ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02Bo1 · 2004-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:94 Bostadsrätt - underrättelser till socialnämnden avslår regeringens proposition 2003/04:94. Regeringen vill lagstifta om angiveri Regeringen föreslår att bostadsrättsföreningar skall underrätta socialnämnden innan en bostadsrättshavare som har en bostadslägenhet sägs upp på grund av störningar i boendet eller betalningsförsening. Att regeringen föreslår att bostadsrättsföreningar skall underrätta socialnämnden, i likhet med den lagstiftning som gäller hyresrätter, är föranlett av ett tillkännagivande från (bet. 2002/03:BoU2). Vi anser därför att reservationen från m, fp och kd i nämnda betänkande är aktuell. Utredningens och regeringens bedömningar omfattar bl.a. att systemet med meddelande på hyresrättens område i praktiken inte fungerar särskilt bra, att den störande kan känna sig kränkt av socialnämndens inblandning och att det kan uppfattas som känsligt för styrelsen att denna skall vara skyldig att anmäla en granne till nämnden. Mot denna bakgrund är det rimligt att utforma förverkandereglerna så att det ligger på den enskilde bostadsrättshavaren att ta kontakt med de sociala myndigheterna om han behöver hjälp och stöd i den situation som uppkommit. Enligt regeringens bedömningar finns inte något som tyder på att förverkande av bostadsrätt är särskilt förekommande. Denna invändning är dock mindre intressant ur ett principiellt perspektiv. Vi motsätter oss regeringens förslag eftersom det reducerar bostadsrättshavare och grannar till angivare. En bostadsrättsförening är en ekonomisk samfällighet. En bostadsrättshavare är delägare i en förening och har satsat kapital i denna. Det finns därför ett ägande och ansvar på samma sätt som för en villaägare. En bostadsrättshavare har således ett annat förhållande till bostadsrättsföreningen än vad en hyresgäst har till sin hyresvärd. Att kräva att bostadsrättsföreningar skall ange till socialnämnden om en medlem i föreningen förverkat sin bostadsrätt är att kräva att grannar skall ange varandra. Det kan finnas skäl för att en bostadsrättshavare inte vill att socialnämnden skall underrättas om en uppsägning. Regeringens förslag är därför integritetskränkande då en bostadsrättshavare som sägs upp inte har möjlighet att avböja rapportering till socialnämnden. Trots den kritik som vi riktar mot regeringens förslag vill vi ge en eloge till regeringen som med osedvanlig snabbhet efterkommit ett tillkännagivande från . Vi ställer oss därför frågande till att regeringen inte uppvisat samma snabbhet vad gäller exempelvis tillkännagivande från /99 om införande av ägarlägenheter.
mot · GR02Bo2 · 2004-03-18 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:94 Bostadsrätt - underrättelser till socialnämnden beslutar avslå proposition 2003/04:94. Förslagen i propositionen har arbetats fram med anledning av tillkännagivandet gjorde vid behandlingen av propositionen Olika bostadsrättsfrågor (prop. 2002/03:12). Tillkännagivandet innebar bifall till två motionsyrkanden från . liberalerna reserverade sig tillsammans med m och kd mot besluten. (2002/03:BoU2 res. 2 och 7.) Vi anförde då bland annat att den störande kan känna sig kränkt av socialnämndens inblandning genom en anmälan från bostadsrättsföreningens styrelse och att det dessutom kan vara känsligt för styrelsen att denna skall vara skyldig att anmäla en granne till socialnämnden. Vi ansåg det rimligt att utforma förverkandereglerna så att den enskilde bostadsrättsinnehavaren själv kontaktar de sociala myndigheterna om hjälp och stöd behövs. Vi konstaterade också, vad gäller betalningsförsening, att bostadsrätten i normalfallet representerar ett förmögenhetsvärde och att dröjsmålen vanligen också gäller räntor och amorteringar. Krav på underrättelse till socialnämnden krävs inte från privata långivare. Det är då föga meningsfullt att föreskriva en underrättelseskyldighet för bostadsrättsföreningen. Vid remissbehandlingen av nu aktuell proposition, Bostadsrätt underättelser till socialnämnden, har centrala remissinstanser som Fastighetsägarna , SCB Bostadsrättscentrum, och motsatt sig att en underrättelseskyldighet införs. Argumenten för detta överensstämmer till stor del med de argument som framförts i våra reservationer. framför att man utan lagändring kan förbättra rutinerna vid avhysning. Några remissinstanser har tagit upp konsekvenserna för barnfamiljerna. Här är det naturligtvis viktigt att rutinerna fungerar mellan myndigheter. har skyldighet att underrätta socialnämnden när en ansökan om avhysning gjorts (16 kap. 2 § utsökningsförordningen) vilket ger de sociala myndigheterna möjlighet att fullfölja sin skyldighet att sörja för annat boende innan avhysning sker. Kommunernas beredskap för att tillhandahålla bostäder kan säkras inte bara genom ett kommunalt bostadsbestånd utan också genom att avtal sluts med privata fastighetsägare som innebär att en del av beståndet upplåts till personer som kommunen måste ta ett särskilt ansvar för.
