prop · GR03150d2 · 2004-06-10 00:00:00 — Bestämmelsen gäller både vid återkalleliga och oåterkalleliga förordnanden. Att förmånstagarens rätt inträder är oftast detsamma som att försäkringsfallet inträffar. Vid försäkring som är tecknad på annans liv kan hans rätt också inträda genom att försäkringstagaren avlider (jfr 5 § andra stycket). Vid försäkring som skall betalas ut i rater inträder en i andra hand utsedd förmånstagares rätt först när den förste förmånstagarens rätt upphör. En konsekvens av att förmånstagaren inte i förväg kan t.ex. överlåta den rätt som förordnandet medför är att denna rätt inte heller kan utmätas eller tas i anspråk i konkurs. Inte heller kan den bli föremål för familjerättsliga anspråk, exempelvis i samband med bodelning. Ifall förmånstagaren i strid mot det uppställda förbudet förfogar över sin rätt, får i analogi med vad som gäller om arvsavtal förordnandet anses som ogiltigt, om det angrips av någon som hade ett berättigat intresse av dess undanröjande (jfr 17 kap. 1 § ). Sedan förmånstagarens rätt inträtt kan han godkänna avtalet med verkan att det anses som giltigt från den tidpunkt då det ingicks. Försäkringstagarens rätt att förfoga över försäkringen på annat sätt än genom förmånstagarförordnande 9 § Försäkringstagaren har rätt att förfoga över försäkringen genom överlåtelse, pantsättning eller annars på annat sätt än genom förmånstagarförordnande. Försäkringsbolaget får dock i försäkringsvillkoren föreskriva att ett förfogande som avser enbart försäkringens riskdel eller enbart försäkringens spardel är utan verkan mot bolaget. Om ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande gäller för försäkringen, skall försäkringstagaren anses ha utfäst sig att inte utan förmånstagarens samtycke förfoga över försäkringen på ett sätt som inskränker dennes rätt. 2003/04:150 14 kap. (Jfr 15 kap. 9 § promemorian och 6 kap. 9 § PFL.) Paragrafen, som utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, reglerar försäkringstagarens rätt att förfoga över försäkringen på annat sätt än genom förmånstagarförordnande. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.3 och 9.5.7. FAL innehåller ingen uttrycklig motsvarighet till paragrafen (jfr dock 3 § andra stycket). Stycket handlar om försäkringstagarens rätt att förfoga över försäkringen på andra sätt än genom förmånstagarförordnande. Att rätten till en försäkring, liksom de flesta andra rättigheter, kan t.ex. överlåtas är i och för sig självklart, och en allmän bestämmelse om detta i lagen behövs bara som ett skydd mot att försäkringsbolaget i försäkringsavtalet tar in föreskrifter som begränsar försäkringstagarens rättigheter i dessa avseenden. Försäkringsbolaget får dock i villkoren föreskriva att ett förfogande som avser bara visst moment i försäkringen dess riskdel eller dess spardel är utan verkan mot bolaget. I detta stycke behandlas en annan typ av inskränkning, nämligen den som följer av att försäkringstagaren har gjort ett oåterkalleligt förmånstagar- I denna situation skall försäkringstagaren anses ha lovat förmånstagaren att inte förfoga över försäkringen på ett sätt som inskränker förmånstagarens rätt. Detta betyder emellertid inte att ett sådant förfogande under alla omständigheter är ogiltigt. Om försäkringstagaren i samband med att han gör förordnandet oåterkalleligt förbehåller sig rätt att t.ex. pantsätta försäkringen (jfr rättsfallen NJA 1939 s. 85 och 89), blir pantsättningen giltig, även om panthavaren känner till att förordnandet har gjorts oåter- Vidare kan förmånstagaren senare gå med på att försäkrings- tagaren förfogar över försäkringen, och samtycket kan lämnas formlöst. Vilka förfogandemöjligheter som skall anses uteslutna genom ett oåterkalleligt förordnande får avgöras efter en bedömning av de rätts- verkningar som ett tänkt förfogande skulle få i det enskilda fallet. förutsättning att försäkringstagaren underrättar förvärvaren om det oåter- kalleliga förordnandet, torde överlåtelser normalt inte möta något hinder. Förordnandet