prop · GR03108 · 2004-03-09 00:00:00 — I de ovan beskrivna situationerna torde man i regel kunna uppnå önskat resultat genom dödning och nyinteckning. Dödning i förening med nyin- teckning kan visserligen medföra att den nya inteckningen får en sämre förmånsrätt. Detta framstår dock inte som skäl nog för att in- föra relativt invecklade regler om byte av inteckningsvaluta, särskilt som sådana regler skulle komplicera och fördyra systemet. Därtill kommer att man, som Stiftelsen har framhållit, inte har upplevt något behov av regler om byte av inteckningsvaluta på sjöfartsregistrets område (se betänkandet s. 81). I ett par speciella situationer finns det anledning till ytterligare över- väganden. En sådan situation, som bl.a. har pekat på, är när en valuta helt upphör, t.ex. därför att en stat övergår till en annan valuta. En annan liknande situation är när en valuta visser- ligen består men upphör att vara noterad. Allmänt sett torde den tidigare föreslagna regeln som innebär att inteckning bara får beviljas i en sådan valuta för vilken det löpande finns tillgång till en tillförlitlig kurs för växling till svenska kronor (se ovan avsnitt 5.2), medföra att dessa situationer blir mer ovanliga än om alla tänkbara inteckningsvalutor tillåts. I de nämnda situationerna kan fastighetsägaren i och för sig välja att, med eventuell panthavares samtycke, döda den aktuella inteckningen och sedan ta ut en ny inteckning. En sådan åtgärd kan dock, som ovan har angetts, medföra att företrädesrätten rubbas. I promemoria föreslogs mot den bakgrunden särskilda regler om byte av inteckningsvaluta. Enligt förslaget skulle ett valutabyte kunna ske om det inte längre finns tillgång till någon växelkurs för den utländska valutan. Vid den fortsatta beredningen av förslagen i promemorian framkom dock att de problem som kan förutses i dessa situationer är mycket begränsade och torde kunna hanteras utan några särskilda regler. Den praktiskt sett mest påtagliga situation när en reglering av det slag som föreslogs i promemorian kan synas påkallad är när ett land övergår från nationell valuta till euro. Om den utländska valuta som en inteck- Prop. 2003/04:108 ning är bestämd i ersätts med euro, följer emellertid av en EG-förordning om kontraktskontinuitet att inteckningen blir giltig i euro (se rådets för- ordning [EG] nr 974/98 av om införande av euron, EGT nr L 139, , s. 1). Förordningen gäller utan vidare åtgärder i alla EU:s medlemsstater. Några särskilda svenska regler behövs alltså inte. Att en inteckningsvaluta, för vilken det har funnits en löpande växelkurs, upphör utan att ersättas med euro, torde i praktiken bli mycket ovanligt. Att en valuta av någon annan anledning än en övergång till euro upphör att noteras och att det därför inte längre finns en tillförlitlig växelkurs i torde också vara ovanligt. I lagrådsremissen har uttalats att dessa situationer torde kunna hanteras med tillämpning av gällande bestämmelser om dödning och nyinteckning. Lagrådet har invänt mot detta uttalande. Regeringen delar bedömningen att dödning och nyinteckning inte innebär någon lösning på det problem som en valutas upphörande kan ge upphov till. Några särskilda regler för de undantagssituationer som det här är fråga om torde emellertid inte behövas. Om den valuta som en inteckning är bestämd i upphör får, som Lagrådet har varit inne på, vid en exekutiv försäljning en värdebe- stämning av inteckningen och fordringen ändå göras till ett så rättvisande belopp som möjligt. Hur en sådan inteckning bör behandlas vid en exekutiv försäljning diskuteras nedan (se även avsnitt 6.2). Mot denna bakgrund delar regeringen utredningens bedömning att det inte finns tillräckliga skäl att införa särskilda regler som möjliggör byte av inteckningsvaluta. Det kan dock finnas anledning att följa utvecklingen och se över frågan på nytt när de nya reglerna har varit i kraft . Regeringens bedömning: De föreslagna reglerna om att inteckning skall kunna bestämmas i utländsk valuta bör inte föranleda några ändringar i reglerna om panträtt. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (se betänkandet s. 8587). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har framfört någon annan Bakgrund: Panträtt i fastighet upplåts genom att fastighetsägaren överlämnar pantbrevet som pant för fordringen (se 6 kap. 2 § jorda- Ett datapantbrev anses överlämnat när borgenären har registre- rats i pantbrevsregistret. Om skulden understiger pantbrevets belopp, uppkommer att outnyttjat intervall, överhypotek. ägaren använda för att pantsätta fastigheten som säkerhet gentemot en ny borgenär, s.k. andrahandspantsättning. Panträtten ger en borgenär rätt till betalning ur fastigheten intill pantbrevets belopp. rätt till ett tillägg som högst kan uppgå till av inteck- ningsbeloppet jämte viss ränta (se 6 kap. 3 § första stycket jordabalken). När det gäller tillägg finns en särskild begränsningsregel om s.k. Den gäller om flera pantbrev har överlämnats som säkerhet för en fordran och inteckningarna har samma företrädesrätt eller Prop. 2003/04:108 gäller efter varandra. Inteckningarna skall då slås ihop och tillägget skall beräknas på pantbrevens sammanlagda belopp (se 6 kap. 3 § andra stycket jordabalken). När det gäller företagsinteckningar upplåts säkerhet genom överlämn- ande av företagsinteckningsbrevet (se 1 kap. 2 § första stycket lagen om företagsinteckning). Säkerhet kan upplåtas i andra hand och det finns regler om blockbildning och tillägg motsvarande de som gäller be- träffande fast egendom (se 1 kap. 2 § andra stycket och 3 § lagen om företagsinteckning). Skälen för regeringens bedömning: Införande av en möjlighet att bestämma en intecknings belopp i utländsk valuta innebär inga egentliga problem i panträttsligt hänseende. kan fordringen vara bestämd i utländsk valuta men inteckningen måste alltid vara uttryckt i svenska kronor. kommer såväl fordringen som inteckningen att kunna bestämmas i utländsk valuta. Lika med utredningen anser regeringen att detta inte leder till något behov av ändringar av reglerna om upplåtelse av panträtt. Bestämmelsen om blockbildning syftar till att förhindra manipulationer som påverkar ägarhypotekets storlek och läget för olika andrahandspant- havare (jfr prop. 1970:20 del A s. 399 f., 1971:179 s. 46, 1983/84:128 s. 58 och 2002/03:49 s. 117). Som utredningen kommit fram till synes inte själva blockbildningen kompliceras av att olika valutor förekommer på annan sätt än att en omräkning får ske av den utländska valutan. Något behov av lagändringar i denna del har inte framkommit. Fast egendom och tomträtt Exekutiv försäljning av fast egendom kan komma till stånd efter utmät- Utmätning kan även avse ett helt eller delvis obelånat pantbrev. så sätt kan ett ägarhypotek tas i anspråk. Fast egendom som utmätts skall som huvudregel säljas på offentlig auktion (se 12 kap. 1 § utsökningsbalken). Innan auktionen kan ske, skall ett bevakningssammanträde hållas. Vid ett sådant sammanträde anmäler borgenärerna sina fordringar. När sammanträdet har avslutats, skall en sakägarförteckning upprättas med uppgifter om de fordringar och övriga anspråk som skall beaktas vid försäljningen (se 12 kap. 2430 §§ Om de inblandade inte medger annat, är en förut- sättning för försäljning att köpeskillingen och andra influtna medel täcker de fordringar som har bättre rätt än sökandens fordran och förrättnings- Om ett bud godtas, är köparen skyldig att betala hand- Resterande köpeskilling skall betalas vid fördelningssamman- trädet (se 12 kap. 35 § utsökningsbalken). får normalt inte utbetalning till borgenären ske förrän fördelningen har vunnit laga kraft, om inte borgenären ställer säkerhet (jfr 13 kap. 14 § 4 När den exekutiva auktionen har vunnit laga kraft och betalning har erlagts, är en inteckning utan verkan till belopp som enligt Prop. 2003/04:108 sakägarförteckningen inte täcks av köpeskillingen eller andra medel, om inte kronofogdemyndigheten har förordnat om fortsatt inteckningsansvar (se 6 