prop · GR0350 · 2004-01-22 00:00:00 — Ändringarna i paragrafen behandlas i avsnitt 7. 8 kap. 6 § Första stycket ändras på så sätt att det anges att utlänningen skall ha kommit direkt från en stat som inte omfattas av konventionen om tillämpning av av (). De stater som omfattas av är de stater som har tillträtt eller anslutit sig till eller som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen med konventionsstaterna. Ordalydelsen medför att när nya stater ansluter sig till konventionen kommer de också att omfattas av bestämmelsen. I övrigt har stycket justerats språkligt. Andra stycket är oförändrat. Ändringen i tredje stycket följer av att 8 kap. 3 § upphävdes 1997. Även i prop. 2003/04:59 föreslår regeringen en ändring av stycket. Lagrådet har påpekat att båda ändringarna bör uppmärksammas i motivtexten. Lagrådets påpekande behandlas närmare i avsnitt 7. 9 kap. 2 § Innehållet i paragrafen är delvis nytt. I första stycket har lagts till att utlänningen skall ha kommit direkt från en stat som inte omfattas av konventionen om tillämpning av av (). De stater som omfattas av är de stater som har tillträtt eller anslutit sig till konventionen eller som har slutit avtal om samarbete enligt konventionen med konventionsstaterna. Ordalydelsen medför att när nya stater ansluter sig till konventionen kommer de att omfattas av bestämmelsen. Dessutom har lagts till som en tredje punkt i första stycket att transportörerna skall svara för kostnaderna för utlänningens uppehälle. Om verkställighet av ett avvisningsbeslut dröjer, uppkommer en kostnad för staten avseende utlänningens uppehälle. Denna kostnad skall transportören svara för under förutsättning att transportören kan lastas för dröjsmålet. Kostnadsansvaret för utlänningens uppehälle grundas på artikel 3 i direktivet 2001/51/EG, enligt vilken transportörerna skall ta på sig ansvaret för kostnaderna för vistelse av tredjelandsmedborgaren om de inte själva kan verkställa återresan för tredjelandsmedborgaren som vägrats inresa om omedelbar vidaretransport inte är möjlig. Andra stycket justeras språkligt. 10 kap. 9 § Paragrafen är ny. Enligt första stycket, som har utformats enligt Lagrådets förslag, kan en transportör som inte uppfyller sin kontrollskyldighet enligt 5 kap. 2 a § första stycket UtlL påföras en särskild avgift. En grundläggande förutsättning för påförande av avgift är att ett beslut om avvisning meddelats på grund av att utlänningen saknar pass eller de tillstånd som krävs för inresa i landet. Beslutet om avvisning skall dessutom ha vunnit laga kraft eller ha verkställts trots att det inte vunnit laga kraft. Av andra stycket framgår under vilka förutsättningar som transportören inte skall åläggas den särskilda avgiften. I avsnitt 11.3 redogörs närmare för de olika förutsättningarna. Av första punkten framgår dessutom att det är transportören som skall visa att det finns skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i . Det får dock inte ställas alltför höga krav för att transportören skall anses ha visat det som krävs. Sättet för transportören att visa detta kan vara att förete kopior på de aktuella handlingarna eller att med hjälp av sin personal på platsen redogöra för rutiner och förhållanden i det enskilda fallet. Om samråd förekommit med till exempel myndighetspersonal eller UNHCR kan även detta anges. Av andra punkten framgår att transportören inte skall betala någon särskild avgift om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. Detta kan vara fallet när det varit omöjligt för transportörerna att företa en ordentlig kontroll av passagerarnas handlingar vid flygningar där det flygbolag som är ansvarigt för transporten till inte av myndigheterna på avreseorten har tillåtits att utföra erforderliga kontroller. Ett annat fall kan vara då det dröjt mycket länge innan ett beslut om avvisning har fattats. 10 kap. 10 § Paragrafen är ny. Här anges avgiftens storlek. I rådets direktiv /51/EG anges som ett av tre möjliga alternativ att avgiften kan bestämmas till ett maximibelopp som inte understiger eller motsvarande belopp i nationell valuta till den växelkurs som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning . Avgiften är i paragrafen angiven som ett maximibelopp. motsvarar eller ligger i närheten av maximibeloppet skall tas ut i de fall där omständigheterna är försvårande såsom vid upprepade överträdelser enligt 10 kap. 9 § UtlL. Förutom upprepade förseelser kan det även vara fråga om fall som rör ett stort antal personer och där ingen rimlig förklaring finns till att personerna tillåtits följa med till . fall av normalgraden bör en betydligt lägre avgift kunna fastställas. 