mot · GR02Fi16 · 2004-03-08 00:00:00 — med anledning av förs. 2003/04:RB1 Årsredovisning för riksbank för tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringens företrädare skall avstå från inblandning i penningpolitiken och därigenom respektera gällande lagstiftning och riksbanksdirektionens självständighet i utövandet av sitt penningpolitiska uppdrag. har i egenskap av sedan riksdagsbeslutet en självständig ställning med uppdraget att sköta landets penningpolitik. Målet med penningpolitiken är prisstabilitet, vilket innebär att inflationstakten ska begränsas med en tillåten avvikelse på +/- . penningpolitiska instrument är reporäntan, som är den ränta som bankerna kan låna eller placera till i . Inflationsmålet har visat sig vara tydligt både för allmänheten och beslutsfattare och penningpolitik kan därmed kontinuerligt utvärderas. Både räntan och den rörliga växelkursen minskar riskerna för en uppgång i inflationstakten och faran för överhettning i den svenska ekonomin är därför mycket liten. Företrädare för den socialdemokratiska regeringen har vid ett flertal tillfällen och början av 2004 valt att offentligt värdera och kommentera reporäntans nivå och därmed ge synpunkter på penningpolitiska beslut. Detta trots att ledamöter av direktion enligt lagen (1998:85) om riksbank inte får söka eller ta emot instruktioner när de fullgör penningpolitiska uppgifter. Inflation har en mängd negativa effekter. Inte minst har det ytterst allvarliga konsekvenser på konkurrenssituationen och att valutakursen försämras. Den har också en omfördelande effekt där de med tillgångar i nominella värden förlorar, medan de med reella tillgångar klarar sig. Erfarenheter från historien har lärt oss att en penningpolitik som står under politikers inflytande tenderar att drivas av andra incitament än prisstabilitet. anser det mycket angeläget att inflationen även fortsättningsvis hålls på en låg nivå. Detta säkerställs bäst genom vår oberoende Riksbank. Den tilltagande politiska inblandningen i penningpolitiken kan skada såväl allmänhetens som marknadens förtroende för den svenska ekonomiska politiken. Spekulationer om huruvida direktion valt att lyssna till regeringens önskemål om lämplig räntenivå kan även komma att påverka anseende i en negativ riktning. 1998 beslutade riksdag att ge en självständig ställning i syfte att skapa goda förutsättningar för en fri penningpolitik med ett långsiktigt perspektiv och hög trovärdighet. Riksdagsbeslutet ska respekteras och det är därför av största vikt att regeringens företrädare avstår från inblandning i den svenska penningpolitiken. Detta bör ges regeringen tillkänna.
