mot · GS02U311 · 2004-10-05 00:00:00 — Fattigdomen i stora delar av världen förvärrar ytterligare hoten mot ekosystemet, som utsätts för ett mycket hårt tryck till följd av urbanisering och kortsiktigt utnyttjande av framförallt träråvaror. Den rika världen har ett ansvar att hantera denna situation genom en rättvis handelspolitik och ett effektivt bistånd på en anständig nivå. En hållbar utveckling förutsätter också marknadsekonomi och demokrati. Inte någonstans har miljöförstöringen varit så stor som i de länder där man tillämpat planekonomi. De rika länderna måste också se till att fattiga länder får del av den tekniska utvecklingen så att de kan undvika många av de felsatsningar som gjorts i den rika världen. bör genom handel och bistånd underlätta omställningen till miljömässigt hållbara tekniker, i synnerhet energisystem, i tredje världen. Övriga krav som vill driva internationellt är följande: bör medverka till skydd för tropiska skogar samt stödja en internationell ökenkonvention och en konvention till skydd för sötvatten. De hav som omger skall skyddas mot miljögifter i form av tungmetaller, olja, radioaktiva utsläpp och andra föroreningar. Miljöbistånd bör ges. skall särskilt ge bistånd så att staterna öster och söder om kan medverka till att rena sina utsläpp till . skall verka för att vinster, som uppkommer till följd av nyttjandet av bioteknik och jordens gemensamma genresurser, fördelas rättvist. Genbanksverksamhet skall stimuleras. 8Hållbar utveckling i utvecklingsländerna Vid i upprättades målet att miljöaspekter skall integreras i all form av fattigdomsbekämpning. Varje strategi för att bekämpa fattigdomen skall alltsåäven beakta miljö- och naturresurserna. Det är vårt gemensamma ansvar att målen från följs upp och implementeras i största möjliga mån. Kopplingen mellan miljöförstöring och fattigdom har många olika sidor. Fattiga människor är mer sårbara för miljöförstöring eller olika typer av föroreningar. Detta gäller såväl den globala som den regionala miljöförändringen, ofta på grund av att fattiga människor lever direkt av naturresurser och i nära samspel med miljön. Fattigdom kan dessutom vara en bidragande orsak till miljöförstöring. Exempel på detta är överbetning, vegetationsutarmning, avskogning och förstöring av den och kustnära miljön. Dessutom är miljöproblemen ett hinder för att minska fattigdomen. De fattigas villkor försämras av miljöproblem och ofta har de mycket små möjligheter att motverka miljöförstöringens negativa effekter. Detta gäller inte minst för de många fattiga som lever i utvecklingsländernas städer. Den ökande urbaniseringen leder till att människor ofta lever i direkt hälsovådliga miljöer. Vidare är bristande tillgång till vatten en allt större konfliktorsak, och en av de mest akuta utmaningarna är det faktum att 1 miljard människor (1 av 5 i utvecklingsländerna) saknar tillgång till rent dricksvatten. orsakar bristen på goda hygieniska förhållanden av alla sjukdomar i utvecklingsländerna. 8.2Tekniksprång till miljövänligare produktion och konsumtion Investeringar i miljövänlig teknik kostar betydligt mera på kort sikt än konventionell teknik. med akuta fattigdomsproblem kan inte på egen hand ta på sig de högre kostnader som sådana investeringar innebär. Men i stället för utökade biståndsinsatser har den totala biståndsvolymen i världen sjunkit . En utveckling som till varje pris måste brytas. De fattigaste länderna behöver alltså hjälp att genomföra s.k. tekniksprång för att hoppa över de smutsigaste leden i moderniseringsprocessen. Redan har länderna på södra halvklotet drabbats hårt av klimatkatastrofer, t.ex. i form av översvämningar och torka. Därför krävs gemensamma satsningar från biståndsgivare, näringsliv och mottagarländernas regeringar för att främja moderna, innovativa tekniker som är anpassade till villkor och till miljömässiga hänsyn. IT-teknik och förnybara energisystem är två exempel på områden som båda kan vara effektiva verktyg för fattigdomsbekämpningen