10 kap. 11 § Paragrafen är ny. I första stycket anges att frågor om särskild avgift enligt 10 kap. 9 § UtlL skall prövas av den myndighet som skall verkställa avvisningen. Det innebär att beslut om påförande av avgift fattas av eller en polismyndighet, det vill säga samma myndigheter som prövar frågor om transportörernas kostnadsansvar för återförande av en utlänning som avvisas. I andra stycket anges att avgiften skall betalas till och tillfalla staten. Av tredje stycket framgår att mål om uttagande av avgift handläggs som allmänt mål. Vidare görs en hänvisning till lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Stycket har med en mindre justering utformats enligt Lagrådets förslag. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Innehållet i paragrafen är delvis nytt. Paragrafen har även genomgått en redaktionell förändring. I paragrafen föreskrivs de möjligheter som finns att sätta ned dag- och bostadsersättningen. Dagersättningen får sättas ned endast för en utlänning som fyllt . Innehållet i första stycket punkterna 1 och 3 är oförändrat. I punkterna ersätts dock ordet "kan" med "får". Genom första stycket punkt 2 införs en möjlighet att sätta ned dagersättningen i de fall en utlänning som omfattas av lagen försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att inte medverka till att klarlägga sin identitet. Härigenom ges en möjlighet att kunna sätta ned dagersättningen innan beslut i ärendet om uppehållstillstånd har fattats. Tillämpningen av bestämmelsen förutsätter att det kan konstateras bristande medverkan från utlänningens sida när det gäller frågan om att klarlägga hans eller hennes identitet. Den bristande medverkan måste även försvåra utredningen i ärendet om uppehållstillstånd. Bristande medverkan som försvårar ärendet om uppehållstillstånd kan till exempel föreligga i de fall det framstår som uppenbart att personen i fråga inte talar sanning om det förhållandet att han eller hon saknar pass eller annan identitetshandling. Det kan också vara fråga om att utlänningen inte är villig att medverka till åtgärder som skulle kunna medföra att hans eller hennes identitet klarläggs. En allmänt bristande vilja att vara utredaren behjälplig med att lämna information till stöd för bedömningen av om en uppgiven identitet är korrekt kan således utgöra bristande medverkan som försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd. Vidare kan en systematisk brist på medverkan innebära att utredningen i ärendet om uppehållstillstånd försvåras på sådant sätt att risk för nedsättning av dag- och bostadsersättningen föreligger. Andra stycket har tillkommit som en följd av en språklig justering i bestämmelsen. Innehållet i tredje stycket punkterna 1 och 3 är oförändrat. I punkterna ersätts i likhet med första stycket dock ordet "kan" med "får". I tredje stycket punkt 2 införs en möjlighet att helt sätta ned både dag- och bostadsersättning för en utlänning även efter det att nedsättning skett enligt första stycket, enligt samma förutsättningar som anges i första stycket punkt 2. Möjligheten omfattar endast utlänningar som avses i 1 § punkt 1 och 2. Liksom tidigare kan endast den del av dagersättningen som inte är avsedd för egen mathållning sättas ned i ett första skede. Om utlänningen även efter det att dagersättningen satts ned brister i medverkan kan hela dagersättningen, inklusive bostadsersättningen, sättas ned, förutsatt att plats på förläggning med fri kost då tillhandahålls. Innehållet i fjärde stycket är oförändrat. beslut får enligt 22 § överklagas hos allmän Prop. 2003/04:50 förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Den nya möjligheten att sätta ned dag- och bostadsersättning får endast tillämpas för sådan bristande medverkan att klarlägga sin identitet som ägt rum sedan lagen trätt i kraft. Ändringarna i paragrafen behandlas i avsnitt 9. I ett andra stycke införs i förtydligande syfte en hänvisning till 10 §. I ett andra stycke införs i förtydligande syfte en hänvisning till 10 §. Sammanfattning av förslagen i betänkandet Verkställighet vid oklar identitet m.m. (SOU 2003:25) I betänkandet föreslås bland annat ändringar i utlänningslagen (1989:529), lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Vidare föreslås vissa ändringar i utlänningsförordningen (1989:547). I utlänningslagen föreslås följande: -Myndigheterna måste anvisa det land till vilket utlänningen skall avvisas eller utvisas i sina beslut. -Möjligheten att vid verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut sända utlänningen till något annat land skall tas bort. I stället skall verkställighet av administrativa avvisnings- och utvisningsbeslut ske till det land som anvisas i myndigheternas beslut. Utvisningsbeslut som meddelats av