gäller också efter överlåtelsen. En annan sak är att det bara undantagsvis, t.ex. om förordnandet är tidsbegränsat och tiden håller på att löpa ut, finns något att vinna på att överlåta respektive förvärva en försäkring med ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande. Pantsättning, återköp eller belåning av försäkringen hos försäkrings- bolaget torde däremot som regel inte kunna ske utan förmånstagarens Man kan dock även här tänka sig förfoganden som är till nytta för försäkringstagaren utan att inskränka förmånstagarens rätt och som därför är tillåtna. Detta kan gälla t.ex. i det inte helt ovanliga fallet att vid s.k. sammansatt kapitalförsäkring det oåterkalleliga förordnandet gäller bara rätten till dödsfallsbelopp. Det är då inget som hindrar att försäk- ringstagaren pantsätter rätten till livsfallsbeloppet; i vad mån någon är beredd att godta en sådan pant beror på hur som återstår till Om försäkringstagaren i strid med bestämmelsen skulle förfoga över försäkringen, har förmånstagaren företräde framför förvärvaren om inte denne var i god tro (se 10 §). Vidare är förmånstagaren berättigad till skadestånd av försäkringstagaren eller hans dödsbo i enlighet med Verkan av förfogande till förmån för flera 10 § Förfogar försäkringstagaren genom överlåtelse, pantsättning eller oåterkalleligt förmånstagarförordnande över försäkringen till förmån för flera, gäller ett tidigare förfogande framför ett . Ett senare förfogande gäller dock framför ett tidigare, om meddelande om det senare förfogandet kommer in till försäkringsbolaget först och den till vars förmån förfogandet skett då är i god tro. Avser förfogandet ett försäkringsbrev som innehavaren måste förete för att få ut försäkringsersättning, gäller det senare förfogandet framför ett tidigare, om den till vars förmån förfogandet sker i god tro har fått försäkringsbrevet i sin besittning. (Jfr 15 kap. 12 och 13 §§ promemorian samt 6 kap. 12 och 13 §§ PFL.) Paragrafen, vilken utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlar företrädesrätten vid dubbelöverlåtelser m.m. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.8. Paragrafen motsvarar delvis 113 § FAL. Bestämmelserna i paragrafen bygger på skuldebrevslagens grundsatser. Första meningen ger huvudregeln att tidigare förfogande har företräde framför ett . Andra och tredje meningarna innehåller undantag från denna huvudregel. Undantagen är utformade olika, beroende på om försäkringen är att anse som en enkel fordran eller om det gäller försäkringsbrev som är löpande papper. Andra meningen avser sålunda fallet där inte det har utfärdats ett försäkringsbrev med värdepapperskaraktär, t.ex. livränteförsäkringsbrev eller försäkringsbrev för sjuk- eller olycksfallsförsäkring. Då är det enligt allmänna principer underrättelse till försäkringsbolaget som är det avgörande momentet. Ett senare förfogande gäller i enlighet härmed framför ett tidigare, om ett meddelande om förfogandet kommer in till försäkringsbolaget först och förvärvaren är i god tro . Om däremot ett försäkringsbrev av angivet slag har utfärdats, blir lösningen enligt tredje meningen en annan. Då vinner det senare för- fogandet om förvärvaren i god tro har fått försäkringsbrevet i sin Att märka är att regeln inte gäller förmånstagarförordnanden som kan återkallas. Här har förmånstagaren inte något skydd mot tredje man även om försäkringsbrevet överlämnats till honom. 11 § I fråga om försäkringsbrev som måste företes för att innehavaren skall få försäkringsersättning gäller följande. Om någon begär utbetalning av ett försäkringsbelopp eller återköp av en försäkring eller vill träffa överenskommelse om ändring av försäkringsavtalet, skall försäkringsbolaget göra anteckning på försäkringsbrevet om den åtgärd som vidtas. Annars är åtgärden utan verkan mot innehavare av försäkringsbrevet som i god tro förvärvat rätt till försäkringen och fått försäkringsbrevet i sin besittning. (Paragrafen saknar motsvarighet i promemorian och PFL.) Paragrafen, som motsvarar 114 § FAL, har införts i lagen på förslag av Lagrådet. Den innehåller i sak samma reglering beträffande försäkringsbrev med egenskap av värdepapper som stadgandet FAL. Här kan hänvisas till motiven till den bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.8. När ett förmånstagarförordnande förfaller vid överlåtelse 12 § Överlåts försäkringen, förfaller ett tidigare förmånstagarförordnande som inte är oåterkalleligt, om inte annat har avtalats eller får anses förutsatt vid överlåtelsen. En pantsättning av försäkringen medför inte att ett förmånstagarförordnande förfaller. (Jfr 15 kap. 10 § promemorian och 6 kap. 10 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlar konsekvenserna för ett återkalleligt förmånstagarförordnande av att försäkringen överlåts. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.7 Första stycket motsvarar 111 § FAL. Ett oåterkalleligt förordnande står sig som princip vid en överlåtelse (se 10 §). För sådana förordnanden som kan återkallas uppställer första stycket en presumtion. Förordnandet förfaller, om inte annat har avtalats eller får anses förutsatt vid överlåtelsen. Man kan räkna med att presumtionen kan vara oriktig i flera praktiska situationer. Särskilt kan detta vara fallet vid överlåtelser inom en familj. Om t.ex. en man har tecknat en försäkring på sitt eget liv och satt in sin hustru och de gemensamma barnen som förmånstagare och han sedan överlåter försäkringen till hustrun, kan det ligga nära till hands att förordnandet till förmån för barnen skall fortsätta att gälla. En liknande situation föreligger om en arbetsgivare har tecknat en pensionsförsäkring på en anställds liv, med den anställde som förmånstagare till ålderspensionen och hans anhöriga som förmånstagare till efterlevandepensionen, och försäkringen sedan överlåts till den anställde. Lagen ställer inte upp något formkrav för överlåtelse av försäkring. Redan ett formlöst överlåtelseavtal innebär att ett tidigare förmåns- tagarförordnande förfaller (om detta alltså är parternas avsikt). Inte heller när förordnandet skall fortsätta att gälla fordras det någon underrättelse till försäkringsbolaget. Men självfallet är det ändå ofta viktigt att parterna underrättar försäkringsbolaget om överlåtelsen och då också ger besked om huruvida ett tidigare förmånstagarförordnande skall fortsätta att gälla eller inte. De frågor som uppstår om försäkringsbolaget inte får tillräckliga upplysningar, och därför betalar ut försäkrings- beloppet till fel person, behandlas i 16 kap. 2 §. I andra stycket finns ett förtydligande tillägg av innebörd att en pant- sättning av försäkringen inte inverkar på ett gällande förmånstagar- Detta gäller oavsett om förordnandet kan återkallas eller ej. 13 § Pantsättning av försäkringen medför rätt för panthavaren att få så mycket av utfallande försäkringsersättning, inbegripet återbäring, som svarar mot pantford- Detta gäller även om pantfordringen inte är förfallen till betalning. Om försäkringen är förenad med återköpsrätt, får panthavaren också kräva återköp av försäkringen. Återköp får dock ske bara om panthavaren har underrättat försäkringstagaren och denne inte har återlöst panten genom att betala det belopp som panthavaren kan få ut från försäkringsbolaget. Ett förbehåll om rätt att göra panträtten gällande på annat sätt än som sägs i första och andra styckena är ogiltigt mot försäkringstagaren. (Jfr 15 kap. 11 § promemorian och 6 kap. 11 § PFL.) Paragrafen har utformats efter Lagrådets förslag och reglerar panthavares möjligheter att göra sig betald ur en pantsatt försäkring. Saken tas upp i I huvudsak samma frågor behandlas i 112 § i 1927 års I första och andra styckena anges olika sätt på vilka panthavaren kan få betalt ur försäkringen. För att han över huvud taget skall få vidta åtgärder för att realisera panten, t.ex. genom att påkalla återköp av försäkringen, måste självfallet allmänna förutsättningar för pantrealisation vara upp- I första stycket nämns möjligheten att panthavaren uppbär försäkrings- beloppet