och bidra till ett mer hållbart samhälle. har inlett arbetet med att integrera hållbarhetsperspektivet i biståndet, t.ex. genom att arbeta med miljökonsekvensbeskrivningar, utbildning om ekologiska samband, och återställande av förstörda ekosystem och det är viktigt att våra erfarenheter tas tillvara även i EU-biståndet och att verkar för att större hänsyn tas till miljöaspekter i samtliga biståndsprojekt. vill verka för att en rad förslag inkluderas i samarbete med utvecklingsländer: Miljökriterier införs för samtliga biståndsprojekt för att fastställa projektens hållbarhet ur miljösynpunkt. Förnybara energikällor och ökad energieffektivitet skall främjas. Handel med varor som har framställts i enlighet med kraven om en hållbar utveckling skall främjas. Exportkreditnämnderna i medlemsländerna skall ställa miljökrav för alla projekt som beviljas exportkrediter. Nya finansieringsmekanismer bör också prövas - i synnerhet som de privata investeringarna är väldigt koncentrerade till ett begränsat antal utvecklingsländer. Särskilt intressant är möjligheten att inrätta speciella fonder för globala miljöinsatser, som tydligt skiljs från biståndet. Den globala miljöfonden, Global Environment Facility (GEF), har t.ex. blivit ett viktigt verktyg för miljöinsatser, inte minst för tekniköverföring till . Men fonden är i stort behov av ökade resurser. Inom ramen för klimatkonventionen har flera nya fonder bildats för att underlätta finansieringen av klimatrelaterade insatser i utvecklingsländerna. Partnerskap med näringslivet är en möjlighet som bör utnyttjas mera, inte minst inom ramen för globala fonder av detta slag. Många länder i väst bidrar till en ohållbar utveckling i genom de nationella exportkreditnämnderna som ger finansiellt stöd till investeringar i utvecklingsländer. En stor del av energisatsningarna görs med stöd av exportkreditnämnder, och dessa måste ge långt större prioritet åt energieffektivitet och förnybar energi. Projekt som finansieras av västvärldens exportkreditnämnder måste också uppfylla grundläggande miljökrav. genomför investeringar i nya energi- och transportsystem, huvudsakligen fossilbaserade, i storleksordningen . En betydande del av dessa genomförs med stöd av exportkreditnämnder. Om en växande del av dessa medel kanaliserades till förmån för alternativ energiteknik (d.v.s. vind, sol, modern biomassa m.m.) istället för att stödja olja och kol skulle de miljö- och klimatmässiga vinsterna vara stora. Inom finns rekommendationer om riktlinjer angående miljöhänsyn vid statsstödd exportfinansiering. Regelbunden uppföljning skall göras genom att alla rapporterar om den nationella tillämpningen av riktlinjerna. Men endast ett fåtal av har satt upp miljökrav för sina exportkreditnämnder. exportkreditnämnders verksamhet behöver miljöanpassas. Bindande gemensamma miljöregler bör därför antas för exportkreditnämnder. samlades mer än 50 representanter för indonesiska och internationella enskilda organisationer och folkrörelser i och antog den så kallade Jakarta-deklarationen, som är en uppmaning till offentliga exportkredit- och garantiinstitutioner att följa vissa gemensamma regler bl a vad gäller insyn, miljö och etik. När svenska entreprenörer är verksamma utomlands är det inte ovanligt att projektens finansiering stöds av statliga exportgarantier och exportkrediter. Att svenska företag ger sig in i projekt som innebär negativ miljöpåverkan förvånar, men än mer allvarligt är att ger ekonomiska garantier för sådana projekt via vår skattsedel. Den svenska () har en miljöpolicy för garantigivning, men denna innebär i stort sett bara att det är möjligt att göra en miljögranskning av de projekt som det ansöks om medel för. Vilka projekt som skall granskas avgörs av EKN och det är också EKN själv som avgör om projektet skall få medel beviljade. menar att en obligatorisk miljöprövning måste föregå alla beslut om statliga exportkrediter. Tydliga riktlinjer bör utarbetas för vilka negativa miljöeffekter som inte