mot · GS02U305 · 2004-10-05 00:00:00 — har varit de mörkaste i , med närmare 1 000 döda israeler och 3 000 döda palestinier. Ekonomierna påömse sidor går kräftgång, där exportinkomster minskar och där BNP har fallit . Arbetslösheten på och har ökat från till mellan . Terroristattackerna förgiftar stämningen på båda sidor. I vågar människor inte gå ut eller låta barnen åka buss av befogad oro för att de skall dödas eller bli svårt skadade i en terroristattack. Även på den palestinska sidan är risken stor att dödas eller skadas under jakten på terrorismen. Terrorattackernas syfte är just att skada fredsprocessen. De utförs av krafter som inte accepterar existens. Det går en djup och fundamental klyfta genom det palestinska ledarskapet. En grupp accepterar i grunden existens och vill möjligt etablera en demokratisk palestinsk stat som lever fredligt sida vid sida med . Denna grupp symboliseras av , som lämnade sitt uppdrag efter meningsskiljaktigheter med , och som såg positivt på bud och var beredd att förhandla på allvar . Hans avgång får ses som en framgång för de mer oförsonliga krafterna på palestinsk sida. Dennagruppering å sin sida accepterar inte existens utan vill genomföra PLO:s ursprungliga målsättning. Ur deras synpunkt är etablerandet av en demokratisk palestinsk stat parallellt med ett nederlag och måste förhindras. Därför startades den andra intifadan just när förutsättningar för en palestinsk stat såg ut att förverkligas. , som startade PLO 1964, är symbolen för dessa krafter som egentligen inte accepterar fredsprocessen. Det är omöjligt för en utomstående att avgöra styrkeförhållandet mellan dessa båda krafter. Det är dock viktigt att agera för att stödja dem som vill ha fred. I de palestinska områdena ökar desparationen. Människor lever under usla förhållanden och vanmakten ökar. synes inte försöka eller har helt förlorat kontrollen över säkerheten. Ledarskapet betraktas av utomstående som helt paralyserat, eftersom ingen förändring sker, och möts i många byar på de palestinska områdena av direkt avsky. Bristen på demokrati i dessa områden kan inte ursäkta den palestinska ledningen under och den palestinska myndighetens ovilja och oförmåga att förhindra att terroristgrupper verkar från de palestinska områdena. De utlovade valen skjuts , igen. Det som avsågs bli nationella val (presidentval och val till lagstiftande rådet) har reducerats till lokala val. EU bör i vart fall säkerställa att dessa val övervakas. Senast nationella val genomfördes var 1996. Alltmer framstår styre inte bara som lamslaget utan också diktatoriskt och korrupt. Det tjänar ingens syften att fortsätta hålla om ryggen. bör nu göra allt för att stödja de palestinier som söker demokrati och som kan axla ledarskap i regionen. Även på israelisk sida finns det krafter som inte vill se en fredsprocess och ett upprättande av en palestinsk stat. De ständigt nya bosättningarna på palestinskt område, oavsett om labour eller likud regerar, står i strid med folkrätten. Därför måste nya bosättningar stoppas. Den utbyggnad som sker på redan befintliga bosättningar på palestinskt område försvårar fredsprocessen. Med premiärminister beslut, som har kritiserats hårt av hans egna partivänner men som generellt möter sympati i , om att dra tillbaka bosättningarna på har en positiv viljeriktning kunnat skönjas. Emellertid sker detta unilateralt och en del beskyller för att försöka skapa sig ett säkrare grepp över med denna manöver. Tillbakadragandet av bosättningarna på får inte leda till instabilitet och osäkerhet. Ockupationsmakten har ett fortsatt ansvar för säkerheten och många folkrättsliga och andra juridiska spörsmål måste lösas ut, förmodligen med stöd och bistånd av det internationella samfundet. EU bör vara berett att bistå, både för att bidra till säkerhet och för att understödja tillbakadragandet. Omvärlden (FN, , och - som kallas kvartetten) har enats om den s.k. färdplanen som slår fast grundförutsättningarna för fredsprocessen. Den baseras på FN-resolutionerna 242 och 338, som anger de territoriella förutsättningarna. De tre centrala elementen är stopp för terrorangreppen mot , stopp för nya bosättningar och etablerandet av en palestinsk stat 2005. Dilemmat är hur man skall kunna få en livskraftig fredsprocess utan att dess fiender lyckas stoppa den. Det är å ena sidan inte möjligt att föra förtroendefulla samtal om terrordåden trasar sönder samhällslivet och samtalsklimatet. Å andra sidan är det svårare att få stopp på terrordåden om det inte finns ett perspektiv av en trovärdig fredsprocess. Färdplanens mål om en palestinsk stat är central eftersom de palestinier som är beredda att acceptera existens därmed kan se och hävda ett förestående