när det utfaller, i den utsträckning det motsvarar hans pant- Panthavaren har rätt till detta belopp även om pantfordran ännu inte har förfallit till betalning. I enlighet med allmänna panträttsliga principer omfattar panträtten normalt också sådan återbäring som betalas ut tillsammans med försäkringsbeloppet. Enligt andra stycket kan panthavaren påkalla återköp av försäkringen. För att han skall få utnyttja denna möjlighet krävs det dock att försäk- ringen är förenad med återköpsrätt. Denna form av pantrealisation kommer alltså i fråga främst för kapitalförsäkringar med sparmoment. Panthavaren måste före återköpet ge försäkringstagaren en möjlighet att lösa tillbaka panten genom att betala det belopp som panthavaren skulle kunna få ut från försäkringsbolaget. Skälet för denna regel är att ett återköp ofta medför en särskild typ av värdeförstöring för försäkrings- Om försäkringen har gällt under bara ett begränsat antal år, kan det återköpsvärde panthavaren får ut vara betydligt lägre än de kostnader som försäkringstagaren har lagt ned på försäkringen och som genom återköpet går förlorade. Ett återköp kan också vara allvarligt för försäk- ringstagaren på det viset att hans hälsa kan ha försämrats så att han inte längre kan få teckna en ny försäkring. Reglerna i första och andra styckena är tvingande till försäkrings- tagarens fördel, vilket klargörs i tredje stycket. av förbudet mot andra former för pantrealisationen är att panthavaren inte kan förbehålla sig rätt att sälja försäkringen, t.ex. på offentlig Förfoganden som är utan verkan 14 § Ett förfogande över försäkringen är utan verkan i den mån förfogandet är förbjudet enligt ett försäkringsvillkor som enligt inkomstskattelagen (1999:1229) skall tas in i försäkringsavtalet. Ett förbud mot överlåtelse hindrar dock inte utmätning eller överlåtelse vid ackord eller i konkurs i vidare utsträckning än detta följer av vad som annars föreskrivs i lag eller annan författning. (Jfr 15 kap. 16 § promemorian och 6 kap. 16 § PFL.) Paragrafen behandlar det fallet att försäkringstagaren förfogar över försäkringen på ett sätt som är förbjudet av skatteskäl. Ett sådant förfogande är utan verkan. Övervägandena till paragrafen finns i avsnitt 9.5.7. Bestämmelsen motsvarar 3 § andra stycket FAL. Enligt 58 kap. 16 § inkomstskattelagen skall ett avtal om pensionsförsäkring begreppet pensionsförsäkring i skattemässig mening definieras i 58 kap. 2 § innehålla villkor att försäkringen inte får pantsättas eller belånas, ändras på ett sådant sätt att den inte längre uppfyller villkoren för pensionsförsäkring eller överlåtas eller återköpas annat än i vissa fall. Avtalet skall också innehålla de villkor i övrigt som avgör om försäkringen är en pensionsförsäkring. För de skatterättsliga övervägandena hänvisas till prop. 1975/76:31 s. 123 f. (jfr prop. 1999/2000:2 s. 739). Förlust av rätten till försäkring 15 § Om någon genom brott som avses i 15 kap. har dödat försäkringstagaren, den försäkrade eller en förmånstagare, eller medverkat till sådant brott, gäller det som där sägs om förlust av rätt att ta arv eller testamente beträffande rätten till försäkringen eller försäkringsersättningen. (Jfr 15 kap. 15 § promemorian och 6 kap. 15 § PFL.) Paragrafen handlar om att en person som annars skulle ha haft rätt till försäkringen eller försäkringsersättningen på grund av brottslig gärning kan gå miste om denna rätt i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.9. Paragrafen motsvarar i sak reglerna om förverkande av rätt till försäkringsersättning i 100 a § FAL (se prop. 1990/91:194) med den avvikelsen att den utvidgats till att gälla all personförsäkring. Avsikten är att anknyta till regler om motsvarande fall, och rörande paragrafens innebörd kan hänvisas till motiven till 15 kap. regler omfattar i och för sig även medverkan till sådant brott, men på förslag av Lagrådet har detta klargjorts i förevarande paragraf. 