mot · GS02Ju486 · 2004-10-05 00:00:00 — Internet används i allt högre grad som ett hjälpmedel för att tillverka, handla med och bruka narkotika. Detta är ingen ny brottslighet, utan bara ett nytt hjälpmedel för en gammal kriminalitet. genomförde i samarbete med en undersökning av ungdomars drogrelaterade användning av Internet. I undersökningen deltog 112 501 personer. av pojkarna/männen svarade att de tyckte att det var väldigt lätt eller ganska lätt att hitta information på Internet om var man kan köpa droger. Internet kan, rätt använt, bli ett hjälpmedel för de brottsbekämpande myndigheterna i kampen mot narkotikabrottsligheten. I detta sammanhang är samverkan mellan olika myndigheter, inom och utom , av yttersta vikt. Polisen måste, förutom tillräcklig numerär och effektiv organisation, även ha tillgång till modern teknik. Polisens centrala systemmiljöär en blandning av äldre och moderna tillämpningar - vissa med ursprung , vilket självklart leder till starkt skiftande möjligheter till en effektiv samordning. I detta sammanhang bör särskilt nämnas polisens kompetens och praktiska möjligheter att bedriva spaning på och med hjälp av Internet. I en rapport från konstateras att Internet blir en allt viktigare kanal för såväl handel som information om hur narkotika framställs. I samma rapport konstateras dock också att det vid många polismyndigheter inte bedrivs någon som helst narkotikarelaterad informationsinhämtning från Internet som är tänkt att ligga till grund för operativa insatser. Majoriteten av dem som hämtar information från Internet gör det bara när något specifikt ärende givit anledning till det. Samtliga tillfrågade anser dock att det finns behov av kontinuerlig kunskapsinhämtning från Internet. De flesta anser att det största hindret är brist på resurser och kunskap. "Det finns för få Internetdatorer, tre stycken på 140 man" svarar en av de tillfrågade. En avdelning för kontinuerlig kamp mot Internetrelaterad brottslighet bör inrättas centralt. Vikten av denna avdelnings samarbete/samverkan med andra myndigheter, t.ex. , kan inte nog understrykas. Inte sällan framkommer nya ämnen som kan användas som berusningsmedel. Samhället hänger inte med att klassa dessa ämnen som narkotika. I många fall har drogen ett normalt användningsområde som gör det omöjligt att överhuvudtaget klassa ämnet som narkotika med dagens lagstiftning. Ett exempel på detta är butandiol som används inom industrin som ett mer miljövänligt alternativ vid plasttillverkning. Butandiol är likvärdig med den narkotikaklassade drogen GHB men kan köpas och innehas av vem som helst. När en narkotikahärva nystades upp i beslagtogs butandiol. Enligt nuvarande lagstiftning måste polisen lämna tillbaka dessa , vilket motsvarar ungefär 4 000 doser ute på marknaden. Risken för att den som tar drogen får i sig en överdos är stor och dödsfall har redan inträffat. Dagens narkotikalagstiftning eller lagstiftningen om vissa hälsofarliga varor är inte lämpad för en klassificering av till exempel butandiol. Lagstiftningen förutsätter att de ämnen som kan komma ifråga för klassificering saknar mera allmänna användningsområden. Därför behöver en lagstiftning övervägas, som utformas för att ämnen med normala användningsområden inom t.ex. industrin ska kunna klassas som narkotika om ämnet används som berusningsmedel. Bruket av narkotika bland ungdomar ökar. I kampen mot narkotikamissbruket har föräldrarna ett huvudansvar att överföra normer och värderingar till sina barn. Skolan är en plats där barn och unga vistas under en stor del av sin uppväxt. Skolan måste därför vara en plats där arbetet mot narkotikamissbruk är prioriterat. Skolan måste bli tydligare i förhållande till såväl elever, föräldrar som socialtjänst i frågor som rör droger och missbruk. Skolans huvuduppgift är att genom ett tydligt och konsekvent agerande avhålla elever från att inleda ett missbruk. När sådant ändå förekommer måste skolans reaktioner vara genomtänkta och snabba. Varje skola måste ha ett konkret åtgärdsprogram för hur man upptäcker och motverkar missbruk. Vilka åtgärder man kan och ska vidta, hur skolan ska involvera den unges familj i arbetet, vilka andra samhällsaktörer som ska involveras i detta arbete och hur ansvaret mellan familj, skola och socialtjänst ska fördelas bör klargöras i skolans åtgärdsprogram. Om det föreligger misstanke om att en ung människa missbrukar narkotika bör polisen ha möjlighet att utföra ett blod- eller urinprov. Denna möjlighet skulle kunna användas på barn mellan tolv och , efter beslut av åklagare, när barnet eller dess föräldrar inte vill medverka till att ett sådant prov tas. Syftet med provet är att ge föräldrar, skola och socialtjänst möjligheter att rätt anpassa erforderliga stödåtgärder.