kan accepteras. Regeringen bör ta initiativ till ändrade regler för EKN i enlighet med detta. Vidare anser att bör verka för att gemensamma regler för exportkreditnämnderna tillkommer inom EU och att dessa regler bland annat skall innefatta krav på obligatorisk miljöprövning av projekt som beviljas exportkrediter. Globaliseringen integrerar inte bara handel, utan även konsumtion och konsumentmarknader. Problemet är att västvärlden sprider en livsstil som inte är långsiktigt hållbar. Självklart skall utvecklingsländerna inte förnekas rätt till utveckling och en bra standard. Lösningen på problemet är dels en effektivisering av den rika världens energi- och resurshantering, dels att erbjuda utvecklingsländerna teknisk hjälp för att undvika smutsiga utvecklingssteg. Behovet av s.k. grön teknik är större än någonsin med tanke på den mycket snabba ekonomiska utveckling som många utvecklingsländer genomgått . Om mer satsningar gjordes på alternativ energiteknik (t.ex. biomassa och olika former av direktverkande solenergi) skulle mycket stora miljövinster göras. Klimatförändringar är ett av våra mest akuta globala miljöproblem. Genom bl.a. Kyotoprotokollet har världen fått redskap att bekämpa utsläppen av växthusgaser men tyvärr har arbetet dragit ut , och förhandlingarna varit präglade av stora motsättningar. Besvikelsen blev än större när hoppade av Kyotoprotokollet. Det är viktigt att och övriga EU verkligen anstränger sig och utför ambitiösa utsläppsreduceringar inom unionen. Men det räcker inte. EU måste hjälpa utvecklingsländerna att bryta kopplingen mellan ekonomisk tillväxt och ökade koldioxidutsläpp. Det kan bl.a. göras genom en ökad tekniköverföring. Ett miljömässigt hållbart handelssystem måste ha incitament för effektiva och miljövänliga transporter. Det är en allmän princip för hållbar utveckling att en produkts eller tjänsts miljöpåverkan måste reflekteras i priset. I finns därför koldioxidavgifter som ett ekonomiskt styrmedel för transporter. Dessvärre återfinns inte principen när det gäller internationella transporter av olika slag. Speciellt uppmärksammat är att priset på flygbränsle inte avspeglar dess miljökonsekvenser. Av konkurrensskäl är det svårt för ett land att ensidigt lägga miljöskatter på internationella transporter. har istället infört miljörelaterade start- och landningsavgifter för flyget. För att ytterligare främja miljömässigt hållbara transporter anser att skall verka för en global överenskommelse om minimiavgifter på koldioxidutsläpp. Strävan bör vara att även inkludera flygbränsle i en sådan överenskommelse. En sådan avgift skulle kunna driva fram tekniska framsteg och effektivare resursanvändning. Det skulle bidra till en mer miljömässigt hållbar världshandel. Enligt internationella överenskommelser är det inte tillåtet att beskatta flygfotogen. Som en följd av detta är det också enligt EU:s energiskattedirektiv otillåtet att införa en skatt på flygfotogen. för en diskussion med () för att det skall bli tillåtet med en sådan skatt. En lämplig strategi enligt ministerrådet och kommissionen är att fortsätta diskussionen i frågan med (). När beskattning av flygbränsle blir tillåten internationellt skall ministerrådet besluta om att regeln i energiskattedirektivet skall upphävas. Det är dock inte tillräckligt om enbart EU inför en skatt på flygbränsle eftersom planen då kan tanka i andra länder. anser att EU inom skall driva frågan om en obligatorisk skatt på flygbränsle. bör verka för denna ståndpunkt inom EU. 9.3Energiförsörjningen för fattiga länder Det krävs långtgående effektivisering av energi- och materialhanteringen i och i övriga västvärlden för att bekämpa de många negativa effekter som dagens energisystem medför. saknar över två miljarder människor tillgång till modern energi. För att utrota fattigdomen måste dessa människor få tillgång till el och bränslen. Men detta måste ske med hänsyn till miljö och klimat. Det är hög tid att sunda och samordnade strategier för energiförsörjningen