2003/04:150 14 kap. I kapitlet behandlas frågor som gäller möjligheterna för försäkringstagarens och vissa andras borgenärer att ta försäkringen eller utfallande försäkringsbelopp i anspråk liksom möjligheterna för försäkringstagaren att förhindra att detta sker. Kapitlet har ingen motsvarighet vid skadeförsäkring. Kapitlet, som disponerats i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller tio paragrafer. I 1 § uttrycks huvudregeln beträffande möjligheten till utmätning i försäkring och utfallande ersättning. I 2 § anges verkan av förmånstagarförordnande i förhållande till försäkringstagarens borgenärer. Enligt 3 § är livförsäkring skyddad för utmätning i vissa fall före försäkringsfallet, och 4 § ger bestämmelser om ett sådant skydd efter flyttning av försäkringens värde till en ny försäkring. I 5 § behandlas skyddet för en livförsäkring efter försäkringsfall såvitt angår utmätning för försäkringstagarens skulder. I 6 § anges vad som gäller för sambor m.m. I 7 § skyddas anställda m.fl., till vars förmån arbetsgivaren har tecknat försäkring. I 8 § finns regler om återkrav av vid försäkringstagarens konkurs. I 9 § behandlas skyddet mot utmätning för den berättigades skulder. Slutligen regleras utmätning av sjuk- och olycksfallsförsäkring i 10 §. 1 § En försäkring och ersättning som utfaller från den får tas i anspråk för försäkringstagarens och någon annan berättigads skulder i enlighet med detta kapitel och lagstiftningen i övrigt. 2003/04:150 15 kap. (Jfr 16 kap. 1 § promemorian och 7 kap. 1 § PFL.) Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, ger den allmänna regeln om att försäkringen och försäkringsersättning trots att den enligt 14 kap. 7 § första stycket inte ingår i försäkringstagarens kvarlåtenskap under vissa förutsättningar kan tas i anspråk för försäkringstagarens och andra berättigades skulder. Övervägandena finns i avsnitt 9.6. Även annan lagstiftning reglerar möjligheten att ta försäkringen i anspråk. När lagtexten hänvisar till lagstiftningen i övrigt innebär detta att kapitlet skall läsas tillsammans med i första hand utsökningsbalken, bl.a. bestämmelserna om utmätning av livräntor i 5 kap. 8 § och 7 kap. samt regeln om icke överlåtbar egendom i 5 kap. 5 § första stycket. Ett överlåtelseförbud i försäkringsvillkoren hindrar däremot inte utmätning. Också konkurslagen har betydelse för möjligheten att ta försäkringen eller delar därav i anspråk. Dess återvinningsregler kan sålunda tillämpas som grund för att återkräva erlagda försäkringspremier vid sidan av 15 kap. 8 §. får beaktas att i den mån försäkring inte kan utmätas den inte heller ingår i gäldenärens konkursbo (3 kap. 3 § konkurslagen). Verkan av förmånstagarförordnande m.m. 2 § En försäkring eller ett försäkringsbelopp, som tillfaller en förmånstagare till följd av ett förordnande som har kunnat återkallas, får tas i anspråk för försäkringstagarens skulder, om fordringen har uppkommit före försäkringsfallet och inte kan betalas ur försäkringstagarens förmögenhet eller kvarlåtenskap. En försäkring eller ett försäkringsbelopp, som tillfaller en förvärvare eller panthavare eller en förmånstagare till följd av ett oåterkalleligt förordnande, får inte tas i anspråk för försäkringstagarens skulder efter det att ett meddelande om förfogandet har kommit in till försäkringsbolaget. Om förfogandet avser ett försäkringsbrev som innehavaren måste förete för att få ut försäkringsersättning, blir förfogandet gällande mot försäkringstagarens borgenärer när den till vars förmån förfogandet äger rum får försäkringsbrevet i sin besittning. Utmätning av en försäkring eller ett försäkringsbelopp som tillfaller en förmånstagare får aldrig äga rum på grund av en ansökan som görs från det att förmånstagarens rätt inträdde. 