prop · GR03101 · 2004-04-16 00:00:00 — Under de som års- redovisningen för staten tagits fram har redovis- ningsprinciperna i ökad grad tydliggjorts, tillgångar i större utsträckning invärderats eller tagits upp i redovisningen samt redovisning enligt bokföringsmässiga grunder vidare- utvecklats. Den successiva utvecklingen bidrar till att den statliga redovisningen blir tydligare och mer tillgänglig för analyser av hur den statliga ekonomin utvecklas ur olika aspekter. Gällande principer och förutsättningar beskrivs i avsnitt 4.5 Redovisnings- principer och tilläggsupplysningar. En konsolidering av myndigheternas redovisning innebär att transaktioner mellan myndigheter, t.ex. arbetsgivaravgifter för statligt anställda och bidrag mellan myndigheter tas bort, dvs. elimineras, i resultaträkningen och att fordringar och skulder mellan myndigheter elimineras i balansräkningen. På så vis erhålls en samlad redovisning för staten i sin helhet. I resultaträkningen redovisas redovisnings- periodens intäkter och kostnader. Statens kostnader innefattar driften av statens egen verksamhet och transfereringar. De största kostnaderna uppkommer i de stora bidrags- och försäkringssystem som staten hanterar, t.ex. socialförsäkringssystemet. För transfereringar sammanfaller kostnader och intäkter till största delen med betalningar. Den statliga verksamheten finansieras i viss utsträckning med avgifter från försäljning av varor och tjänster och bedrivs, med undantag för affärsverkens verksamhet, utan vinstkrav. En begränsad del av intäkterna kommer även i form av bidrag. Resultaträkningen redovisar ett underskott på , vilket kan jämföras med ett överskott på , dvs. en försämring med . De viktigaste förändrings- faktorerna är att skatter m.m. har minskat med 31 miljarder och att lämnade bidrag har ökat med . har kostnaderna för statens egen verksamhet minskat med , resultatet från andelar i dotter- och intresseföretag förbättrats med 12 miljarder och det finansiella nettot förbättrats med . Tabell 4.1 Konsoliderad resultaträkning Intäkter av avgifter och andra Avsättningar till/upplösning av före resultat från andelar Resultat från andelar i dotter- ÅRETS ÖVER-/UNDERSKOTT Diagram 4.1 Statens intäkter 2003 fördelade på typ av intäkt Anm.: Inom parentes anges motsvarande värden för redovisningsperioden Statens intäkter uppgick till , vilket är en minskning med jämfört med . Minsk- ningen förklaras i huvudsak av minskade finansiella intäkter och skatter m.m. I diagram- met ovan framgår dock att skatt m.m. fått en högre proportionell andel av statens intäkter. Detta beror på att de finansiella intäkterna minskat. De finansiella intäkterna utgörs främst av intäkter för förvaltning av statsskulden och minskade med till följd av ett lägre ränteläge både i och i andra länder. Skatter m.m. som är det största intäktsslaget uppgick till . Det är en minskning med jämfört med . Minskningen förklaras till största delen av ökade utbetalningar av kommunalskatter mot- svarande och den extra utdelning på som gjordes under 2002till staten av överskott. Fysiska personers inkomstskatt ökade med , medan juridiska personers inkomstskatt minskade med . De bokförda skatterna för fysiska och juridiska personer utgörs dels av preliminär- skatter avseende inkomståret, dels av slut- regleringar (skillnaden mellan slutlig och preliminär skatt) avseende det föregående inkomståret. Det innebär att redovisas preliminärskatter avseende 2003 och slutregler- ingar avseende 2002. Intäkter av mervärdesskatt ökade med till följd av ökad privat och Arbetsgivaravgifterna ökade med på grund av en högre lönesumma. Intäkter från avgifter och andra ersättningar ökade marginellt. De totala intäkterna av bidrag ökade med jämfört med föregående år. Inom posten har EU-bidragen förändrats bl.a. genom en ökning av miljö-, struktur- och regionala åtgärder samt genom bidrag från social- och regionalfonden. Diagram 4.2 Statens kostnader 2003 fördelat på typ av kostnad Finansiella kostnader () Anm.: Inom parentes anges motsvarande värden för redovisningsperioden Statens kostnader uppgick till , vilken är en minskning med jämfört med . Förändringen för- i huvudsak av att de finansiella kostnaderna minskat med , transfereringar ökat med samt att kostnaderna för statens egen verk- samhet minskat med . I diagrammet ovan redovisas en ökad andel kostnader för transfereringar jämfört med . Förändringen beror på att de finansiella kostnaderna minskat kraftigt. De finansiella kostnaderna utgörs i det närmaste enbart av kostnader avseende för- valtning av statsskulden. De finansiella kostna- derna har till följd av det lägre ränteläget jämfört med , minskat med . Kostnaderna för lämnade bidrag m.m. under rubriken uppgick till 2003, en ökning med jämfört med . Kostnaderna för socialförsäkringen ökade med . ålderspensioner utanför statsbudgeten ökade med netto. Den största förändringen är ökade kostnader för ekonomisk äldrepolitik i övrigt med . I det nya pensionssystemet har garantipension ersatt folkpension, pensionstillskott och det särskilda grundavdraget för pensionärer. Garantipensionen är fullt beskattad och därför ökar kostnaden. Denna skatteeffekt beräknades i budgeten att uppgå till ca avseende ålderspensioner och ytterligare avseende sjuk- och aktivitetsersättning (tidigare förtidspensioner). Utfallet blev dock sammanlagt ca . Ersättningen vid arbetsoförmåga ökade med sammanlagt . Kostnaderna för ekonomisk familjepolitik och läkemedelsförmånen ökade sammantaget med . Kostnaderna för arbetsmarknadspolitik ökade med främst beroende på ökade kostnader för arbetslöshetsersättning. avgift till EU ökade med . Kostnaderna för statens egen verksamhet uppgick till 2003, vilket är en minskning med jämfört med . Personalkostnaderna har minskat med . Kostnaderna för försäkringstekniska avsättningar för pensioner hos minskade med ca . Den främsta orsaken är en minskning av nyintjänad pension i pensions- rörelsen. Det beror bl.a. på att statens nya pensionsavtal (PA03) har ett större inslag av avgiftsbestämda förmåner och mindre andel förmånsbestämda förmåner. Statens löne- kostnader inklusive arbetsgivaravgifter ökade eller med . En del av ökningen förklaras med personalens löneutveckling, men också antalet anställda har ökat. Statens personal redovisas närmare i avsnitt 3.3.4. Övriga driftkostnader minskade med nästan . reservering för framtida garantiförluster ingår i övriga driftkostnader och dessa minskade med . Resultat från andelar i dotter- och intresseföretag ökade netto med . Det resultat som redovisas baseras på det redovisade nettoresultatet hos bolagen enligt årsbokslut , utom i några fall då ett tidigare delårsbokslut använts (se bilaga 3 Statliga bolag). I balansräkningen redovisas i sammandrag värdet av statens samtliga tillgångar, skulder och kapital. Värdet är beräknat per . I de fall marknadsvärden finns att tillgå för aktier och andelar i statliga bolag presenteras dessa i bilaga 3 Statliga bolag. Statens totala nettoförmögenhet, dvs. skillnaden mellan tillgångarnas och skuldernas bokförda värden, uppgick till -per . Det innebär en försämring med jämfört med . (Se vidare avsnitt 4.3.1 Nettoförmögenheten.) Den huvudsakliga orsaken till försämringen är resultaträkningens underskott på . Statsskulden ökade med . Den inhemska skulden ökade med och de utländska lånen minskade med . Tabell 4.2 Konsoliderad balansräkning Byggnader, mark och annan Maskiner, inventarier, Andelar i dotter- och Kassa, postgiro och bank Summa kassa och bank Garantier redovisas även i kapitel 7, Statliga garantier. Statens nettoförmögenhet är lika med skillnaden mellan tillgångarnas och skuldernas bokförda värde. Vid utgången av 2003 var nettoförmögen- heten -, dvs. staten hade en nettoskuld motsvarande detta belopp. Det är en försämring med jämfört med , då nettoförmögenheten var knappt - . Nettoförmögenhetens förändring fördelad på balansräkningens olika delar kan sammanfattas enligt nedan (miljarder kronor): Förändringen