ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02Ju246 · 2004-09-21 00:00:00 — Polisens befogenheter vid kravaller tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka polisens befogenheter vid kravaller. Det har gått i . Vi som är göteborgare bevittnade med sorg och förfäran vad som då hände i vår stad. förvandlades till en barrikaderad stad med hundratals containrar utplacerade för att om möjligt hålla borta vandalerna och därmed förhindra ytterligare skadegörelse. Göteborgare flydde de centrala delarna av staden medan poliserna utkämpade en heroisk kamp emot ligister och marodörer. som stad fick uppleva några av sina värsta dygn. Ordningsstörningar och våld av det slag som förekom vid mötet i utgör ett angrepp mot vår demokrati, inte minst mot demonstrationsfriheten. Med facit i hand är det alltid lättare att säga vad som skulle kunna ha gjorts för att förhindra det inträffade. I det här fallet torde få ha trott att det som inträffade verkligen skulle hända. Regeringen tillsatte en kommitté för att göra en kartläggning och analys av händelserna i samband med . Kommittén fick namnet och de överlämnade sitt betänkande (SOU 2002:122) till regeringen . Kommittén förespråkar en mängd förändringar för att polisen skall vara bättre att hantera bl.a. allvarliga ordningsstörningar. Det är av stor vikt att dessa förändringar sker. En sådan viktig förändring är att polisens utrustning måste förbättras. Poliserna måste få tillgång till bl.a. skyddade fordon för att kunna upplösa våldsamma folkmassor med så liten risk för skador som möjligt för både poliser och demonstranter. Det är anmärkningsvärt att polisen inte har möjlighet att omhänderta deltagare i upplopp längre än . En ändring i polislagen (1984:387) bestämmelserna 13 § ,14 § och 16§ behöver komma till stånd. Polisen har en viktig uppgift att upprätthålla allmän ordning och säkerhet i samband med demonstrationer. Hur svår den uppgiften kan vara framgick vid . Det måste därför vidtas åtgärder för att öka polisens möjlighet att förebygga och ingripa effektivt och säkert mot den typ av kriminella handlingar som begicks på i samband med . Det har också tydligt visat sig att polisens planering, förberedelser och organisation inför större evenemang måste stärkas. Med utgångspunkt i händelserna i måste regeringen nu skyndsamt föreslååtgärder som förbättrar polisens möjligheter att genom ytterligare maktmedel förebygga och bekämpa allvarliga ordningsstörningar utan att demonstrationsfriheten äventyras. Det krävs förutom en översyn av polislagens bestämmelser om tillfälliga omhändertaganden också en översyn av andra regler som syftar till att upprätthålla ordningen och förebygga brott. En likalydande motion har behandlats i i betänkandet 2003/04:JuU15 . Tyvärr hänvisar utskottet enbart till rekommendationer som inte innebär några förändringar i motionens riktning.. Det är därför av största vikt att åter behandla motionen eftersom det ökande våldet i samhället och polisernas hårda arbetssituation kräver påtagliga förändringar i polisens befogenheter och då speciellt vid kravaller.
mot · GS02Ju247 · 2004-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skyndsamt ändra nuvarande ordningslag (1993:1617) för att möjliggöra för kommuner att i sina lokala ordningsföreskrifter införa ett förbud mot s.k. kamphundar att vistas på offentlig plats. Det har inträffat ett antal otäcka tillbud när kamphundar har anfallit små barn. Dessa hundar har en extremt stor kamplust, blir lät retade, biter och kan med svårighet förmås avbryta ett angrepp. Kamphundarna har blivit ett allvarligt ordnings- och säkerhetsproblem i delar av , och även i andra städer och samhällen. Försök har gjorts att i lokala ordningsföreskrifter införa förbud mot kamphundar, men detta har underkänts då en sådan föreskrift ansetts strida mot 3 kap. 12 § ordningslagen. beslöt om förbud mot folkilskan hundar i stadens centrum. Ett beslut som senare upphävde. Det har därför inte bedömts möjligt för en kommun att reglera denna fråga i lokal ordningsföreskrift. Detta är ett allvarligt trygghetsproblem som skyndsamt måste åtgärdas. Det är också en fråga om subsidiaritetsprincipen, dvs rätt makt på rätt plats. Det måste anses vara mest ändamålsenligt och av stor vikt att kommunerna själva får bedöma i vilken omfattning och på vilka offentliga platser som s.k. kamphundar ska få vistas. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att kartlägga och utreda de problem som finns med hundar i samhället samt föreslååtgärder för att avhjälpa de problem som uppstår på grund av bristande ägaransvar, särskilt vad gäller farliga hundar (dir.2002:18). Utredningen, , avlämnade betänkandet Hund i rätta händer - om hundägarens ansvar (SOU 2003:46) . Utredningen anförde att farliga hundar inte är ett enhetligt problem utan kan ha vitt skilda orsaker i olika fall. - Utredningen konstaterar att det ställs högre krav på hundägares kontroll över sin hundar . Utredaren menar att aggressiva hundar i omgivningen i första hand är ett ägarproblem. Dessa aggressiva hundar finns framförallt i socialt utsatta områden i storstadsregionerna med ägare som inte tillfullo klarar av att vara hundägare och som använder sina hundar som ett vapen. Därför är det av största vikt att kommunen kan minska denna oro som kamphundar för med sig till ett område genom att kommunen ges möjlighet att helt förbjuda vissa hundraser i särskilda områden. Allt för att skapa trygga och säkra uppväxtmiljöer för vanliga medborgare. Det är därför av största vikt att skyndsamt ändrar nuvarande ordningslag (1993:1617) för att möjliggöra för kommuner att införa ett förbud i sina lokala ordningsföreskrifter för s.k. kamphundar att vistas på offentlig plats.