utvecklas för såväl västvärlden som för fattiga länder. Användandet av förnybara källor är en viktig utgångspunkt för den hållbara utvecklingen och minskade koldioxidutsläpp. Det är avgörande att energin görs tillgänglig för alla, även dem som bor på landsbygden. Däri ligger nyckeln till deltagande i den globala ekonomin och tillgång till nödvändig information. Det behövs stora investeringar och tekniktillskott från västvärlden. Det är således mycket välkommet att äntligen har erkänt energiförsörjningens stora betydelse i fattigdomsarbetet. Kommissionen har föreslagit inrättandet av ett partnerskap mellan EU, energiföretagen och utvecklingsländerna. Men initiativet riskerar att bli vackra ord utan innehåll på grund av att pengar inte avsatts för ändamålet. föreslår därför att en särskild energifond skapas med pengar som bör användas för att stärka utvecklingsländernas kapacitet att ta itu med energifrågan och underlätta investeringar i miljöanpassad energiteknik. Dagens stöd till utvecklingsländerna för att modernisera och miljöanpassa sina energisystem är mer eller mindre obefintligt. Av EU:s samlade bistånd går till energiområdet. Den andel som går till att stödja alternativa energiformer är mikroskopisk. Även inom det svenska biståndet, har stödet till energi- och transportområdet varit utomordentligt lågt. EU:s energiförbrukning kan minska genom klokare användning av allt från hushållsapparater till byggindustri. Det framgår av en rapport ("Energiintelligent ", 2003) från en grupp EU-parlamentariker från olika länder och partigrupper med den svenske kristdemokraten som initiativtagare. Hundratals miljoner människor i tredje världen vill leva lika energislösande som medelklass. Om detta blev verklighet vore det ett mycket säkert sätt att få jorden att kollapsa. Därför är frågan om hur energin används en ödesfråga. En viktig del av lösningen för egen del ligger i gemensamma satsningar och mer samordning på energipolitikens område. Det handlar bl.a. om satsningar på energieffektivitet och förnybara energikällor. Genom ökat europeiskt samarbete kan vi nå betydligt längre än på egen hand, och med rättvisare konkurrensvillkor. Samordning av miljöavgifter på energi, satsningar på forskning om förnybara energikällor och renare drivmedel, samt europeisk lagstiftning för ökad energieffektivitet i byggnader, transporter och industri är exempel på nödvändiga åtgärder. Bidragen till fossila bränslen måste fasas ut . Även jordbrukspolitiken kan spela en roll genom att uppmuntra omställning till odling av energigrödor. Det europeiska transportsystemet måste också skapa goda konkurrensvillkor och en inre marknad för järnvägs- och sjötransporter. Vidare bör ett europeiskt program för handel med utsläppsrätter vara ett kostnadseffektivt sätt att minska utsläppen. EU bör gå i spetsen i skapandet av en koalition av "like-minded states" som vill sätta upp kvantifierade, tidsbundna mål för en ökad användning av förnybar energi och den bör aktivt arbeta för en sådan utveckling inom EU. En särskild myndighet kommer att etableras på europeisk nivå för ett mer "energi-intelligent ". Den har ett strålande tillfälle att ta ledningen i detta arbete, bl.a. genom att verka för att den nya myndigheten hamnar i . Genom att förlägga den nya till skulle den svenska passiviteten inom detta viktiga område kunna brytas. Om och lyckas utveckla vägar för att effektivisera energianvändningen kan det ge positiva effekter även på andra ekonomier. Med den framväxande europeiska marknaden för el kommer det svenska elpriset successivt att öka. Det är därför god politik att redan nu underlätta övergången till ett mera energieffektivt samhälle. Både hushåll och företag tjänar på detta. Därtill är exportmöjligheterna goda för energiintelligent teknik. elexport till EU bör öka. Vår el skulle kunna ersätta smutsigare alternativ på kontinenten och bidra till att reducera de totala utsläppen av växthusgaser inom EU. förespråkar således en politik som går tvärt emot