av nettoförmögenheten kan även beskrivas på följande sätt: Årets underskott enligt resultaträkning Värdeförändringar av aktier och andelar Förändringen av nettoförmögenheten är i första hand hänförbar till årets underskott i resultaträkningen på . Därutöver påverkas nettoförmögenheten av enstaka transaktioner som förändrar till- gångarnas eller skuldernas värde utan att de redovisas över resultaträkningen. Exempel är förändringar av aktier och andelar som redovisas direkt i balansräkningen, t.ex. förändringar av statligt ägda bolags egna kapital som inte är hänförbara till periodens resultat. medförde dessa effekter en minskning av nettoförmögenheten med ca . Det egna kapitalet i minskade med nästan , till största delen orsakat av valutakursförluster vid konsolidering av verksamhet i utlandet samt genom en justering för inflationen som påverkat det egna kapitalet positivt. egna kapital ökade med till följd av en förskjutning från minoritetägares egna kapital till eget kapital vid omstruktureringar av verksam- heten i , men också av en lika stor negativ påverkan från valutakursförluster vid konsolidering av verksamhet i utlandet. redovisar räntor på bostadsobligationer som tidigare överfördes från AP-fonderna som en ökning av statens netto- förmögenhet. Räntorna uppgick till . Vid eliminering av innehav av inomstatliga värdepapper uppstår, p.g.a. olika värderings- principer, en utjämningspost som redovisas som en minskning av nettoförmögenheten. 4.3.2Övriga förändringar i balansräkningen Under ökade de totala tillgångarna med till . De immateriella anläggningstillgångarna ök- ade med till följd av att balanserade utgifter för utveckling av IT-system ökade vid bl.a. och de allmänna försäkringskassorna samt Riksskatte- verket. De materiella anläggningstillgångarna ökade med . Pågående nyanlägg- ningar avseende projekt vid ökade med . Statliga väganlägg- ningar och järnvägsanläggningar ökade tillsam- mans med . Försvarets militära beredskapstillgångar ökade med . inklusive anläggningar ökade med . De finansiella anläggningstillgångarna mins- kade marginellt. Andelar i dotter- och intresse- företag ökade med . ökade med främst genom ett positivt resultat. ökade med genom aktieägar- tillskott. Andra långfristiga värdepappersinnehav minskade främst på grund av () minskade innehav av bostads- obligationer. Obligationer ingick i tidigare års överföring från AP-fonderna och har löstes in . Statens fordringar minskade med . Den största delen av minskningen förklaras av att , till skillnad mot föregående år, inte betalade ut arealbidrag och därför inte rekvirerade medel och tog upp en fordran på EU. Minskningen av fordringar motsvaras av ökning av övriga upplupna intäkter med motsvarande belopp, eftersom verket periodiserat kostnaden för det ännu ej utbetalda bidraget och motsvarande intäkt till 2003. Kortfristiga placeringar ökade med . Ökningen utgörs av RGK:s placering av kortsiktig överskottslikviditet på dagslåne- marknaden för att hantera kortfristiga förändringar i lånebehovet. På balansräkningens skuldsida ökade Avsättningar för pensioner med . Förändringen avser främst Statens pensionsverks avsättning för den samlade pensionsskulden. Riktlinjerna för avsättning är desamma som föregående år och skuldökningen förklaras främst av nyintjänad pension. Övriga avsättningar för garantiverksamhet minskade med . Övriga avsättningar består huvudsakligen av avsättning för risker i garantiengagemang och RGK:s reserverade medel för framtida garantiförluster. De minskade avsättningarna beror på minskad riskkoncentration, dollarns depreciering mot den svenska kronan, men också av amorteringar och förtida inlösen av stora affärer. Statsskulden ökade med och uppgick till . Svenska lån ökade med som utländska lån Den andel av statsskulden som upptas i utländsk valuta minskade därmed från till . För en närmare beskrivning av statsskuldens utveckling, se kapitel 3 Utvecklingen av statens ekonomi, avsnitt 3.3.2. Upplupna kostnader ökade