ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02Fi216 · 2004-09-28 00:00:00 — begär att regeringen /05 lägger fram ett förslag om avskaffad reklamskatt i enlighet med vad i motionen anförs. infördes skatt på annonser. Motivet var att skatten skulle finanisera ett utökat statligt stöd till dagspressen och med syfte att dämpa reklamens volym enligt reklamskatteutredningens majoritet. Skatten skiljer mellan olika media så att dagspress har i skatt på annonsintäkter som överstiger tolv miljoner medan tidskrifter betalar om intäkterna överstiger sex miljoner och gratistidningarna har på alla annonsintäkter. Däremot betalar inte radio och TV reklamskatt och inte heller internetbaserad reklam. Under de som skatten verkat har medialandskapet förändrats kraftigt och konkurrenssituationen likaså. konstaterade en SOU-utredning att skatten var både omodern och orättvis samt att den borde avskaffas. Lagstiftningen ansågs ha sådana brister att det inte var godtagbart att behålla lagen. I takt med att världen krymper, genom EU-medelmsskapet mm, finns inte möjligheten till en inhemsk kontroll av reklam som säkerställer konkurrensbalansen mellan svenska och utländska medier. Skatten ger inte medierna möjlighet att konkurrera på lika villkor. Den gäller inte heller i nya reklammedier. Trots att flera ändringar gjorts kvarstår dessutom det faktum att skatten är svår att tillämpa - såväl för den skattskyldige som skattemyndigheten. Regeringen uttalade sig i prop 1997/1998:150 att man avsåg att avskaffa reklamskatten och reklamskatten på reklamtrycksaker avskaffades . Därefter har regeringen uppenbart inte förmått att föreslå att reklamskatten i sin helhet avskaffas. Trots att tillkännagav att skatten borde avvecklas och att frågan borde prioriteras vid kommande budgetberedning har ännu ingenting hänt. Inte heller i budgeten redovisas några framsteg. Reklamskattens syfte har varit att dämpa reklamen - uppenbart bara i dagspress, gratistidningar och tidskrifter. Skatten skulle syfta till att ge utrymme för ökat presstöd men intäkterna i statsbudgeten överskrider med bred marginal hela anslaget för politikområde mediepolitik. Skatten är inte konkurrensneutral, når inte sitt ursprungliga syfte och måste hänföras till avdelningen orimliga skatter. Det enda skälet till att regeringen återigen misslyckats med att fullfölja begäran måste vara bristande vilja. Regeringen behöver hålla uppe skatteintäkterna även på skadliga områden för att söka delfinansiera alla löften. måste möta denna saktfärdighet genom att begära att förslag läggs fram /2005 så att de finansiella effekterna kan beaktas i tilläggsbudget för budget och statsbudgeten .
mot · GS02Fi217 · 2004-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kollektiva hemförsäkringar. Kollektiva hemförsäkringar snedvrider konkurrensen. Flera fackförbund har tecknat kollektiva hemförsäkringar för sina medlemmar. I nästan samtliga fall har man valt att teckna sina försäkringar hos ett och samma bolag, utan anbudsförfarande. Andra bolag har inte givits tillfälle att vara med och konkurrera med vare sig pris eller innehåll i försäkringen. har valt att stödja det folkrörelseägda , utan att veta huruvida deras medlemmar gynnas av detta. Detta är för det första ett minst sagt lättsinnigt sätt att handskas med medlemmarnas pengar. För det andra är det konkurrenshämmande. Än mer anmärkningsvärt är att fackförbunden tecknat kollektiva hemförsäkringar för sina medlemmar utan att de tillfrågats. Detta måste anses vara ett grovt intrång i den enskildes privata sfär. Varje människa skall naturligtvis själv avgöra var han eller hon vill teckna sina försäkringar. Reaktionen på fackförbundens beslut att teckna dessa försäkringar har därför varit hård. Många har protesterat och lämnat sin fackliga organisation. Detta bryr sig de fackliga ledarna inte om. De anser sig veta bäst "vad deras medlemmar behöver". Det visar på ett stort förakt att besluta i den här typen av engagemang över den enskilda människans huvud. Den fackliga makthungern över den enskilda människan blir större och större. Många frågar sig med oro vad som kommer . Finns det fler privata områden där facket vill kollektivt bestämma över sina medlemmar? Är de kollektiva hemförsäkringarna bara en början? Många drabbas nu av betydligt fördyrade försäkringspremier. De som har hemförsäkringar i andra bolag får antingen säga upp sina tidigare hemförsäkringar eller gå ur facket för att undgå kostnadsökningar. Om de väljer att gå ur facket är detta förståeligt efter fackets nonchalans mot sina medlemmar. De kollektiva hemförsäkringarna ger också orimliga effekter eftersom kollektiva hemförsäkringar leder till minskad konkurrens vilket är till men för hela branschen. Förbud mot kollektiva hemförsäkringar bör införas.