mot · GR02Ju12 · 2004-03-19 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:70 straffrättsliga konvention om korruption, m.m. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mutbrotten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringen tillsätter en utredning i syfte att utreda en ny och ändamålsenlig mutbrottslagstiftning. Propositionen föreslår att godkänner straffrättsliga konvention om korruption, civilrättsliga konvention om korruption och tilläggsprotokollet till den straffrättsliga konventionen. Vidare föreslås följdändringar i , i syfte att uppfylla konventionskraven. De lagtekniska lösningar som föreslås i promemorian är de för dagen lämpligaste. Genom de ändringar och tillägg i som föreslås kan ratificera konventionerna. Propositionen bekräftar engagemang och deltagande i kampen mot korruption på det internationella planet, något vi sympatiserar med. Vårt internationella engagemang ställer dock krav på effektivt arbete mot korruption även på det nationella planet. Det internationella samarbetet mot brottslighet är inte starkare än varje enskild medlemsstats egna möjligheter och förutsättningar att bekämpa och beivra brott. Korruption är inget undantag. Härvid kan konstateras att den svenska lagstiftningen mot korruption behöver revideras både till innehåll och form, i syfte att förenkla och förtydliga regelverket. En undersökning av landets sex åklagarmyndigheter samt visar att man fattade beslut i 146 fall av misstänkt bestickning eller mutbrott. I tre fjärdedelar av dessa fall avskrevs misstankarna. Av de 32 fall som ledde till åtal slutade med ogillande domar. Endast ett fåtal av dessa överklagades, vilket lett till en brist på klargörande rättspraxis. Det är naturligtvis vanskligt att spekulera i orsakerna till de låga lagföringstalen. Det är dock inte helt orimligt att anta att det oklara rättsläget bidragit till att mutbrott så sällan lagförs. Dagens lagstiftning om muta och bestickning, som är skriven i en annan tid, är alltför generell och otydlig. Ändringar bidrog dessvärre inte till att klargöra rättsläget. Lagtexten är i många avseenden betydligt sämre definierad än andra bestämmelser i . Risken finns att de nu föreslagna ändringarna ytterligare komplicerar läget om inte en genomgripande revision genomförs. En ny och genomarbetad korruptionslagstiftning skall tydliggöra rättsläget i såväl offentlig som privat sektor. Den måste grundas i en insikt om att skyddsintressena är olika. Följaktligen bör det skapas skilda lagrum för korruption i offentlig och privat verksamhet. Lagen bör specificeras och kompletteras med definitioner avseende nyckelbegrepp samt huvudrekvisit för straffbarhet. Hit hör exempelvis vad som gör något till muta eller annan otillbörlig belöning. En tydligare definition härvidlag skulle inte bara leda till en klarare rättstillämpning utan också kunna tjäna som ledstjärna för de arbetstagare som lyder under lagstiftningen men svävar i ovisshet om var gränserna går.
mot · GR02K17 · 2004-03-25 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:86 Ändringar i sametingslagen (1992:1433), m.m. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändring i bestämmelserna som definierar vem som är same. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i plenum ges möjlighet att föreslå valnämnden om en person skall tas upp i röstlängden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att sametingslagen skall vara könsneutral. Öppenhet, tolerans och ömsesidighet är principer som lägger grunden för ett i djupare mening mångkulturellt samhälle där den enskilda människans situation är lika viktig oavsett om hon, i ett visst avseende, tillhör befolkningens majoritet eller minoritet. I den här aktuella propositionen 2003/04:86 föreslår regeringen att den som tagits upp i den preliminära röstlängden får överklaga valnämndens beslut om att ta upp en annan person i röstlängden. Överklagande sker hos . Genom undantag från definitionen av samebegreppet föreskrivs att om beslutat att en person inte uppfyller kraven för att anses som same, skall inte heller dennes barn kunna anses som same på den grunden att föräldern har varit upptagen i röstlängden. Det måste ytterst vara den enskilda människan inte staten, traditionen eller utomstående bedömare som avgör i vilken mån man känner tillhörighet till en nationell minoritet eller en språklig gemenskap. i plenum måste ges möjlighet att föreslå valnämnden om en person, som enligt gällande definition kan betraktas som icke-same, skall tas upp i röstlängden. Det är enligt vår mening olämpligt att ett icke-samiskt organ skall kunna avgöra om en person är same eller inte. Vidare föreslår vi att nödvändiga förändringar vidtas så att lagtexten i sametingslagen blir könsneutral. Svensk lagstiftning skall vara könsneutral. Detta skall även gälla sametingslagen. Därför bör förändringar göras så att lagtexten även i denna lag blir könsneutral.