med och avser huvudsakligen Statens jordbruksverks upplupna kostnader för arealersättning vilken ännu inte betalats ut till jordbrukare. Övriga förutbetalda intäkter vid RGK ökade med . Finansieringsanalysen visar statens betalningar fördelade på avsnitten statens verksamhet, investeringar, utlåning och finansiella aktiviteter. Finansieringsanalysen visar även förändringen av och respektive avsnitts påverkan på statens nettoupplåning . Statens nettoupplåning definieras som föränd- ringen av statsskulden justerad för orealiserade valutakursförändringar. Uppgifterna i finansieringsanalysen har sin grund i de konsoliderade resultat- och balansräkningarna samt i den information som myndigheterna inrapporterat i statsredovisnings- systemet. När det gäller affärsverken har information till viss del inhämtats i särskild ordning. Avgifter och andra ersättningar Finansiellt netto för statens Kassaflödet avseende statens verksamhet var 2003 positivt och uppgick till , vilket är en minskning från föregående år med (se tabell 4.4 posten statens verksamhet). Förändringen beror på minskade skatte- inbetalningar och ökade utbetalningar av trans- fereringar. Skatterna minskade med nära och transfereringarna ökade med vilket påverkade statens nettoupplåning negativt. Utdelningarna från dotter- och intresse- företag som redovisas under posten avgifter och andra ersättningar uppgick till , vilket var högre än föregående år. Förändringar av skulder och fordringar som redovisas under justeringar till betalningar, påverkade statens kassaflöde positivt med till stor del beroende på att bostadsobligationer till ett bokfört värde av sålts . Statens investeringsutgifter uppgick till . Investeringar i finansiella anläggningstillgångar var , vilket är en ökning från föregående år med . Ökningen är framför allt hänförlig till kapitaltillskott i och . De materiella investeringarna uppgick till , vilket är en ökning med jämfört med föregående år. Investeringar i beredskaps- tillgångar och väganläggningar ökade med , respektive . Investeringar i andra materiella anläggningstillgångar minskade. Tabell 4.4 Materiella investeringar Investeringar i immateriella tillgångar uppgick till , vilket är i samma nivå som föregående år. Investeringarna avser främst IT-system hos olika myndigheter, bl.a. Riksför- säkringsverket och . I not 58 lämnas utförligare information om investeringar i anläggningstillgångar. Nettoutlåningen, dvs. saldot mellan nyutlåning och amorteringar, uppgick till vilket ger ett negativt kassaflöde i finansieringsanalysen med motsvarande belopp. Jämfört med föregående år har amorteringarna minskat med , i huvudsak beroende på ett lån på som amorterade . Nyut- låningen är jämfört med föregående år. I not 59 lämnas utförligare information om nyutlåning och amorteringar. Nettobetalningar från finansiella aktiviteter uppgick till -40,, vilket innebär att nettobetalningsflödet för- bättrades med jämfört med . Den viktigaste förändringsfaktorn är att ränteutbetalningarna för statsskulden har minskat jämfört med föregående år. Statens nettoupplåning visar förändringen av statens upplåning justerad för valutakurs- förändringar i utländsk valuta. Statens nettoupplåning var , vilket utgör en förändring jämfört med föregående år med . Statens lån har ökat. ökade statsskulden med . De orealiserade valutakursvinsterna som har begränsat statens nettoupplåning uppgick till . I kapitel 6 ges en förklaring till skillnader mellan resultaträkning, finansieringsanalys och statsbudgetens utfall. Årsredovisningen för staten grundas på statliga myndigheters årsredovisningar, vilka upprättas enligt förordningen (2000:605) om årsredovis- ning och budgetunderlag (FÅB). De konsoliderade resultat- och balans- räkningarna och finansieringsanalysen är upp- ställda enligt regeringens beslut (Fi 2003/6219) om normering av avgränsning och uppställningsformer som grund för underlag till års- redovisningen för staten 2003. De uppställnings- former som föreskrivs där, bygger