mot · GS02Fi218 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av beloppsgräns för betalningsförsummelser och en översyn av gallringstider. Uppgifter i ett kreditupplysningsregister om en försenad eller utebliven betalning kan få mycket stora konsekvenser för den enskilde. En sådan uppgift kan i mycket hög grad påverka den enskildes vardagliga frihet. Det kan t.ex. gälla hyra av bostad eller byte av elleverantör. Ur integritetssynpunkt bör därför kreditupplysning inte innehålla uppgifter om enstaka mindre betalningsförseningar. Det är dessutom i många fall fråga om förstagångsgäldenärer och det rör sig ofta om mindre belopp. I vissa fall kan det också vara så att betalningsförseningar beror på omständigheter som gäldenären inte rådde över eller på missförstånd från gäldenärens sida. Anledningen till betalningsförsummelsen behöver alltså inte bero på bristande betalningsvilja eller bristande betalningsförmåga. Allt fler unga människor klarar inte att betala sina räkningar . I åldrarna kan noteras ett ökat antal betalningsanmärkningar. Det är också i den här åldersgruppen som antalet anmärkningarna ökar snabbast. För unga människor som är i det skedet i livet att man vill skaffa bostad, telefonabonnemang, ta lån eller göra möbelinköp på kredit kan en betalningsanmärkning vara mycket allvarlig. Finns man i kronofogens register är man också exponerad för alla som begär kreditupplysning. har ändringar gjorts i sekretesslagen så att vissa uppgifter kommer att omfattas av sekretess hos kronofogdemyndigheten. Syftet är att komma till rätta med problemet att uppgifter om enstaka betalningsförsummelser skall leda till konsekvenser som beskrivits ovan. Sekretessen inträder i princip i och med att betalning sker och målet kan anses avslutat. Sekretess gäller dock inte om en person vid fler än ett tillfälle inte betalat sina skulder inom föreskriven tid. I klartext betyder det att om en person får mer än en betalningsanmärkning under loppet av tvåår så omfattas inte dessa uppgifter av sekretesskyddet. Den förändrade lagstiftningen som beskrivits ovan tycker vi är ett steg i rätt riktning. Det är dock inte tillräckligt. Kreditupplysningar kommer även i fortsättningen att innehålla uppgifter om enstaka mindre betalningsförseelser om än i mindre omfattning . Vi anser det därför nödvändigt att se över möjligheten att införa en beloppsgräns under vilken betalningsförsummelser över huvud taget inte skall bli föremål för registrering i kreditupplysningsregister. En beloppsgräns kan var knuten till en enskild skuld eller till ett sammanlagt skuldbelopp. I sammanhanget anser vi också att man bör överväga att förkorta gallringstiderna för mindre betalningsförsummelser. Översynen av beloppsgränser och gallringstid skall göras med beaktande av personlig integritet och med beaktande av vilka uppgifter som anses vara nödvändiga, adekvata och relevanta i ett kreditupplysningsregister. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GS02Fi219 · 2004-09-23 00:00:00 — Chefer i utlokaliserade statliga verk och myndigheter tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bostadsort för chefer i utlokaliserade myndigheter och statliga verk. Många myndigheter och statliga verk lokaliseras ut på olika håll i landet för att skapa en regional balans som skapar många arbetstillfällen för invånarna i regionen. Den eller de personer som tillhör myndigheternas eller verkens ledningar pendlar ofta och har således inte den lokala anknytning till orten som i många fall kan vara bra för verksamheten. Att utlokalisera en myndighet eller ett verk handlar om att skapa arbetstillfällen och göra orten eller regionen mer attraktiv för människor att bo i. Om då cheferna väljer att pendla från orten där de arbetar skapas ett trovärdighetsproblem. Därför bör regeringen tillse att de som anställs som chefer i de utlokaliserade verken och myndigheterna även har sin bostad eller bosätter sig i den ort där arbetet är beläget.