mot · GR02K19 · 2004-03-25 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:93 Några frågor om sekretess, m.m. 2 Förslag till riksdagsbeslut 2 2.1.1 Sekretesstid för uppgift i allmän handling som gäller ordningsvakter med mera 2 2.1.2 Handlingsoffentlighet hos organisation som är kontrollorgan enligt vissa EU-förordningar 2 2 Förslag till riksdagsbeslut godkänner propositionens förslag om 7 kap. 46 § sekretesslagen med den ändringen att sekretessen enligt denna paragraf, i fråga om uppgift i allmän handling, skall gälla i högst . begär att regeringen återkommer med förslag rörande handlingsoffentlighet i kontrollverksamhet hos organisationen . 2.1.1 Sekretesstid för uppgift i allmän handling som gäller ordningsvakter med mera Mot den nya sekretessregeln i den föreslagna SekrL 7:46 har vi i huvudsak inga invändningar. Skaderekvisitet är rakt och dessutom försett med ett strängt villkor, utom när det gäller de uppgifter som nämns i andra stycket. Detta är en rimlig nivå på sekretessen för att skydda en särskilt utsatt yrkesgrupp mot brott. Däremot bör sekretesstider inte bli längre än vad skyddsintresset rimligen kan motivera. Uppgift i allmän handling föreslås här omfattas av sekretess i högst . Sekretessen upphör självfallet tidigare, så snart skaderekvisiten inte längre medger sekretess. Men en 50-årsregel i en bestämmelse om ordningsvakter är ändå onödig. bör vara fullt tillräckligt. 2.1.2 Handlingsoffentlighet hos organisation som är kontrollorgan enligt vissa EU-förordningar En annan mindre fråga med principiell räckvidd tas upp i propositionens avsnitt 12. Organisationen har fått myndighetsuppgifter som kontrollorgan. Detta har sin grund i EU-bestämmelser. Regeringen menar att organisationen, i den del av verksamheten som har myndighetsuppgifter, inte bör omfattas av handlingsoffentlighet, och av krav på registrering och diarieföring med mera enligt SekrL. Det är i och för sig riktigt att de uppgifter i KRAV:s kontrollverksamhet som skulle beröras av handlingsoffentlighet också om en sådan införs skulle komma att som regel omfattas av en sekretessbestämmelse. Till skillnad från regeringen anser vi dock inte att detta är ett hållbart skäl för att låta bli att ta med KRAV i bilagan till sekretesslagen. Att det handlar om en verksamhet som hänger ihop med EG-förordningar gör det ännu mer angeläget att inte ta genvägar förbi det vanliga svenska sättet att lagstifta i frågor om offentlighet och sekretess. Att de svenska offentlighetsreglerna medför kostnader och administrativa rutiner för sådant som diarieföring är inte ett hållbart skäl att avstå från att ha handlingsoffentlighet i organ som skulle omfattas av offentlighetsprincipen ifall verksamheten hade sin grund i vanlig svensk lag. bör begära att regeringen återkommer med lagförslag om att ta in KRAV:s kontrollverksamhet under sekretesslagen.