vad den socialdemokratiska regeringen driver, då den stänger ner svensk elproduktion och via statliga satsar stort på tysk kolkraft. Framväxten av en europeisk marknad för både el och gas ändrar radikalt förutsättningarna för den svenska energipolitiken. Att använda energin mera intelligent är ett ypperligt exempel på hur ekonomisk tillväxt, ökad sysselsättning och bättre miljö kan gå hand i hand. har en verklig chans att ta ledningen i detta arbete på Europanivå. Det räcker inte att skriva under olika konventioner och sätta upp långsiktiga mål för miljöarbetet. Det krävs också snabba och politiska beslut om förändringar. Det saknas fortfarande radikala, djärva grepp för att gå till botten med en rad svåra miljö- och utvecklingsproblem. och EU har en otroligt viktig uppgift att fortsätta med arbetet för att få till stånd konkreta mål och åtgärder för hållbar utveckling. De framtida energinvesteringar och tjänster för energiförsörjning som behövs för såväl utvecklingen i västvärlden som i fattiga länder måste i långt större utsträckning än vara långsiktigt hållbara och energieffektiva. Eftersom tillgången till energi är ett viktigt instrument för utveckling behövs det sunda och samordnade strategier för energiförsörjningen. Det är avgörande att energin görs tillgänglig för alla, även dem som bor på landsbygden. Däri ligger nyckeln till deltagande i den globala ekonomin och tillgång till nödvändig information. anser att det behövs stora investeringar och tekniktillskott från västvärlden. Samarbete krävs mellan en rad olika aktörer, såväl från biståndsdonatorer och mottagare som mellan privata företag i västvärlden och i utvecklingsländerna. Framförallt finns det stora brister i resurser till finansiering av kostsam infrastruktur. För sådana kostsamma projekt kan EU spela en viktig roll som investerare via det gemensamma EU-biståndet. Det gäller för såväl vattenrening, avlopp, energi, telekommunikation som transportstrukturer. Dåligt fungerande infrastrukturer är hälsovådligt för invånarna och motverkar företagens investeringsvilja i länderna. Biståndet kan inte ensamt ta på sig uppgiften att främja tekniköverföring. Detta följer både av effektivitetsproblem och av rent ekonomiska begränsningar. De privata kapitalflödena till är fem gånger större än den officiella hjälpen. Det krävs alltså att även näringslivet uppmuntras att använda hållbara tekniker. Ett nära samarbete mellan regeringar och näringsliv om agerandet i tredje världens länder måste eftersträvas. Företag med en ambitiös miljöprofil har en viktig konkurrensfördel. Detta faktum måste uppmärksammas bättre. I UNDP:s årsrapport lyfts biotekniken fram som ett sätt att bekämpa världens fattigdom via plantering av näringsberikade grödor, resistenta mot virus och mer tåliga mot torka. Den totala världsarealen för odlingar med genmodifierade växter har ökat från 2 miljoner ha till 68 miljoner ha . , , , , och svarade för av arealen. Ca odlas med genmodifierade sojabönor. Kritik har däremot lyfts fram från olika inhemska och internationella frivilligorganisationer mot bruket av bioteknik. Risken är stor att det traditionella jordbruket konkurreras ut av de stora bioteknikföretagen, till följd av monopolställningar och patenträttigheter som riskerar att missgynna utvecklingen för utvecklingsländerna. Röster höjs mot denna nya form av "kolonialism" som tros kunna utvecklas av genteknikindustrin och som riskerar att påverka utvecklingsländerna negativt. Patenten innebär att industrin kan ta kontroll över och exploatera organismer och genetiskt material som exklusivt privat egendom som kan säljas eller frånhållas bönder, uppfödare, forskare och läkare. De hälso- och miljömässiga konsekvenserna av biotekniken är dessutom mycket osäkra. Det är ännu oklart hur en ökad användning av biotekniken långsiktigt påverkar det ekologiska systemet och försiktighetsprincipen bör därför råda inom detta område. 