domstol skall verkställas till utlänningens hemland eller, om möjligt, det land från vilket han eller hon kom till . Verkställighet får slutligen alltid ske till ett land som utlänningen anvisar om han eller hon visar att mottagande kan ske där. Av utlänningsförordningen skall också tydligt framgå att det den verkställande myndigheten har att bestämma om, när en sådan anvisning saknas i beslutet, är hur verkställigheten av beslutet rent praktiskt skall genomföras. -Det skall framgå direkt av lagtexten att avvisnings- och utvisningsbeslut inte får meddelas om det finns ett permanent verkställighetshinder. Ett avvisnings- eller utvisningsbeslut får dock meddelas om verkställighetshindret är tillfälligt. I fall med tillfälliga verkställighetshinder skall myndigheterna ange när beslutet får verkställas. -Kravet på att barn först måste ha varit föremål för ett beslut om uppsikt för att kunna tas i så kallat verkställighetsförvar tas bort. I stället krävs för att ett förvarsbeslut skall få fattas att det finns en uppenbar risk att barnet annars håller sig undan. Det grundläggande kravet att ett förvarsbeslut överhuvudtaget inte får fattas om det bedöms som tillräck- ligt med ett beslut om uppsikt finns kvar. -Ansvaret för att verkställa vissa förvarsbeslut flyttas från till polismyndigheten. Detta gäller dels för polismyndighetens egna ärenden, dels för så kallade säkerhetsärenden, där det i praktiken blir Säkerhetspolisen som kommer att ansvara för att verkställa förvarsbeslut. bestämmer i de ärenden där polisen har ansvaret också om det finns skäl för att personen som hålls i förvar skall placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest i stället för i de vanliga förvarslokalerna. -och åläggs en generell uppgiftsskyldighet gentemot polismyndigheten i ärenden om verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut. åläggs en begränsad uppgiftsskyldighet gentemot Kriminalvårdens transporttjänst. I lagen om särskild utlänningskontroll föreslås följande: - krävs synnerliga skäl för att ett barn överhuvudtaget skall kunna tas i förvar enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Åldersgränsen skall höjas till . -Utlänningslagens bestämmelser om den begränsade tid som barn kan hållas i förvar skall gälla även för barn som tas i förvar enligt lagen om särskild utlänningskontroll, om det inte finns synnerliga skäl att hålla barnet i förvar . -Utländska barn skall inte utan synnerliga skäl kunna placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. I lagen om mottagande av asylsökande m.fl. föreslås följande: -Asylsökande som saknar identitetshandlingar och som inte samarbetar när det gäller att fastställa sin identitet skall inte kunna undantas från skyldigheten att ha arbetstillstånd. De skall också kunna få sin dag- och bostadsersättning nedsatt med anledning av sin bristande medverkan till att fastställa sin identitet. -Dagersättning skall inte längre kunna sättas ned för ensamstående 16 18-åringar. I betänkandet föreslås även att asylsökande som saknar identitetshandlingar och som inte samarbetar när det gäller att fastställa sin identitet eller för att få nya resehandlingar inte skall kunna undantas från skyldigheten att ha arbetstillstånd enligt 4 kap. 3 a § utlännings- förordningen. Utdrag från utredningens om översyn av regler och praxis vid verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut lagförslag Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs i fråga om utlänningslagen (1989:529)1 dels att 4 kap. 12 § och 8 kap. 5 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 4 kap. 12 a § samt närmast före 4 kap. 12 a § en ny rubrik av följande lydelse. När en fråga om avvisning eller utvisning prövas skall hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 8 kap. 14 §§ inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att avgörandet verkställs. I beslut som meddelas av regeringen, eller skall ges de anvisningar i fråga om verkställigheten som denna prövning kan föranleda. 1Lagen omtryckt 1994:515. 