kap. 12 § jordabalken). kan under vissa förutsättningar i stället sälja en fastighet under hand (se 12 kap. 57 § utsökningsbalken). Även vid en sådan försäljning skall en sakägarförteckning upprättas (se 12 kap. 58 § utsökningsbalken). Skyddsbelopp och lägsta bud skall också bestämmas på motsvarande sätt som vid en exekutiv auktion. Vid konkurs kan en fastighet säljas exekutivt eller på annat sätt än exekutivt (se 8 kap. 6 § första stycket konkurslagen (1987:672]). För exekutiv försäljning under konkurs gäller reglerna om exekutiv försäljning efter utmätning i tillämpliga delar (se 8 kap. 1 § tredje stycket utsökningsbalken). Som tidigare angetts ger företagsinteckning allmän förmånsrätt (se 11 § förmånsrättslagen [1970:979]). Allmän förmånsrätt gäller endast vid konkurs, vilket innebär att borgenären har en prioriterad rätt till betalning som inte belastar bara viss egendom (jfr 2 § första stycket förmåns- rättslagen). Utsökningsbalkens regler om utmätning är således inte aktu- ella för denna typ av inteckningar. Vid konkurs är huvudregeln att lös egendom skall säljas på auktion eller på annat sätt (se 8 kap. 7 § första stycket konkurslagen). Om fast egendom ingår i boet får, som ovan nämnts, konkursförvaltaren begära exekutiv försäljning. Vid exekutiv försäljning av registrerat skepp eller skeppsbygge gäller lik- nande regler som vid exekutiv försäljning av fast egendom (se 10 kap. ut- sökningsbalken). Det finns inga särskilda bestämmelser i utsöknings- balken om omräkning av skeppsinteckningar i utländsk valuta till svenska kronor. Reglerna om exekutiv försäljning av luftfartyg hänvisar i allt väsentligt till motsvarande regler avseende försäljning av skepp (se 11 kap. utsök- ningsbalken). Annan fördelning enligt principerna i utsökningsbalken Utsökningsbalkens regler om fördelning av köpeskilling för fast egen- dom som sålts på exekutiv auktion tillämpas även vid fördelning av medel i andra sammanhang än exekutiv försäljning, t.ex. vid expropria- tion och fastighetsreglering (se 6 kap. 18 § expropriationslagen [1972:719] och 5 kap. 16 § fastighetsbildningslagen [1970:988]). 6.2Omräkning av pantbrev vid exekutiv försäljning av fastighet m.m. Regeringens förslag: När en fastighet eller tomträtt säljs exekutivt, skall kronofogdemyndigheten vid upprättande av sakägarförteck- ningen räkna om pantbrev i utländsk valuta till svenska kronor. Ett påslag skall då göras . Vid fördelningen skall en slutlig omräkning göras. skall därvid inte kunna tas upp till ett högre belopp i svenska kronor än det som har angetts i sakägarför- teckningen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 92100 och 159), dock att utredningen även har föreslagit en bestämmelse om omräkning avseende inteckning i registrerat skepp. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att invända mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag Omräkning av pantbrev i fast egendom och tomträtt Vid bevakningssammanträdet skall, som framgått ovan, borgenären an- mäla sin fordran. En borgenär som har en fordran i utländsk valuta anses kunna bevaka ett högre belopp än som följer av kursen vid bevak- ningstillfället, varefter detta senare får fixeras på fördelningsdagen (se m.fl., Utsökningsbalken, 3 uppl. 1999 s. 558). I sakägarförteck- ningen tas fordran upp till det belopp den beräknas uppgå till på fördel- ningsdagen. Vid försäljning av fast egendom och tomträtt gäller dock den begränsningen som kan följa av att panträtt inte får åtnjutas för mer än pantbrevets belopp jämte visst tillägg enligt reglerna i jordabalken (se 12 kap. 27 § första stycket utsökningsbalken, jfr 6 kap. 3 § jordabalken). I det föregående har regeringen gjort den bedömningen att ett pantbrev i utländsk valuta bör räknas om till svenska kronor i samband med det exekutiva förfarandet (se ovan avsnitt 5.2). Detta förfarande innefattar dock flera moment under en viss tidsrymd (jfr ovan under Bakgrund). Utredningen har angett att det mellan upprättandet av sakägarförteck- ningen