mot · GS02Ju248 · 2004-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att stoppa bortförandet av barn. Bortförande av barn som genomförs av en förälder, oftast fadern, är en svår upplevelse för barnen. Alltför ofta är dessa fall dessutom svårlösta, trots stora insatser från anhöriga och ansvariga myndigheter. Det behövs därför ökade insatser för ett förebyggande arbete. Kunskaperna måste öka om vilka bakomliggande skeenden som föregår bortförande av barn. Bortförandet kan vara en del i ett mönster där hot och våld mot kvinnan och barnen har förekommit och som föranlett kvinnan att göra en polisanmälan och ansöka om skilsmässa. Min erfarenhet pekar på att män som kidnappar sina barn har begått övergrepp och kränkningar mot mamman och ofta även mot barnen tidigare. Barn som behöver känna extra omsorg och trygghet rycks bort från den förälder som stått för den huvudsakliga vardagliga omvårdnaden. De förs till ett nytt land och möter nya människor. I många fall behärskar de inte språket och de är avskurna från kontakt med mamman och övrig släkt och vänner hemma. Det är angeläget med en större medvetenhet hos till exempel sociala myndigheter och polisen om risken att barn bortförs. Regeringen bör därför överväga exempelvis hur detta kan tas upp i utbildningen för berörda yrkesgrupper.
mot · GS02Ju249 · 2004-09-17 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om problemen med prostitutionen längs de svenska landsvägarna. I finns det lagstiftning som förbjuder köp av sexuella tjänster och människohandel för sexuella ändamål. Den försäljning av alkohol som pågår på de svenska rastplatserna är välkänd av både privatpersoner och myndigheter. Att det pågår prostitution på samma rastplatser är däremot mindre välkänt. En prostitution som, enligt uppgift, hänger nära samman med den långtradartrafik som rör sig längs våra landsvägar. Denna olagliga verksamhet uppges även förekomma i min egen valkrets, . Detta är information som måste tas på stort allvar av såväl rättsväsendet som väghållande myndighet. har jag inte kunnat ta del av konkreta åtgärder eller handlingsplaner mot denna prostitution, vare sig från eller . Det är viktigt att som väghållare är medveten om problemet och har en handlingsplan för hur de ska hantera de problem med människohandel och prostitution som förekommer. personal rör sig ute längs vägarna och kan då utgöra en viktig länk i ett förebyggande arbete. För att ta tillvara dessa erfarenheter bör även ingå i regerinens arbete med att arbeta fram en nationell handlingsplan. En nationell handlingsplan som bland annat ska leda till förebyggande åtgärder för att motverka prostitution och människohandel En handlingsplan behöver arbetas fram för att hantera de inhemska problem som uppenbarligen redan finns . Vid finska gränsen i väntade man alldeles för länge innan man erkände problemet och vidtog åtgärder vilket sannolikt har bidragit till att prostitutionen har kunnat öka så dramatiskt över gränsen.