mot · GR02L14 · 2004-03-31 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:45 Stärkt konsumentskydd vid småhusbyggande tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ålägga näringsidkare ett funktionsansvar vid småhusbyggande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda ett utökat ansvar för avseende skador som uppstår oaktat att arbetet utförts fackmannamässigt. En småhusbyggnation är ofta den största investeringen i en enskild människas liv. Kunskap i form av byggande, upphandling och kontroll är ofta bristfällig hos den enskilda konsumenten/familjen. Tilliten till byggaren och dennes fackmannamässiga kunskap är därför stor. Som konsument, i dessa sammanhang, förväntar sig den enskilde att byggaren tar det funktionsansvar som konsumenten kan förvänta sig av ett nyckelfärdigt hus. En näringsidkare förväntas utföra sina tjänster fackmannamässigt. Det är en viktig del av en god yrkes- och branschpraxis. Om byggaren prövar nya metoder eller använder produkter som visar sig medföra problem för konsumenten bör ansvaret åvila byggaren och i förlängningen, om så är fallet, producenten av den produkt som medverkat till problemet. Att ensidigt fria byggare och tidigare leveransled och helt överlasta problemet på konsumenten kan inte anses vara rimligt. Det strider dessutom mot principen om funktionsansvar som bör finnas vid den här typen av byggavtal. Avtal mellan en småhuskonsument och en byggare kan liknas vid en totalentreprenad inom gängse byggsektor. Detta synsätt stärks då näringsidkaren, i dessa fall, oftast utgör den starkare parten i avtalsförhållandet och i kraft av sin sakkunskap har bäst möjlighet att bedöma risker med en viss teknisk lösning eller ett material. Liknelsen med en totalentreprenad innebär att entreprenören vanligen har ett direkt funktionsansvar för produkten. Ett liknande funktionsansvar bör åläggas näringsidkare vid småhusbyggande. Detta bör ges regeringen till känna. Småhusbyggnationer kan behäftas med fel oaktat om arbetet utförts på ett fackmannamässigt sätt. Ansvarsfrågan i dessa fall skall inte överlämpas till konsumenten. Då bedömningen av nya byggmetoder eller material är en bedömning inom det fackmässiga området och förutsebarheten är bristande påverkas uppenbarligen näringsidkarens möjlighet att försäkra sig negativt. Detta förhållande får dock inte innebära att tredje part drabbas eller att branschens utvecklingsvilja försvinner. Former för ett skydd för i första hand konsumenten, i det enskilda fallet, och i förlängningen för byggaren i utvecklingsarbetet fordras därför. Mot den bakgrunden bör ett utökat åtagande för övervägas för att garantera att konsumenten går skadeslös vid ett funktionsavbrott. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GR02Sf36 · 2004-03-25 00:00:00 — Den innebar att tillsyn reducerades såtillvida att länspolismästarna inte kunde ha tillsyn över sin egen myndighet. Det innebar att de 24 största polismyndigheterna kom att stå under ordinär tillsyn bara av . Men den stora majoriteten stod ändå under regional tillsyn. Sedan fick vi länspolismyndighetsreformen. Därmed försvann möjligheten att över huvud taget utöva regional tillsyn genom länspolismästarna. Slutresultatet är att den ordinära tillsynen av polisen i stort sett, liksom i fråga om åklagarväsendet, är en effektivitets- och organisationstillsyn och inte en rättslig tillsyn. har det således inträffat att JO i stort sett är det enda organ som bedriver rättslig tillsyn över dessa viktiga områden. Det här är en komplikation på många olika sätt. Jag tänker inte utveckla det närmare, utan bara säga att mina erfarenheter av den tid då det fanns en välfungerande ordinär tillsyn var positiva. Vi kunde remittera ärenden till de ordinära organen, vi kunde ha allmänt informellt samråd i olika policyfrågor och så vidare. Detta är ett problem som man måste fundera över när man ser på JO:s roll. Vid frågestund i kammaren , anf. Här citeras endast den del av anförandet som gällde förhållandet mellan JO:s tillsyn och ordinära tillsynsorgan hos andra myndigheter. Citatet är hämtat från det stenografiska protokoll som justerats av talaren och senare kommer att publiceras i en publikation i .