10Näringslivets betydelse för miljöarbetet Det internationella miljösamarbetet kräver samordning mellan en rad olika internationella aktörer. Näringslivet är en sådan betydande aktör som tillsammans med enstaka länder, internationella organisationer, NGO:er och biståndsgivare är mycket viktig för att utvecklingen inom det internationella miljösamarbetet skall gå framåt. Framför allt behövs det stora investeringar och tekniktillskott från västvärlden för att den fattiga delen av vår värld skall kunna hoppa över smutsiga steg i moderniseringsprocessen. Det gäller inte minst inom sektorer som energi, infrastruktur, byggande, kemi och avfall. Det är också betydelsefullt att näringslivet är med och tar ansvar för utvecklandet av effektivare processer och produkter samt ökat tekniksamarbete. Efter mötet i märks en ökad tilltro till att använda marknadsekonomiska instrument för att lösa olika miljöproblem. Miljöledningssystem, certifiering och miljörapportering samt olika marknadsekonomiska styrmedel ersätter alltmer detaljerade relger. Rapporteringen har i många fall utvidgats till att omfatta även socialt ansvar och etik. Allt på marknadsmässiga grunder. Det är framför allt ökade krav från konsumenter, aktieägare, pådrivande företag och allmänheten som har lett till denna utveckling. Konsumenternas miljömedvetenhet har blivit alltmer påtaglig och miljöhänsyn har kommit att bli en tydlig konkurrensfaktor. Miljömärkningsprogram och "gröna" investeringsfonder, som ställer vissa miljökrav på de företag man finansierar, är instrument som bör uppmuntras. satsar på en miljödriven affärsutveckling. Utan omsorg om miljön är det svårt att upprätthålla ett starkt globalt varumärke. Företag som är verksamma på den internationella marknaden har i allt högre utsträckning kommit att föra med sig kunskap, tekniska lösningar och interna miljökrav till utvecklingsländer som tidigare ofta helt saknat miljöregler. Nya varor och tjänster med inriktning på miljön utvecklas. Även de finansiella marknadernas intresse av att inkludera miljöbedömningar i de ekonomiska och finansiella apsekterna i värderingen av företagens riskexponering och framtida tillväxtpotential är en ny företeelse. Det är mycket viktigt att man stimulerar företag och kommuner att ta miljövänliga initiativ och beslut. Den etiska dimensionen bör därför betonas i det fortsatta arbetet mot uthållig utveckling och tillväxt. 11Forskning om hållbar utveckling För att miljöpolitiken skall vara effektiv måste den grundas på god kunskap. Men fortfarande saknas mycket av den kunskapen. Vad som framförallt saknas är modeller för hur det inom marknadsekonomins ram skall kunna utvecklas långsiktigt hållbara produktions- och konsumtionssystem. Den fristående forskningen på det ekonomiska området kring dessa frågor måste ge högre prioritet åt utvecklingen av metoder som gynnar en hållbar utveckling för att ge förslag på vilka styrmedel och verktyg som bör utnyttjas. Forskningsinsatserna på det miljöpolitiska området måste mer vara tvärvetenskapliga och gränsöverskridande. Den har ett stort ansvar i att få det svenska forskarsamhället delaktigt i forskarinsatser där inriktningen bör vara att en långsiktigt hållbar tillväxt måste utgå från två huvudkrav: en eliminering av giftiga (toxiska) ämnen som naturen inte kan bryta ned samt en så långt möjligt resurssnål produktion, det vill säga ökad produktivitet i användningen av energi och råvaror. Bakgrunden är att närhelst energi och råvaror omsätts genereras avfall och restprodukter som kan skada miljön. Och det är avfallsmängderna - inte minst i gasform - som är det stora hotet mot biosfären och jordens ekosystem. Om sålunda resursanvändningen effektiviseras reduceras avfallsmängderna i motsvarande grad. Det är av stor vikt att forskningen är tvärvetenskaplig för att på så vis öka förståelsen för sambanden mellan människans aktiviteter och ekosystemens kvalitet och bärkraft. Forskningen måste också i ökad utsträckning förbättra kunskapen om de fattiga länderna, där västvärldens lösningar inte automatiskt går att tillämpa.