mot · GS02Ju250 · 2004-09-21 00:00:00 — Offentligt biträde med barnkompetens tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att lagstiftningen innehåller skrivningar om kompetens och kunskap om barns behov i mål där barn är berörda. Vi har en levande dialog om barns speciella behov av stöd i rättsfrågor. Barns behov av stöd och hjälp vid en rättegång är annorlunda än den vuxnes behov. Som rättshjälpsbiträde kan man förordna advokat, biträdande jurist på advokatbyrå eller annan som bedöms vara lämplig för uppdraget. Det finns dock inte något krav på att den som företräder ett barn ska ha någon speciell kompetens eller erfarenhet av att företräda barn. Dock finns det lämplighetskrav, och det innebär oftast att urvalet sker bland personer som har erfarenhet av och engagemang för barn. Regeringen har lagt fram ett lagförslag vad gäller behovet av barnkompetens hos polisens utredare när det gäller sexbrott. De barn som berörs av olika polisutredningar eller familjerättsliga utredningar behöver ett komptent stöd under hela processen. Därför bör ett krav på barnkompetens införas även vid rättshjälp.Lagstiftningen bör ändras så att den innehåller skrivningar om behovet av kompetens och kunskap om barns behov i mål där barn är berörda.
mot · GS02Ju252 · 2004-09-22 00:00:00 — Förverkande på grund av brott tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förverka brottslingars vinningar. En stor del av brottsligheten finns därför att syftet är att tjäna pengar. De pengarna används sedan för att investera i annan verksamhet som ger sken av att vara laglig. Brottslingar som sysslar med detta finns bl a inom ekonomisk brottslighet, narkotikabrottslighet, smuggling, bedrägerier och vardagsbrott som inbrott. Oavsett brottets art måste det från samhällets sida vara så att brottet skall beivras och att de pengar som brottet givit återtas från den dömde brottslingen. Skälet för detta är för den laglydige medborgaren självklart. Brott skall inte löna sig. Men en annan viktig anledning till att säkra den misstänktes tillgångar är behovet av att skydda brottsoffrens rätt till skadestånd. Att utreda en misstänkts ekonomiska situation kan vara besvärligt. Många brottslingar placerar sina olagligt förtjänta pengar i legala verksamheter som fastigheter eller restauranger. Ofta använder man sig av bulvaner och anstränger sig till det yttersta för att göra de riktiga ägarförhållandena så oklara som möjligt. I sådana lägen är det nödvändigt att vi har ett väl fungerande samarbete mellan ekobrottsmyndigheten, skattemyndigheten och finanspolisen. Samarbete med andra myndigheter kan också vara viktigt för att kunna kartlägga de misstänktas situation och på detta sätt leda i bevis vilka tillgångar som införskaffats på ett olagligt sätt. För att nå målet med att förverka det som bottslingar tillskansat sig olagligt är det därför nödvändigt att man från polisens sida inte enbart tittar på det enskilda brottet utan även på brottslingens ekonomi. En jämförelse kan här göras med hur den amerikanska polisen agerar när de slår till mot en knarklangare. De är då noga med att ta bilar, båtar, hus och andra värdesaker i beslag för att kunna säkra tillgångar som brottslingen misstänks ha kunnat skaffa sig med hjälp av narkotikapengar. Det är därför angeläget att myndigheterna har ett arbetssätt som ger till resultat att brottslingars vinningar blir förverkade.
mot · GS02Ju253 · 2004-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en ändring av polisdatalagen. Ungdomsbrottslighet är en central fråga i kriminalpolitiken. Lyckas vi minska ungdomars brottslighet påverkar vi inte bara brottsutvecklingen i stort utan bidrar även på ett avgörande sätt till att förändra uppväxtvillkoren för såväl unga kriminella som för unga brottsoffer. Därför är prioritering av kampen mot ungdomskriminalitet viktig och förtjänar allt stöd den kan få. sammanställde en pärm med bilder på ungdomsbrottslingar för användning vid fotokonfrontationer. Endast personer som var, eller hade varit skäligen misstänkta för allvarlig brottslighet som personrån, grova stölder och misshandelsbrott dokumenterades. Till en början tog man bilderna med en vanlig traditionell kamera, för att senare övergå till digitalkamera och lagring av bilderna på en CD-rom. På så sätt kunde man effektivisera verksamheten genom att enkelt söka och systematisera fotografierna. Vid granskning av verksamheten gjorde polisen bedömningen att den digitala fotobanken stod i konflikt med polisdatalagen. Polisen upphörde självklart med användningen och på så vis satte gammal lagstiftning käppar i hjulet när den moderna tekniken gav möjlighet till en effektivare verksamhet. har slagit fast att det digitala fotoregistret inte stämmer med nuvarande lagstiftning. Här måste lagstiftningen ändras. Polisen måste ges de verktyg som leder till större effektivitet i deras arbete; den aktuella lagstiftningen måste anpassas till ett modernt arbetssätt. Lagstiftning är bara den ena sidan av myntet. Självklart måste även orsakerna bakom brott såsom arbetslöshet, drogmissbruk, anonymitet, segregation och utanförskap angripas. Den långsiktigt bästa brottsbekämpningen handlar om en politik för ett samhälle utan sociala klyftor och där alla känner delaktighet. Men vi behöver också modernisera lagstiftningen och ha en politik som bekämpar brottsligheten, som den tar itu med orsakerna bakom brotten.
