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. Är ett brott som avses i första, andra eller tredje stycket att anse som grovt, skall föraren dömas till fängelse i högst . När det bedöms om brottet är grovt skall det särskilt beaktas om 1.föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften, 2.föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller 3.framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafik- säkerheten. Den som utan att föra ett maskindrivet spårfordon vid järnväg fullgör en tjänst där det ingår uppgifter av väsentlig betydelse för säkerheten och då är så påverkad av alkohol eller något annat medel att det kan antas att han eller hon inte kan utföra dessa uppgifter på ett betryggande sätt döms Prop. 2003/04:123 till böter eller fängelse i högst . 3 § Den som försummar sin rapporteringsskyldighet enligt 2 kap. 6 § första stycket eller föreskrift som har meddelats enligt 2 kap. 14 § första stycket 2 döms till böter. 4 § Den som bryter mot förbudet i 9 kap. 1 § döms till penningböter. 5 § Till ansvar enligt 1 eller 3 § skall inte dömas i ringa fall. Till ansvar enligt 1, 3 eller 4 § skall inte dömas om gärningen är belagd med straff i . Till ansvar enligt 4 § skall inte heller dömas om gärningen är belagd med straff i lagen (1951:649) om straff för vissa tra- fikbrott. 6 § I fråga om beslag och förverkande av alkoholdrycker hos den som förtär sådana drycker i strid med 9 kap. 2 § finns bestämmelser i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. 1 § beslut i enskilt fall enligt denna lag eller en- ligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos all- män förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 2 § Ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen gäller , om inte något annat anges i beslu- tet. Ett beslut om återkallelse av tillstånd gäller dock inte förrän det vun- nit laga kraft, om inte något annat anges i beslutet. 1.Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs a) lagen (1997:756) om tilldelning av spårkapacitet, och b) lagen (2000:1336) om järnvägssystem för höghastighetståg. 2.Bestämmelserna om krav på godkännande enligt 2 kap. 13 § gäller inte delsystem som har tagits i bruk efter utgången av men före , om delsystemen ingår i det transeuropeiska järnvägs- systemet för höghastighetståg, så länge delsystemet inte därefter byggs om eller moderniseras. 3.Bestämmelserna i den nya lagen om krav på godkännande av del- system och om tillstånd tillämpas inte så länge ett motsvarande god- kännande eller tillstånd gäller enligt övergångsbestämmelserna till lagen (2004:000) om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157). Bestäm- melserna i 8 kap. i den nya lagen tillämpas dock från ikraftträdandet även ifall då ett godkännande eller tillstånd före ikraftträdandet har meddelats enligt järnvägssäkerhetslagen. 4.En trafikhuvudman enligt lagen (1997:734) om ansvar för viss kol- lektiv persontrafik får till utgången av organisera järnvägstrafik utan sådan auktorisation som föreskrivs i 3 kap. 5 §. Den som vid lagens ikraftträdande bedriver verksamhet, som Prop. 2003/04:123 omfattar både att utföra eller organisera järnvägstrafik och ansvara för