2Senaste lydelse 2000:292. Beslut om avvisning eller utvisning får inte meddelas om en utlänning till följd av bestämmelserna i 8 kap. 1, 2 eller 4 § inte kan sändas till ett visst land eller det annars finns särskilda skäl mot att verkställa en avvisning eller utvisning (permanent verkställighets- hinder). Beslut om avvisning eller utvisning får meddelas om ett verkställighetshinder bedöms vara övergående (tillfälligt verkställighetshinder). Har beslut om avvisning eller utvisning meddelats av regeringen, eller enligt andra stycket skall anges när beslutet får verkställas. i beslut om avvisning eller utvisning I beslut om avvisning eller utvisning som meddelas av regeringen, eller skall anges det land till vilket utlänningen skall avvisas eller utvisas. Om det finns särskilda skäl får mer än ett land anges i beslutet. ges föreskrifter om hur verkställig- heten av avvisningen eller utvisningen skall genomföras. Om det inte finns hinder mot verkställigheten enligt 14 §§, skall en utlänning som avvisas eller utvisas sändas till sitt hemland eller, om möjligt, till det land från vilket han kom till . Kan verkställigheten inte genomföras på det sätt som anges i första stycket eller finns det andra särskilda skäl, får utlän- ningen i stället sändas till något annat land. Om det inte finns hinder mot verkställigheten enligt 1, 2 eller 4 §, skall 1.ett beslut som meddelats av regeringen, , eller verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder angetts, något av de länder som anges i beslutet, 2.en domstols dom eller beslut om utvisning verkställas genom att utlänningen sänds till sitt hemland eller, om möjligt, till det land från vilket han eller hon kom till . En utlänning som har avvisats eller utvisats får alltid sändas till ett land som han eller hon visar att mottagande kan ske i. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 10, 16 och 17 §§ lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. skall ha följande lydelse. För den som fyllt och som utan giltigt skäl vägrar att delta i till den del som inte är avsedd att verksamhet som avses i 4 § eller täcka utgifter för egen mathåll- som genom att hålla sig undan ning, sättas ned för utlänning som försvårar utredningen i ärendet om 1. utan giltigt skäl vägrar att delta i verksamhet som avses i 4 §, ned, dock inte till den del den är avsedd att täcka utgifter för egen genom att inte medverka till att kan även göras för ensamstående fastställa sin identitet, eller person som fyllt 16 men inte . Om en utlänning som avses i 1 § första stycket 1 eller 2 även efter genom att hålla sig undan. det nedsättning skett enligt första stycket utan giltigt skäl vägrar att och dagersättning enligt 17 § får delta i verksamhet som avses i 4 § sättas ned helt om utlänningen eller genom att hålla sig undan även efter det att nedsättning skett försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd, kan bostads- 1. utan giltigt skäl vägrar att ersättning enligt 16 § sättas ned delta i verksamhet som avses i 4 §, helt, om utlänningen erbjuds plats dagersättning enligt 17 § sättas genom att inte medverka till att ned helt, om fri kost ingår i den fastställa sin identitet, eller genom att hålla sig undan, om förläggning och fri kost ingår i den erbjudna inkvarteringen. Bestämmelserna om nedsättning av bostadsersättning och dagersättning tillämpas också i de fall en utlänning utan giltigt skäl vägrar att medverka till åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning skall kunna verkställas. Utlänningar som avses i Utlänningar som avses i första stycket 1 och 2 och som på första stycket 1 och 2 och som på egen hand ordnar bostad har egen hand ordnar bostad har 3 Senaste lydelse 1994:971. till bidrag till bostadskostnad (bostadsersättning). Sådant bidrag får sättas ned helt eller delvis för den som har inkomst av förvärvsarbete eller annan inkomst eller egna tillgångar. till bidrag till bostadskostnad Prop. 2003/04:50 (bostadsersättning). Sådant bidrag Bilaga 2 får sättas ned helt eller delvis för den som har inkomst av förvärvsarbete eller annan inkomst eller egna tillgångar. I 10 § anges vilka övriga fall bostadsersättning får sättas ned helt. En utlänning som omfattas av denna lag och som saknar egna medel har rätt till bistånd för sin dagliga livsföring (dagersättning). I 10 § anges i vilka fall dag- ersättning får sättas ned. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya föreskrifterna i 10 § första stycket 2 och andra stycket 2 får tillämpas endast i fråga om sådan bristande medverkan som ägt rum sedan lagen trätt i kraft. Förteckning över remissinstanser (Verkställighet vid oklar identitet m.m. SOU 2003:25) Följande remissinstanser har avgivit yttrande över betänkandet Verkställighet vid oklar identitet m.m (SOU 2003:25). ombudsmän, i , Länsrätten i , Länsrätten i län, Justitiekanslern, , Polis- myndigheten i , i , Kriminal- vården, Transporttjänsten, ambassader i , och , , , Statskontoret, Riks- revisionsverket, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Migrations- verket, , , , , , , Brottsföre- byggande rådet, , , , Svenska Röda Korset, , , Svenska sektionen, , Flykting- gruppernas och asylkommittéernas Riksråd (FARR), Kristna Råd, Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar och . , Kristna Råd och Rådgivningsbyrån för asyl- sökande och flyktingar har kommit in med ett