på de uppställningsformer som föreskrivits för myndigheterna med vissa anpassningar för årsredovisningen för staten. Räkenskapsåret utgörs av kalenderår. Redovisning av kostnader och intäkter sker enligt bokföringsmässiga grunder. organisation m.m. till , där regeringen bl.a. konstaterar att Allmänna arvsfonden inte bör redovisas bland statens tillgångar i årsredovisningen. Propositionen behandlades av utan att gav uttryck för någon avvikande mening. Regeringen har därför beslutat att Allmänna arvsfonden inte ska ingå i års- redovisningen för staten . Jämförelse- talen har ändrats i enlighet med denna förändring. () har på regeringens uppdrag haft att kartlägga hur redovisningsnormering beslutas i ett urval länder och utifrån detta bedöma och lämna förslag till vilka eventuella ändringsbehov som finns för svensk statsförvaltning. Frågan om lämplig reglering avseende årsredovisningen för staten skulle särskilt övervägas och föreslås. 4.5.1Avgränsning av redovisningsenheten redovisades . Balans- och resultaträkningarna samt finansieringsanalysen omfattar staten, avgränsad i enlighet med ovan nämnda regeringsbeslut. Detta innebär att dessa dokument omfattar myndigheter under riksdag och regering, med undantag för som på grund av dess speciella ställning inte ingår. AP-fonderna och ingår inte heller på grund av att fondernas tillgångar har en annan karaktär än statens tillgångar i övrigt och att ålderspensionssystemet bör hanteras och redovisas för på ett enhetligt sätt. ingår dock, då detta kapital ursprungligen tillskjutits av staten och därför kan ses som statens ägarandel i . De allmänna försäkringskassorna, som är fristående offentligrättsliga organ, omfattas eftersom deras verksamhet finansieras med anslag. En förteckning över vilka organisationer som omfattas av staten med denna avgränsning, och som ingår i de konsoliderade resultat- och balansräkningarna och finansieringsanalysen, återfinns i bilaga 2 Statliga myndigheter m.m. års årsredovisning för staten omfattades även Allmänna arvsfonden av denna avgränsning. har regeringen lämnat proposition (2002/03:136) om fondens att regeringen överväger behovet av att i lag eller annan beslutsform som råder över, lägga fast grundläggande regler för årsredovisningen för staten. Ett rent principiellt ställningstagande till normeringen av årsredovis- ningen för staten talar för att den som upprättar redovisningen inte bör ha inflytande över de grundläggande redovisningsreglerna. ESV:s bedömning är emellertid att det i praktiken inte kan verifieras något sådant behov . Regeringen bedriver ett utvecklingsarbete om den ekonomiska styrningen i staten (se kapitel 13), där frågor om avgränsning av staten och statsbudgeten behandlas tillsammans med utformning av en statsbudget enligt mer bokföringsmässiga principer. Förslag inom detta arbete kommer med stor sannolikhet att påverka en normering av årsredovisningen för staten. I anslutning till det arbetet bör frågan om eventuell lagreglering, eller annan förändring, av normering av årsredovisningen för staten behandlas. Principen för redovisning av transfereringar och skatter är att de redovisas enligt bokförings- mässiga grunder. Det innebär att skatter ska redovisas det år till vilket intäkten hänför sig och transfereringar redovisas det år till vilket kostnaden hänför sig. Innebörden av dessa principer är inte klarlagd i alla detaljer och deltar i ett internationellt utvecklings- arbete i syfte att klargöra principerna. Metoder för att bedöma transfereringar och skatter hänförliga till är inte fullt utvecklade. Det innebär att transfereringar periodiseras endast när kostnaden tydligt är hänförlig till ett visst år. Exempel på detta är avgift till Europeiska unionen. I övriga fall bedöms kostnaden sammanfalla med betalningen. När det gäller skatter är metoden sådan att debiterade skatter tas upp som en intäkt/fordran, medan inbetalade, ej debiterade, skatter tas upp som en skuld. För restförda skatter sker nedskrivning för