mot · GR02Sf41 · 2004-03-29 00:00:00 — Ett flertal rapporter från och visar att vi i samband med de stora pensionsavgångarna, , kommer att få arbetskraftsbrist inom många sektorer. Den utkomna bilaga 3 Regional utveckling utsikter till 2020 (SOU 2004:34) belyser de regionala konsekvenserna då befolkningens medelålder och den regionala försörjningsbördan ökar. Det handlar om utmaningar som personalförsörjning, fungerande lokala arbetsmarknader och utvecklingen av skatteunderlaget. I ljuset av denna utveckling anser vi att regeringens förslag om att införa begränsningar i arbetskraftens rörlighet genom diskriminerande regler också är negativt för ur ett ekonomiskt perspektiv. som vi säger nej till att införa diskriminerande övergångsregler gentemot de nya EU-medborgarna arbetar vi konstruktivt för en bättre fungerande svensk arbetsmarknad. Det finns stora problem som kräver politisk handling. Svartarbete, lönedumpning, ekonomisk brottslighet, företag som undanhåller skatter och avgifter, diskriminering och arbetstagare som utnyttjas hänsynslöst är inget vi accepterar. Vi vill reformera arbetsmarknaden så att vi får mer av jämlikhet och likabehandling av arbetstagare. Kring dessa frågor har vi gröna hittat en samsyn med LO. Vi föreslår större socialt ansvar för storföretagen genom att minska möjligheter till fusk hos underentreprenörer och för att säkra betalningen för skatter och sociala avgifter. Bemanningsföretag ska registreras så att de oseriösa företagen inte ska kunna konkurrera med att betala låga eller svarta löner till arbetstagarna. Efterkontrollen av F-skattsedlar ska skärpas så att dessa inte används för ekonomisk brottslighet. Detta ska göras utan att göra det svårare för människor att starta egna företag genom ökad byråkrati. Vi är också beredda att pröva möjligheten för fackliga organisationer att bättre kunna bevaka att arbetsgivare följer kollektivavtalen som de har förbundit sig till i företag som saknar medlemmar i facket. Därmed får vi en effektiv kontroll mot lönedumpning. Med en fungerande arbetsmarknad behövs inga begränsningar i de nya EU-medborgarnas möjligheter att komma till för att arbeta. Vi kombinerar öppenhet med rättvisa och jämlika spelregler på arbetsmarknaden.
mot · GR02Sf45 · 2004-03-29 00:00:00 — med anledning av skr. 2003/04:119 Särskilda regler för arbetstagare från nya medlemsstater enligt anslutningsfördraget tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringens bemyndigande att fatta beslut i frågan om övergångsregler. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringens bemyndigande att fatta beslut i frågor av principiell karaktär i asyl- och migrationspolitiken. I utlänningslagen (1989:529) ges regeringen vidsträckta bemyndiganden att meddela föreskrifter på området. I avseendet med övergångsregler för arbetstagare från nya medlemsländer i EU medför det en möjlighet för regeringen att besluta om införande av övergångsregler trots att regeringen inte har stöd för sitt förslag av en majoritet i kammaren. Frågor som, i likhet med ärendet om övergångsregler, är av principiell karaktär i asyl- och invandringspolitiken måste rimligen underställas för beslut och vinna stöd av en majoritet i kammaren. Att regeringen har möjlighet att resa nya hinder för människors rätt att röra sig över gränser utan stöd av är bekymmersamt ur ett demokratiskt perspektiv. Asyl- och invandringspolitiken skulle gynnas av att beslutsfattandet i högre grad delades mellan fler institutioner än bara regeringen. Det ger en ökad maktdelning och ger fler politiska institutioner möjlighet att hävda människors fri- och rättigheter vilket stärker demokratin på området. Mot bakgrund av det anförda bör regeringens bemyndigande att meddela föreskrifter i frågan om övergångsregler återkallas. Därtill bör en översyn av lagstiftningen vidtas med syfte att begränsa regeringens möjligheter att hantera principiella politiska frågor i asyl- och migrationspolitiken utan ett stöd hos en majoritet av ledamöter.