gemensamt yttrande. Yttranden har dessutom inkommit från lokalgrupp av Nätverket ingen människa är illegal och Médecins sans Frontières. i , kommun, kommun, kommun, och som arbetar med integrationsbefrämjande verksamhet (RIB) har beretts tillfälle att yttra sig men har inte hörts av. kommun, , och har avstått från att yttra sig. Rådets direktiv /51/EG av om komplettering av bestämmelserna i artikel 26 i konventionen om tillämpning av av EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 61 a och 63.3 b i detta, med beaktande av Republiken initiativ1, med beaktande av yttrande2, och av följande skäl: (1)För den olagliga invandringen skall kunna bekämpas effektivt, är det väsentligt att samtliga medlemsstater fastställer regler om skyldigheterna för de transportörer som befordrar utländska medborgare till medlemsstaternas territorium. För att säkerställa att detta mål får ett större genomslag bör även de ekonomiska sanktioner som medlemsstaterna utkräver i de fall då transportörer underlåter att uppfylla sina kontrollskyldigheter harmoniseras i så hög utsträckning som möjligt, med beaktande av olikheterna i medlemsstaternas rättssystem och rättspraxis. (2)Denna åtgärd ingår i de övergripande reglerna för att hantera migrationsströmmarna och för att bekämpa den olagliga invandringen. (3)Tillämpningen av det här direktivet påverkar inte de åtaganden som följer av av angående flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New York-protokollet av . (4)Direktivet bör inte påverka medlemsstaternas frihet att bibehålla eller införa ytterligare åtgärder eller påföljder mot transportörer, oberoende av om de omfattas av det här direktivet eller inte. (5)Medlemsstaterna bör vid alla de rättsliga åtgärder mot transportörer som kan leda till påföljder, garantera transportörernas rätt till effektiva rättsmedel mot sådana beslut. (6)Detta direktiv utgör en utveckling av enligt protokollet om införlivande av detta inom Europeiska unionens ramar, i enlighet med bilaga A till rådets beslut /435/EG av om fastställande av , i enlighet med relevanta bestämmelser i om upprättandet av Europeiska gemenskapen och Fördraget om Europeiska unionen, i syfte att besluta om den rättsliga grunden för samtliga de bestämmelser och beslut som utgör Schengenregelverket3. (7)I enlighet med artikel 3 i protokollet om och ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, har Förenade 1EGT C 269, 20.9.2000, s. 8. 2Yttrande avgivet (ännu inte offentliggjort i EGT). 3 EGT L 176, 10.7.1999, s. 1. kungariket genom skrivelse av meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv, (8)Med tillämpning av artikel 1 i ovannämnda protokoll deltar inte i antagandet av detta direktiv. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i ovannämnda protokoll gäller därför bestämmelserna i detta direktiv inte . (9)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte i antagandet av detta direktiv som därför inte är bindande för eller tillämpligt i . Eftersom detta instrument syftar till att utveckla med tillämpning av bestämmelserna i avdelning IV iFördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen kommer , i enlighet med artikel 5 i ovannämnda protokoll, att av efter rådets antagande av detta direktiv besluta om huruvida det skall omsätta direktivet i sin nationella lagstiftning. (10)När det gäller och utgör detta direktiv en utveckling av i enlighet med det avtal som ingicks av Europeiska unionens råd med dessa två stater den om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket4. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta direktiv är att komplettera bestämmelserna i artikel 26 i konventionen om tillämpningen av av , undertecknad i Schengen (nedan kallad ), och att precisera vissa villkor med hänsyn till deras tillämpning. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att transportörernas skyldighet att ombesörja återresa för tredjelandsmedborgare enligt bestämmelserna i artikel 26.1 a i även skall tillämpas när inresa förvägras en tredjelandsmedborgare i transit, om a)den transportör som skulle ha befordrat honom till bestämmelselandet vägrar låta honom gå ombord, eller b)myndigheterna i bestämmelselandet har förvägrat honom inresa och återsänt honom till den medlemsstat som varit transitland för honom. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att göra transportörerna skyldiga att, om de ej själva kan verkställa återresan för en tredjelandsmedborgare som vägrats inresa, ordna med omedelbar EGT L 176, 10.7.1999, s. 3. EGT L 239, 22.9.2000, s. 1. vidaretransport och stå för kostnaderna för denna, eller, om omedelbar vidaretransport ej är möjlig, påta sig ansvaret för kostnaderna för vistelse