mot · GS02U242 · 2004-09-30 00:00:00 — Framväxten av en starkare europeisk säkerhets- och försvarspolitik syftar till att förbättra möjligheter att bemöta dagens hot såsom den internationella terrorismen. kan inte stå neutralt om ett EU-land eller grannland skulle utsättas för hot eller angrepp. måste fullt ut ta sin del av ansvaret för frihet, fred och säkerhet. Genom globaliseringen står människor varandra närmare vilket medför att befolkningar tidigare får vetskap om konflikter och katastrofer. Detta ökar trycket på förmåga att agera när människovärdet kränks. Internationellt samarbete kommer att vara av grundläggande betydelse för svensk säkerhet . De hot kan stå inför kan inte bemötas på egen hand, utan måste avvärjas i gemenskap med andra fria och demokratiska nationer. Ett nära samarbete mellan och utgör här den bästa fredsgarantin. Fortsatt starkt amerikanskt engagemang i i allmänhet och i synnerhet är ett vitalt svenskt intresse. Den transatlantiska länken är avgörande för säkerhet. Det krävs mer av och för att länken skall hållas vital. Likaså måste de stora västmakterna alltjämt vara engagerade i vår regions framtida säkerhet. måste således ta ett ökat ansvar för sin egen säkerhet. Därför måste det finnas en fast och bindande säkerhetsordning i som kan hindra aggression och andra brott mot folkrätten. De baltiska ländernas inträde i Nato aktualiserar frågor om huruvida löper risk att marginaliseras i säkerhetspolitiskt avseende och vad som skulle kunna göras för att förhindra en sådan utveckling. En rimlig svensk handlingslinje vore att agera på ett sådant sätt att av övriga länder i uppfattas som en relevant partner över hela det säkerhetspolitiska fältet. I militärt avseende ställer detta krav på att i normalläget kunna projicera stabilitet och i händelse av kriser snabbt kunna bemästra tänkbara hotsituationer tillsammans med övriga länder inom EU och/eller Nato. kan inte stå vid sidan av och titta på eller avvakta. Strävan borde vara att möjliggöra en samlad Östersjölösning, som skulle kunna ge trygghet i hela området. Den skulle också innebära att de nordiska länderna delade samma säkerhetsordning och därmed skulle möjligheterna att bygga gemensamma och effektiva lösningar underlättas. Efterfrågan från världssamfundet på svenskt deltagande i internationella insatser kommer med stor sannolikhet att öka. Det ligger i svenskt intresse att erbjuda såväl civila som militära resurser för att med kraft och fullt ut bidra till fred och säkerhet i omvärlden. Den nationella försvarsförmågan och den internationella förmågan bör utvecklas hand i hand. Dessa är varandras förutsättningar. Ett relevant svenskt försvar utgör den bas och grund som erfordras för större satsningar på internationellt fredsarbete med militära medel. Det är en grundläggande förutsättning för en trovärdig säkerhetspolitik. Uppfattar omvärlden att det svenska försvaret inte är tillräckligt kompetent är vi inte trovärdiga som partner vid internationella insatser. En hörnsten i svensk säkerhetspolitik är att stödja principerna i , där det viktigaste är att förhindra anfallskrig, folkmord och folkfördrivning. måste värna denna grundläggande del av den internationella rätten även när FN-principerna bryts i närområdet. Folkrätten skall inte bara gälla för nationer utan måste utvidgas till att även omfatta de mänskliga rättigheterna. har det övergripande ansvaret för internationell fred och säkerhet. Men det är inte alltid som säkerhetsrådet förmår ta sitt ansvar. Även kan det komma nya kriser där det internationella samfundet måste agera trots att inte säkerhetsrådet givit klartecken. Ett sådant agerande måste alltid vara förenligt med principer. Hotbilden mot har förändrats och möjligheterna till samverkan över gränserna har stärkts. Moderata samlingspartiet vill att den svenska försvarsmakten förändras i förhållande till nya omvärldshot och ökat internationellt samarbete. En sådan förändring har inletts, men utan tillräckliga resultat. Förändringen har också fördröjts, möjligtvis på grund av regeringspartiets oförmåga att ompröva den gamla världsbilden och ett regeringsunderlag som inte möjliggjort bredare överenskommelser. Därmed har tid och resurser gått förlorade. I kommande försvarsbeslut bör försvarsmakten få tydliga direktiv att utveckla ett modernt, kostnadseffektivt och internationellt anpassat försvar. Vår uppfattning är att försvarsbudgeten skall ställas i relation till uppgifter, egenskaper och kapaciteter samt bättre samverka med de andra säkerhetspolitiska verktygen, inte minst biståndspolitiken. Vi vill varna för att , som åtnjutit respekt för dugliga soldater och kunniga befäl, god materielstandard och även politisk vilja, nu river ned befintliga strukturer utan att ersätta detta med förändrade och mot den nya omvärlden anpassade egenskaper. Ytterst riskerar det vår egen säkerhet men kan också medföra betydande politiska förluster, inte minst i EU-samarbetet. går från att ha ett mobiliseringsförsvar, vars syfte var att avhålla från angrepp, värna territorium och suveränitet. Försvarsmakten måste inriktas mot internationell förmåga, med snabb insatskapacitet och möjlighet att agera långt utanför både våra egna och EU:s gränser. Denna utveckling ligger i linje med den förändring som skett i världen, med alltmer öppna gränser och en förändrad hotbild, där inte länder utan samhällen hotas. Vägen till egen frihet, trygghet och självbestämmande går genom internationell samverkan, för gemensamma värden och effektiva säkerhetsordningar. Det är därför allvarligt att regeringen nu lämnar en tradition av samsyn mellan de demokratiska partierna, vars syfte har varit att värna långsiktiga intressen och vårt lands säkerhet. Regeringens stödpartier har en sådan syn på demokrati, fredsförmåga och EU-samarbetet att Socialdemokraterna har sökt parlamentariskt stöd för svensk säkerhetspolitik vid sidan av dessa. När regeringen nu väljer att göra upp med och har försvarsförmågan och den internationella närvaron reducerats till en budgetpost, hanterad utifrån ett maktperspektiv snarare än vad som bäst gagnar vårt lands säkerhet och vår förmåga till internationell solidaritet. En omläggning, i syfte att frigöra resurser till internationella åtaganden och snabba insatser, förutsätter en långsiktig och ansvarsfull förändring till ett försvar som aktivt används i insatser utanför vårt land. Den befintliga strukturen på det svenska försvaret medför omfattande fasta kostnader. Med de budgetnivåer som de tre partierna har kommit överens om reduceras förmåga till internationella insatser till ett absolut minimum, varför förutsättningarna för att verka där vi verkligen behövs - ute i världen i syfte att säkra människors frihet och fred - försämras.