befarad uppbörds- förlust. De tillämpade principerna innebär dock inte att alla skatter redovisas det år till vilket intäkten hänför sig. diskuteras förslag till övergång till s.k. fullt periodiserade skatter, vilket innebär att för ett visst år tas intäkten upp till det belopp skatter hänförliga kan beräknas till, med tillägg för justering för det slutliga taxerings- utfallets avvikelse från motsvarande beräkning . En gemensam s.k. brytdag gäller för samtliga myndigheters räkenskaper. Denna dag har detta år fastställts till . Med begreppet brytdag avses den dag då den löpande bok- föringen av händelser som berör den avslutade räkenskapsperioden avslutas. Fram till och med brytdagen bokförs leverantörsskulder och kund- fordringar. Efter brytdagen redovisas händelser som härrör från den avslutade perioden som upplupna kostnader respektive intäkter (dvs. som periodavgränsningsposter). Den gemen- samma brytdagen är en förutsättning för att fordringar och skulder mellan myndigheterna ska kunna stämma överens. Konsolidering sker genom en sammanläggning av myndigheternas balansräkningar och resultat- räkningar efter det att interna mellanhavanden i form av t.ex. fordringar, skulder, intäkter och kostnader mellan myndigheter eliminerats. Information från myndigheterna har hämtats både från statsredovisningen och ur myndig- heternas årsredovisningar. Utöver elimineringar av transaktioner mellan myndigheter har även transaktioner som varken är intäkter eller kostnader respektive fordringar eller skulder för staten som helhet eliminerats. Ett exempel är statens arbetsgivaravgifter för egen personal som före eliminering redovisas som personalkostnad hos myndigheterna och som intäkt av uppbörd hos . Vissa typer av transaktioner omklassificeras i årsredovisningen för staten i förhållande till myndigheternas redovisning. Anledningen till detta är att de ur statens perspektiv utgör t.ex. kostnader för verksamheten och inte trans- fereringar. Ett exempel är omklassificering av statens tjänstepensioner som redovisas som personalkostnad i statens årsredovisning, men skilt från verksamhetens kostnader i den berörda myndigheten pensionsverks årsredovis- ning. I några fall följer inte myndigheterna de resultat- och balansräkningsscheman som generellt är föreskrivna. För affärsverk gäller dessutom särskild uppställningsform. Detta medför att vissa resultat- och/eller balansposter måste omklassificeras innan en konsolidering görs. För att det ska vara möjligt att eliminera s.k. inomstatliga poster, dvs. kostnader, intäkter, fordringar och skulder mellan myndigheter, används rutiner för s.k. motpartsavstämning mellan myndigheter. har avstäm- ningen utvidgats till hela resultaträkningen. Det har givit ökad precision i elimineringar av kostnader och intäkter inom staten. Områden där kvaliteten särskilt ökat tack vare denna utveckling är försvarssektorn, där transaktioner mellan berörda myndigheter är särskilt om- fattande. Det har påverkat den totala resultat- räkningen marginellt, men den underliggande informationen om bl.a. varor, tjänster och hyror i noter har förbättrats jämfört med tidigare. Kvaliteten i motpartsavstämningen, som infördes , har successivt förbättrats. I samband med årsredovisning kan nu konstateras att denna utveckling fortsatt. Motpartsdifferenserna är färre än och har kunnat utredas i större utsträckning. Säkerheten i de belopp som presenteras i den konsoliderade balans- och resultaträkningen har därmed ökat. Dessutom inkluderas upplupen inflations- kompensation för alla typer av realobliga- tioner. Statsskulden ökade med i och med införandet av det nya sättet att mäta. /2003 beräknades den konsoliderade statsskulden, med tidigare mät- metod till , medan den enligt det nya sättet att mäta uppgick till . Jämförelsetalen har justerats i 4.5.8Ändrade redovisningsprinciper, balansräkningen. Statsskulden ska, enligt regeringsbeslut, konsekvent mätas inklusive derivat- instrument, som skuldbytesavtal och valuta- terminer.