och fördelningen kan löpa ca vid offentlig auktion och ca vid underhandsförsäljning (se betänkandet s. 94). Frågan är då till vilken tidpunkt omräkningen av ett pantbrev skall knytas och i vilken utsträckning man bör ta hänsyn till eventuella valuta- förändringar det exekutiva förfarandet pågår. Utredningen har ansett det lämpligt att en omräkning görs före för- säljningen. Motsatsen skulle t.ex. innebära att det lägsta budet fick sättas som summorna av olika valutor. Som utredningen har angett skulle en sådan lösning ha åtskilliga nackdelar, bl.a. skulle auktionsförrättningen försvåras och en intressent skulle få svårare att bedöma vad han eller hon kan tvingas att betala. Remissinstanserna har inte haft någon annan upp- fattning än utredningen i denna fråga. Omräkning av pantbrev i utländsk valuta till svenska kronor bör därför ske före försäljningen. Det är naturligt att den sker vid upprättandet av sakägarförteckningen. Det sagda leder till frågan om en borgenär bör kunna bevaka ett högre belopp i svenska kronor än pantbrevets belopp för att gardera sig mot eventuella valutaförändringar fram till den slutliga fördelningen. Detta framstår som rimligt; om denna möjlighet inte skulle ges, skulle en borgenär med ett pantbrev i utländsk valuta få bära hela valutarisken om den svenska kronan minskar i värde i förhållande till den utländska valutan. Frågan kan dock få betydelse även för övriga borgenärer efter- som det omräknade kapitalbeloppet påverkar även skyddsbeloppet och lägsta budet. Detta talar för att det belopp som får bevakas på något sätt bör begränsas. Som utredningen påtalat står här två intressen emot varandra: å ena sidan de EG-rättsliga principerna att det skall vara lika attraktivt och inte dyrare att inteckna i utländsk valuta, å andra sidan intresset av att lägsta budet inte sätts för högt (se betänkandet s. 95). Som uttalades i Trummer-domen får en medlemsstat vidta de åtgärder som är nödvändiga för att inteckningssystemet på ett säkert och överskådligt sätt skall lägga fast hypotekshavarnas rättigheter inbördes (jfr avsnitt 5.2). Detta torde ha bäring även på exekutionsförfarandet. Intresset av förutse- barhet gör att det finns skäl att begränsa borgenärens möjligheter att gardera sig för valutaförändringar. En begränsning torde alltså inte strida mot EG-rätten. Utredningen har diskuterat tre alternativa begränsningar. Gemensamt är att omräkning sker vid upprättandet av sakägarförteckningen. Det första alternativet innebär att beloppet inte får ändras efter omräkningen. Enligt det andra alternativet fastställs det omräknade beloppet slutligt först vid fördelningen, varvid ett lägre belopp (men inte ett högre) kan fastställas. Det tredje alternativet innebär att ett visst påslag får göras vid omräkningen som gardering mot kursförändringar. Vid fördelningen görs sedan den slutliga fastställelsen (se betänkandet s. 96 f.). Utredningen har förordat alternativ tre. Som utredningen framhållit är det enbart alternativ tre som innebär att man vid den slutliga fördelningen kan ta hänsyn till valutaförändringar i båda riktningar, dvs. både sådana som innebär en försvagning av kronan och en förstärkning. Alternativen ett och två innebär däremot en större risk för att långivare kompenserar sig genom att begära pantbrev på högre belopp än fordringen. Ingen av remiss- instanserna har motsatt sig utredningens förslag i denna del. Regeringen delar utredningens bedömning och föreslår därför att kronofogdemyndigheten skall räkna om pantbrev bestämda i utländsk valuta till svenska kronor redan vid upprättandet av sakägarförteckningen och därvid göra ett schablonmässigt påslag för efterföljande kursför- ändringar. Utredningen har föreslagit att påslaget skall utgöra . En sådan ordning innebär visserligen att en borgenär kan göra en valuta- förlust om påslaget inte räcker till för att täcka en försvagning av den svenska kronan i förhållande till en viss utländsk valuta. Det synes dock inte medföra större