mot · GS02Fi221 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ges i uppdrag att i enlighet med vad som anfört åstadkomma en klar uppdelning mellan anslags- och intäktsfinansierad verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall ha en ökad grad av avgiftsfinansiering. () ansvarar för den sektorsövergripande officiella statistiken och samordnar det statistiska systemet. SCB är en bland många statliga myndigheter som vid sidan av sina anslagsfinansierade myndighetsuppgifter bedriver avgiftsbelagd uppdragsverksamhet. har uppdragsverksamheten utgjort cirka hälften av den totala omslutningen. Uppdragsverksamheten är organisatoriskt integrerad med anslagsverksamheten. De flesta avdelningar på SCB har blandfinansiering. har regelbundet ifrågasatt omfattningen av vad som skall ingå i begreppet officiell statistik. Vi anser att SCB:s myndighetsuppgifter bör begränsas, inte minst för att begränsa många företagsadministrativa bördor. För att säkerställa efterfrågan är det därför rimligt att eftersträva en ökad grad av avgiftsfinansiering. har presenterat en granskningsrapport, 2004:8 Insyn i SCB:s avgiftsbelagda verksamhet. I den rapporten framgår det med all tydlighet att mycket finns att göra. slutsats är att förutsättningarna för insyn i SCB:s uppdragsverksamhet är begränsade. Förklaringarna till detta står bl.a. att finna i regeringens styrning och uppföljning samt SCB:s sätt att organisera sin verksamhet. rekommenderar regeringen att bl.a. definiera det statliga åtagandet i SCB:s uppdragsverksamhet, förtydliga uppdraget till SCB, se över och förtydliga kraven på information om verksamheten samt klargöra vilka principer som skall gälla för myndighetens prissättning. SCB skall hantera flera uppgifter och en blandad finansiering. Uppdraget till SCB ger utrymme för tolkningar. Regeringen har få krav på information om uppdragsverksamheten. Full kostnadstäckning och ekonomisk åtskillnad är inte säkerställd. Det är oklart om olika tjänster eller kundgrupper ger full kostnadstäckning. SCB:s prissättning är svår att genomlysa. Avgiftssamråden ger inte garantier för rätt pris på tjänsterna. Vi anser därför att kan ligga till grund för ett genomgripande revideringsarbete för SCB.
mot · GS02Fi223 · 2004-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på bankväsendet för att öka dess tillgänglighet för alla som vill bruka dess tjänster. Alla människor i vårt samhälle har inte rätt till ett eget bankkonto. Detta är diskriminering och leder till ökat utanförskap. För att någon ska kunna öppna ett konto och få tillgång till bankernas tjänster, som betalningsservice för räkningar eller andra, måste man uppge ett personnummer och en adress vilket alla i samhället inte har. Främst är det socialt redan utsatta personer som drabbas, det kan handla om flyktingar utan svenskt personnummer eller hemlösa som inte kan redovisa någon fast adress. Dessutom nekas oftast personer som har gjort personlig konkurs att öppna ett bankkonto. Att inte ha tillgång till banktjänster medför problem för de personer som nekas dem; utan tillgång till dessa är man hänvisad till för betalning av räkningar och andra bankärenden och där får man betala en engångssumma för den tjänst som utnyttjas. På så sätt drabbas socialt utsatta personer med begränsade ekonomiska medel dubbelt. Att bankväsendet inte accepterar alla som kunder motiveras med att personuppgifter måste redovisas, inga undantag kan göras. är kraven på personuppgifter berättigade, men att det inte finns möjlighet till undantag gör att det är lätt att hamna utanför systemet. Bankväsendet måste bli mer flexibelt och måste kunna göra undantag när så krävs. Banktjänster ska vara en service för människorna i samhället och därför måste alla få tillgång till dem, oberoende av i vilken livssituation man befinner sig. Därför bör en översyn av hur bankväsendet kan bli mer flexibelt göras. Det måste ställas krav på bankväsendet för att det ska acceptera alla som kunder, även om någon av de obligatoriska uppgifterna saknas. Utskottet har i sitt betänkande 2003/04:FiU15 uttalat följande: "Enligt bestämmelse i lagen om insättningsgaranti får som huvudregel ett institut som erbjuder sig att ta emot insättningar som omfattas av insättningsgarantin inte neka någon att sätta in medel". I Post- och kassaservice-utredningen 2004:52 kunde påvisas att det finns grupper som inte får tillgång till banker och därmed till betalservice. Utredningen föreslår bl a en översyn av gällande regler. Det är därför orimligt att enbart med hänvisning till insättningsgarantin hävda att det föreligger en tillgänglighet för alla i dagens banksystem. Det är orimligt att bankerna ska få ta russinen ur kakan men inte ta det ansvar som de har för att få ett fungerande betalsystem.