2003/04:150 15 kap. (Jfr 15 kap. 12 och 13 §§ och 16 kap. 1 och 5 §§ promemorian samt 6 kap. 12 och 13 §§ och 7 kap. 1 och 5 §§ PFL.) Paragrafen innehåller vissa allmänna begränsningar i möjligheten att utmäta en försäkring eller ett försäkringsbelopp. Övervägandena finns i avsnitt 9.5.8 och 9.6. Paragrafen har utformats efter Lagrådets förslag, dock att treårsfristen har tagits in i ett tredje stycke och därmed är tillämplig på alla förmånstagarförordnanden. Första stycket ger ett särskilt skydd för utfallande ersättning som tillkommer en förmånstagare, såvitt angår utmätning för försäkringstagarens skulder. Dels kan borgenären göra anspråk på ersättningen bara om hans fordran uppkommer före försäkringsfallet en tämligen självklar regel, eftersom han i ett senare skede inte har kunnat räkna med ersättningen som en möjlighet att få betalt. Dels kan ersättningen tas i anspråk bara i sista hand, alltså när försäkringstagarens övriga egendom eller kvarlåtenskap inte räcker. Andra stycket innehåller regler om skyddet mot försäkringstagarens borgenärer efter vissa förfoganden över försäkringen överlåtelse, pantsättning eller förmånstagarförordnande som inte kan återkallas. I 14 kap. 10 § har ställts upp liknande regler om verkan av dubbelöverlåtelser och andra förfoganden till förmån för flera. Liksom där skiljer man mellan enkla försäkringsfordringar och försäkringar där försäkringsbrev som är innehavarpapper har utfärdats. I det förra fallet gäller ett krav på denuntiation hos försäkringsbolaget för att förfogandet skall få sakrättsliga verkningar, i det senare krävs tradition av försäkringsbrevet för en sådan effekt. Ett förmånstagarförordnande som är återkalleligt medför inget skydd mot borgenärerna enligt detta stycke. Bestämmelsen behandlar inte belåning av försäkringen hos försäk- Som Lagrådet utvecklat blir här allmänna regler tillämp- liga, närmast bestämmelserna i skuldebrevslagen. Enligt tredje stycket gäller en tidsfrist för utmätning i vissa fall. närerna har på sig att ansöka om utmätning för försäkringstagarens skulder, räknat från tiden då förmånstagarens rätt inträdde. kan han alltså känna sig trygg för krav från försäkringstagarens borge- När det finns flera förmånsrättstagare med rätt efter varandra, löper ny frist för varje förmånsrättstagare. Bestämmelsen omfattar både återkalleliga och oåterkalleliga förmåns- I det senare fallet är det tänkbart att förordnandet inte har fått någon sakrättslig verkan genom denuntiation enligt andra stycket, och då är det möjligt med utmätning inom den angivna fristen. Utmätning av livförsäkring för försäkringstagarens skulder 3 § Innan något försäkringsfall har inträffat får en livförsäkring som gäller på försäkringstagarens eller försäkringstagarens makes liv utmätas för försäkrings- tagarens skulder bara i den mån det under något av har betalats premie för försäkringen med belopp som överstiger 1.för tidsbegränsad försäkring som endast avser dödsfall: fem gånger den premie som beräknas belöpa på det året, 2.för livförsäkring där försäkringsbolagets betalningsskyldighet efter försäkringsfall är beroende av att en viss person lever, om den inte omfattas av 1:dubbla genomsnittet av de som betalats eller den under vilken försäkringen gällt, 3.för försäkring med periodisk utbetalning där försäkringsbolagets betalningsskyldighet är beroende av att en eller flera personer lever, om den inte omfattas av 1:femton procent av den premie som skulle ha betalats om försäkringen hade tecknats mot engångspremie vid början av . I fråga om fondförsäkring skall alltid gälla det som sägs i första stycket 2. Om prisbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring ändrats efter premiebetalningen, ändras det belopp som får utmätas i proportion till ändringen av prisbasbeloppet. (Jfr 16 kap. 2 § promemorian och 7 kap. 2 § PFL.) Paragrafen behandlar utmätningsskyddet före försäkringsfallet, då det i praktiken inte kan bli tal om utmätning för någon annans skulder än försäkringstagarens. Om försäkringstagaren avlider utan att det utgör försäkringsfall och försäkringen tillfaller en förmånstagare, kommer denne att behandlas som en försäkringstagare enligt paragrafen (se 1 kap. 4 § andra stycket). Reglerna är dock utformade så att utmätning inte kan ske för någons skulder när förutsättningarna för skydd är uppfyllda. Övervägandena finns i avsnitt 9.6.