olägenheter än att det får godtas. Ett begränsat påslag framstår som nödvändigt för att systemet på ett säkert och överskådligt sätt skall kunna lägga fast borgenärernas rättigheter inbördes. Ett högre eller obegränsat påslag framstår som mindre lämpligt eftersom det skulle medföra ett större utrymme för kursförändringar och därmed minska förutsebarheten för övriga borgenärer. Mer betydande valutaförändringar torde dessutom vara ovanliga under de relativt begränsade tidsrymder som det här blir fråga om. Det framstår vidare som rimligt att borgenären med inteckning i utländsk valuta får bära någon del av valutarisken. Som påtalat innebär förslaget ju i de flesta fall att det blir borgenärer med fordringar med sämre rätt än exekutionsfordringen som i realiteten får bära kurs- och valutarisken. Regeringen delar således utredningens bedömning och anser att ett på- slag om är väl balanserat vid upprättandet av sakägarför- teckningen. Värdet på fördelningsdagen bör vara avgörande för den slut- liga beräkningen av i vilken utsträckning en fordran är förenad med för- månsrätt. bör då inte kunna tas upp till ett högre belopp än det som har angetts i sakägarförteckningen. Lagrådet har uppmärksammat den situationen att den valuta som pantbrevet är bestämt i har upphört eller ersatts av en annan valuta. Regeringen kan i den delen konstatera att om den utländska valutan har ersatts av euro, följer av en EG-förordning att pantbrevet utan vidare skall räknas om från euro till svenska kronor enligt de ovan angivna principerna (jfr ovan avsnitt 5.3). Om den utländska valutan har ersatts av någon annan valuta än euro, torde omräkningen av pantbrevet kunna ske enligt allmänna principer för omräkning av fordringar i samband med exekution. Ytterligare bestämmelser behövs inte. En företagsinteckning ger allmän förmånsrätt. Förmånsrätten gäller så- ledes endast i konkurs. Även i en konkurs måste dock en inteckning i utländsk valuta räknas om till svenska kronor eftersom det är nödvändigt för att beräkna i vilken utsträckning en fordran är förenad med förmåns- rätt. När bör då omräkningen ske? En fordran i utländsk valuta skall enligt konkurslagen beräknas efter den kurs som gäller den dag då utdelningsförslaget upprättas (se 5 kap. 13 § sista stycket konkurslagen). Det är naturligt att värdet av den förmånsrätt som gäller på grund av en företagsinteckning bestämd i utländsk valuta beräknas efter samma principer. En företagsinteckning i utländsk valuta bör alltså räknas om enligt den kurs som gäller den dag då utdelningsförslaget upprättas. Några särskilda regler för detta torde inte behövas. Omräkning av pantbrev i registrerat skepp m.m. Inteckningar i skepp och luftfartyg kan, som tidigare nämnts, enligt gällande rätt beviljas i utländsk valuta. Särskilda lagregler för omräkning till svenska kronor vid en eventuell exekutiv försäljning saknas. Utredningen har föreslagit att motsvarande principer som ovan har föreslagits beträffande omräkning av pantbrev i fast egendom skall inför- as för omräkning av pantbrev i skepp och luftfartyg. Som utredningen har angett kan det anföras skäl för att samma principer gäller för inteckningar i skepp och luftfartyg som är bestämda i utländsk valuta som beträffande fastighetsinteckningar i utländsk valuta. Å andra sidan är förhållandena för dessa typer av inteckningar annorlunda än när det gäller fastighets- och företagsinteckningar. Inteckningar i skepp och luftfartyg kan beviljas i utländsk valuta. Frågan om det Prop. 2003/04:108 behövs några speciella regler för omräkning av pantbrev i dessa fall behöver analyseras närmare. Regeringen lämnar därför i detta sammanhang inte något förslag beträffande skepp och luftfartyg. 6.3Vilken kurs skall kronofogdemyndigheten använda vid omräkningen? Regeringens bedömning: bör vid omräk- ning av pantbrev i utländsk valuta tillämpa samma principer som vid omräkning av fordringar i utländsk valuta. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning (se betänkandet s. 92 samt 100 och 101). Remissinstanserna: Ingen remissinstans har redovisat någon annan uppfattning. Skälen för regeringens bedömning: En fordran skall, som tidigare angetts, tas upp med det belopp den beräknas uppgå till på den dag för- delningen skall ske (se t.ex. 10 kap. 12 § respektive 12 kap. 27 § utsök- ningsbalken). Varken utsökningsbalken eller konkurslagen innehåller några särskilda regler om efter vilken kurs en fordran i utländsk valuta skall räknas om. Reglerna i 7 § lagen (1936:81) om skuldebrev anses i stället få tjäna till ledning (se t.ex. m.fl., Utsökningsbalken, 3 uppl., 1999 s. 377 f.). Det innebär att gäldenären normalt har möjlighet att betala ett skuldebrev i utländsk valuta i den inhemska valutan efter värdet på betalningsdagen. Regeringen delar utredningens bedömning att det är praktiskt och lämpligt att samma principer gäller för omräkningar av både fordringar och pantbrev i utländsk valuta. Det är kronofogdemyndigheten som skall göra omräkningarna i båda fallen. Det saknas anledning att nu ändra de gällande principerna för hur man vid exekution skall be- handla fordringar i utländsk valuta. Vid omräkning av pantbrev i sam- band med exekution bör man därför ansluta till samma principer. Några särskilda bestämmelser behövs inte. Regeringens bedömning: Regeringen avser att återkomma med förslag till ändringar i lagen om stämpelskatt. Utredningens bedömning: Utredningen har ansett att förslagen om inteckning i utländsk valuta inte bör föranleda ändringar i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter och att be- stämmelserna i 3 § förordningen (1984:406) om stämpelskatt vid inskriv- ningsmyndigheter bör gälla oförändrade vid fastställande av stämpelskatt avseende fastighets- och företagsinteckningar i utländsk valuta (se be- tänkandet s. 103106). Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. ett antal inskrivnings- Prop. 2003/04:108 myndigheter och Riksbank, har ansett att bestämmelserna i 3 § förordningen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter är otidsenliga och bör ses över. har framfört vissa syn- punkter när det gäller skattereduktion vid dödning och samtidig nyin- teckning. Skälen för regeringens bedömning: Stämpelskatt skall betalas bl.a. när inteckningar beviljas (se 1 § och 25 § lagen [1984:404] om stämpel- skatt vid inskrivningsmyndigheter [stämpelskattelagen]). finns regler om beräkning av värdet av utländsk valuta i 3 § förordningen (1984:406) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndig- heter (stämpelskatteförordningen). Enligt dessa bestämmelser skall värdet av utländskt myntslag beräknas efter den köpkurs på checkar, ut- ställda i samma myntslag, som gäller för skattskyldig- hetens inträde. I paragrafens andra stycke anges att skall be- sluta hur beräkningen skall ske om värdet inte kan beräknas enligt huvudregeln. Reglerna tillämpas bl.a. för beskattning av skeppsinteck- ningar i utländsk valuta. Flera remissinstanser har framhållit att det inte längre finns någon en- hetlig köpkurs på checkar och att bestämmelserna i förordningen är omoderna och bör ses över. Regeringen anser i likhet med vissa remissinstanser att de aktuella be- stämmelserna framstår som otidsenliga och bör ändras. Frågan om hur stämpelskatt skall beräknas när en inteckning är bestämd i utländsk valuta bör dock enligt regeringen tas in i stämpelskattelagen. Inom pågår ett mer omfattande arbete som rör frågor om stämpelskatt. Överväganden i fråga om beräkning av stämpelskatt när inteckningsbeloppet är bestämt i utländsk valuta bör lämpligen behandlas med övriga förslag om ändringar i stämpelskattelagen. Inriktningen är att ett förslag skall läggas fram . Regeringen återkommer därför i nu aktuell del i samband med övriga förslag om ändringar i stämpelskattelagen. infördes en ny författningsreglering om registrering av fastigheter. Ändringarna avsåg bl.a. ett antal bestämmelser i jordabalken (se prop. 1999/2000:39, bet. 1999/2000:BoU8, rskr. 1999/2000:185, SFS 2000:226).