mot · GS02Fi224 · 2004-09-30 00:00:00 — Staten som föregångare i diskrimineringsarbetet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla som arbetar med personalrekrytering i statens tjänst skall genomgå utbildning angående lagar mot diskriminering och diskriminering som ett samhällsfenomen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen ger i uppdrag till samtliga myndigheter att anordna sådan utbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör uppdra till alla statliga myndigheter att göra en genomgång av alla sina anställningsrutiner och de krav som ställs vid anställning. Etnisk diskriminering av människor med utländsk bakgrund måste motverkas på många nivåer i samhället. Den diskriminering vi ser drabbar såväl individer med utländsk bakgrund som hela samhällsekonomin. En nivå som behöver vara ett föredöme för att motverka diskriminering är staten. Grundproblematiken i det här sammanhanget är att staten inte alltid som arbetsgivare ser kompetensen hos människor med utländsk bakgrund. Det kan bero på etnocentriska föreställningar och mer eller mindre medvetna fördomar om "svensk" kompetens kontra "utländsk" kompetens. Detta kan i sin tur leda till överdrivna krav relaterade till i förhållande till olika tjänster samt till direkt eller indirekt diskriminering. På grund av EU:s antidiskrimineringsdirektiv har skärpt de olika lagarna mot diskriminering. Med hänsyn till detta, och till att det förmodligen saknades kunskaper angående dessa lagar, även innan skärpningen, borde en viktig åtgärd vara en utbildning om innehållet i dessa lagar riktad till alla som arbetar med rekrytering i staten. Den skulle kunna kompletteras med en utbildning om diskriminering som en mer generell företeelse. Därutöver behövs det en genomgång av alla anställningsrutiner för att se om de krav som ställs är relevanta och inte ställs på grund av slentrian. Med hänsyn till ovan borde staten som arbetsgivare se till att alla myndigheter upprättar ett program för genomgång av alla tjänster för att se till att kraven som ställs inte avhåller eller hindrar människor som har relevant kompetens från utlandet från att söka dessa tjänster. Eftersom integration är en fråga om ömsesidighet, är det viktigt att staten som arbetsgivare analyserar och omprövar sina anställningsrutiner, så att de inte bidrar till en utestängning av kvalificerad arbetskraft. Med hänsyn till ovan, och till att irrelevanta krav kan innebära diskriminering, borde staten ta initiativ till att alla statliga myndigheter tillhandahåller en utbildning, för all personal som arbetar med personal och rekryteringsfrågor, angående både lagarna mot diskriminering och diskriminering som samhällsfenomen. Juridiken i frågan är givetvis viktig men än viktigare är att rekrytering inte bara blir en fråga om slentrian eller hänsyn till ovidkommande faktorer - även bortsett från lagstiftning. Vidtagande av det som nämns ovan skulle även vara ett led i en statlig strategi för att tillfredsställa lagens krav om aktiva åtgärder för att främja etnisk jämlikhet.
mot · GS02Fi225 · 2004-09-30 00:00:00 — Överprövning enligt lagen om offentlig upphandling begär att regeringen återkommer med förslag till förändring av lagen om offentlig upphandling enligt vad i motionen anförs. Enligt 7 kap. 1 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling får leverantör, som anser att han lidit eller kan komma att lida skada i samband med offentlig upphandling, begära överprövning av upphandlande enhets åtgärd eller beslut vid upphandlingen. Gällande regler om offentlig upphandling har efterhand kommit att bli komplicerade, inte minst därför att reglerna skall tolkas i anslutning till EG:s direktiv, som i vissa delar är direkt tillämpliga på offentliga upphandlingar i och till och med i särskilda fall skall tillämpas i stället för svenska bestämmelser. Detta har medfört att det föreligger stora svårigheter för enskilda leverantörer att på egen hand avgöra i vad mån fel har begåtts vid en upphandling och därför också om det finns anledning att begära överprövning enligt 7 kap. 1 § upphandlingslagen. För den bedömningen måste leverantören mestadels begära biträde av advokat. Med hänsyn till de dryga kostnader som är förbundna med att anlita advokat drar sig många leverantörer för att begära överprövning, även om det finns starka indikationer på att fel har begåtts. Vidare avstår ofta leverantörer, särskilt lokala leverantörer för vilka kommuner och landsting utgör dominerande upphandlare, från att begära överprövning på grund av misstanken att de kan komma att missgynnas i kommande upphandlingar till följd av klagomålen, även om dessa visar sig vara befogade. För att råda bot på dessa från rättssäkerhetssynpunkt otillfredsställande förhållanden bör möjlighet öppnas för parter, t ex en organisation, att företräda leverantören och begära överprövning av åtgärder och beslut i upphandlingsärenden. En sådan vidgad rätt bör kunna tillkomma dels den myndighet som har till uppgift att öva tillsyn över upphandlingslagens tillämpning, dels sådan organisation av näringsidkare som leverantören tillhör. Därmed skulle lagen ge i möjligaste mån lika förutsättningar för beställare och leverantörer på den allt viktigare marknaden för upphandling av varor och tjänster.