och tydligt slut på ockupationen. Man kan se parallellen med , där och överlåter till irakierna att ta över ansvaret för sitt eget land. Om ockupationen fortsätter kommer nationalismen och motståndet att växa. Ingen vill se sitt land ockuperat av en främmande makt. En självständig palestinsk stat skulle ha en folkrättslig förpliktelse att kontrollera sitt territorium så att inga angreppshandlingar kan ske över dess gränser. Det är samma skyldighet som t.ex. och har att kontrollera sin gräns. Invändningen mot resonemanget är att en palestinsk stat skulle kunna bli mer lik , där olika miliser och terrorgrupper verkar i sin strävan att destabilisera . Den säkerhetsbarriär som nu uppför har enligt dess regering förhindrat flera terrordåd. Men måste förstå att omvärlden inte kan acceptera en sträckning av muren som inte följer gränsdragning och som i sina delar avsevärt försvårar förutsättningarna att skapa drägliga levnadsförhållanden för människorna som direkt berörs. Att slå sönder näringsstrukturer och naturliga mötesplatser för palestinier, men även för israeler, tjänar i längden inte syften. Det förtvivlade läget gör att något måste ske. Det kan inte fortsätta med en ockupation utan slut, vilket leder till att också goda nationalistiska krafter kommer att vända sig mot ockupationsmakten. Därför måste omvärlden hålla i färdplanen för fred så att en palestinsk stat tydligt kan ge det palestinska folket eget ansvar för landets utveckling och för säkerhetssituationen inom landet och vid dess gränser. Inget land har rätt att låta terror utgå från sitt territorium. rätt till erkända och säkra gränser och en fredlig utveckling skall vara en i unionens politik för . Även det palestinska folket har rätt till en egen stat som har erkända och säkra gränser. har det dock i princip inte skett några förhandlingar och kvartetten uppfattas som passiv. EU måste vara pådrivande för att tillföra ny energi till fredsprocessen. Bästa sättet för EU att åstadkomma detta är att ha en gemensam strategi och handlingslinje. , som fruktar instabilitet vid sina egna gränser, har velat bidra med förslag om vapenvila och att hjälpa den palestinska myndigheten med att omstrukturera den palestinska säkerhetstjänsten. Detta måste kvartetten understödja. har en nyckelroll när det gäller att stimulera förhandlingar och har tillsammans med ansvaret för den övergripande säkerheten i hela . För EU är det viktigt att dels understödja denna process, dels också fullfölja Barcelonaprocessen, vilket syftar till frihandel med såväl som och deras grannar . möjligheter att utvecklas av egen kraft och inte fortsätta att vara beroende av understöd från omvärlden hänger till stor del på marknadstillträde till EU. Det tidigare fria och självständiga utgör i realiteten ett syriskt lydrike. militära närvaro är en de facto-ockupation, som omöjliggör suveränitet och demokratiska utveckling. Sedan ockupation ligger makten inte i händerna på folket utan landet styrs från . styr också val av president och påverkar aktivt val till parlamentet för att säkerställa fortsatt dominans. är en diktatur, där demokrati och de mänskliga rättigheterna inte respekteras. FN:s resolution och EU:s stöd till denna kan komma att medföra en inledning till en demokratisk utveckling mot ett fritt och självständigt om och när lämnar sin militära och politiska närvaro i landet. Med en aktiv politik, från EU och , och ett klart stöd till FN:s resolution vill vi att skall förmås att dra tillbaka sina militära och säkerhetspolitiska styrkor från . Vi anser att det är väsentligt att internationella valövervakare bevakar det libanesiska parlamentsvalet för att bidra till ett valresultat, som speglar det libanesiska folkets och inte vilja. En fråga som måste få sin lösning är situationen för de många palestinska flyktingar som vistas i flyktingläger i . De mänskliga, ekonomiska och sociala levnadsvillkor dessa barn, kvinnor och män tvingas leva under strider mot alla humanitära krav. har inte den välfärdsnivå som landet hade när den första flyktingströmmen kom 1948 och landet får svårt att ensamt bära åtagandet att bereda dessa flyktingar en framtid i ett fritt och självständigt . De ungefär lika många palestinier, som senare vid olika tillfällen kommit från andra länder i , måste kunna återvända till respektive ursprungsland, som får ansvara för deras repatriering. Det internationella samfundet måste ekonomiskt och på andra sätt stödja och övriga berörda länder i denna process. Det finns förutsättningar att skulle kunna bli fritt från och utveckla demokrati och välstånd. Vår uppfattning är att skulle kunna spela en mer aktiv roll, ett första steg för det borde vara att åter öppna en ambassad i . i (m)