mot · GS02Fi227 · 2004-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skärpning av försäkringsrörelselagen. har många försäkringstagare fått kraftigt försämrade villkor på grund av att livföretagen ägnat sig åt så kallad "återtagning" av den räntebärande delen av exempelvis pensionsförsäkringar. Den enskilde försäkringstagaren har ingått ett avtal med sitt försäkringsbolag. Försäkringsbolaget har sedan ändrat förutsättningarna efter det att avtalet trätt i kraft. Det är rimligt att villkor endast kan tillåtas att förändras fram till den tidpunkt som ersättningarna börjat betalas ut. Ändringar därefter ger inte köparen några möjligheter att uppnå en rättvis behandling. Det vore som om en bilkund köper en ny fin bil och kommer bilförsäljaren och begär tillbaka växellådan. Det är ett orimligt förfaringssätt. Inte inom något försäljningsområde, oavsett om det rör sig om varor eller tjänster, skulle detta vara acceptabelt. Mot den bakgrunden är det rimligt att exempelvis försäkringsrörelselagen förtydligas på så sätt att förändrade villkor endast kan införas fram till dess att avtalet träder i kraft och utbetalningarna har påbörjats.
mot · GS02Fi229 · 2004-09-29 00:00:00 — Närproducerade livsmedel och lagen om offentlig upphandling tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en översyn görs av lagen om offentlig upphandling () så att möjligheter att inhandla närproducerade livsmedel förstärks. Inte sällan så har samverkan mellan kommuner när det gäller upphandling av livsmedel medfört att man räknat bara kortsiktiga ekonomiska vinster vid upphandlingen. Man har kunnat visa på ekonomiska fördelar vid kollektiv upphandling i samverkan mellan stat, regioner och landsting. Vad man glömmer bort eller undviker att belysa är såväl transportkostnader, kvalitetsaspekter som en beräkning av vad det innebär att inte handla närproducerade livsmedel. Många lokala småföretag bör ges förutsättningar att leverera varor även till den offentliga servicen, t.ex. till skolor och sjukhus och myndigheter. Detta är ett led i att skapa förutsättningar för många småföretag att utvecklas och få lönsamhet i sin verksamhet. (lagen om offentlig upphandling) bör ses över så att såväl närproducerade livsmedel som miljö- och kvalitetsaspekter bör vara ett krav vid offentlig upphandling i såväl stat, region, landsting som kommun.
mot · GS02Fi240 · 2004-09-28 00:00:00 — Regional utveckling i årsredovisningar tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att myndigheterna i sina årsredovisningar skall redogöra för hur de bidragit till regional utveckling. De regionala befolkningsförändringarna har inneburit att befolkningen generellt minskat inom stora delar av landet såsom skogslänen och Bergslagen, medan storstadsregionerna generellt haft en ökning av befolkningen. Vissa statliga satsningar syftar till att bryta den negativa befolkningsutvecklingen. Men det finns alltför många exempel på att enskilda myndigheter inte har ett regionalpolitiskt perspektiv i sin planering - detta trots att slagit fast att all statlig verksamhet ska bidra till regional utveckling. För att tydliggöra myndigheternas ansvar för att både i egen organisation och i den verksamhet man har ansvar för bidra till regional utveckling föreslår vi att myndigheterna åläggs att i sina årsredovisningar redovisa för hur man bidragit till den regionala utvecklingen.
mot · GS02Fi241 · 2004-09-29 00:00:00 — Lagen om offentlig upphandling tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagen om offentlig upphandling. I regeringsförklaringen vid detta öppnande sägs bl.a. att "en översyn av lagen om offentlig upphandling görs". Ett område som då särskilt bör belysas är svårigheterna att på allvar konkurrera om en upphandling för de många ideella och frivilliga organisationer som svarar för delar av välfärdsarbetet. De är ofta ganska små och har begränsad vana av att tampas med större och affärsvana organisationer som ofta drivs av ett vinstintresse. De "känns inte heller igen" i de strikt affärs- och marknadsmässiga regler som präglar dagens upphandlingslag. Vikten av att organisationer som bärs upp av en idé och av ett socialt engagemang kan fortsätta att delta i välfärdsarbetet behöver knappast framhållas särskilt.