mot · GS02Ju255 · 2004-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om demonstrationstillstånd. Rätten att fritt kunna uttrycka sina åsikter är en av de mest grundläggande rättigheterna i ett demokratiskt samhälle. Det är en rättighet som måste värnas och försvaras. Det är en rättighet som skall användas med ansvar. Vi har kunnat följa hur djurrättsaktivister systematiskt arbetat för att förmå en chinchillauppfödare utanför att lägga ned sin fullt lagliga verksamhet. Inslagen i kampanjen har varit många, bl.a. telefonterror dygnets alla timmar, nattliga besök utanför bostäderna, falska beställningar av varor från postorderföretag i uppfödarens namn. Listan kan göras betydligt längre. I kampanjen ingår även demonstrationer, demonstrationer som förläggs i direkt anslutning till ägarnas hem. Användandet av mobila motordrivna ljudanläggningar har uppenbart syftet att störa ägare och anhöriga i deras hem. Vi anser att detta är ett vidrigt sätt att använda rätten att demonstrera. Det borde vara en självklar rättighet för varje medborgare att få vistas ostörd i sitt hem. Aktivisterna skall inte förvägras att uttrycka sin åsikt däremot anser vi att man bör kunna vägra demonstrationstillstånd i de fall där människor blir systematiskt störda i sina hem. När såär fallet skall annan plats lämplig för demonstrationen anvisas. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GS02Ju256 · 2004-09-22 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av en utredning för att öka säkerheten för de företagare som utsätts för skadegörelse och systematisk förföljelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avslag av demonstrationstillstånd i de fall där människor blir systematiskt störda i sina hem. är en demokrati och lagar stiftas indirekt av medborgarna genom dessas valda ombud. Det förekommer att vissa s k aktivistgrupper systematiskt sätter sig över lagen och därmed demokratin. Under har det förekommit att företagare hindrats i sin legala näringsutövning av grupper som sätter sig över lagen och demokratin. Exempelvis har djurhållare utsatts för trakasserier, hot och sabotage. Detta har bl a skett i Kumla kommun där en minkfarm under ett flertal tillfällen har attackerats och vandaliserats. I vissa fall har mordbrand använts av de s k aktivisterna för att uppnå målet att hindra företagare i deras legala verksamhet. Aktivisterna avslöjar inte sin identitet men tillkännager ofta på Internet och i andra medier beteckningen för någon aktivistgrupp som ligger bakom dåden. Att använda sabotage, i värsta fall mordbrand, för att uppnå sina politiska mål, t ex att förhindra djurhållning, är en metod som överensstämmer med det arbetssätt som politiska extremister tillämpat i vissa historiska situationer. Kännetecknande för sådan sabotageverksamhet är att de som utför den utsätter andra människor för okontrollerbara risker med avseende på liv och lem. I de fall sabotagen riktas mot djurhållning utsätts också ofta de djur som aktivisterna säger sig vilja skydda för faror av olika slag. Om samhället vill bevara sin demokratiska trovärdighet kan det inte stillatigande acceptera att s k aktivistgrupper i praktiken tillåts att utanför lagen avgöra vem som ska få hålla på med vad som företagare. Staten måste kraftfullt agera för att säkerställa företagarnas möjlighet att bedriva sin legitima verksamhet. Demonstrationer som kränker eller hotar den enskilda människan Demonstrationsrätten är ett självklart inslag i demokratin. Demonstrationsrätten kan dock under vissa förutsättningar ta sig uttryck som knappast överensstämmer med vad lagstiftaren avsett. Det förekommer att vissa s k aktivistgrupper demonstrerar i anslutning till näringsutövares bostäder. T ex har det vid upprepade tillfällen förekommit demonstrationer mot djurhållare på så sätt att man demonstrerar på allmän väg eller enskild väg som är allmänt tillgänglig. Djurhållning sker som bekant på lantgårdar där oftast företagaren bor tillsammans med sin familj i nära anslutning till djurhållningen. Därför är det motiverat att myndighet som beviljar demonstrationstillstånd ges möjlighet att avslå ansökan om demonstrationstillstånd med hänvisning till att platsen för demonstrationstillståndet inte får kränka eller hota den enskilda människan. Om ett avslag sker av tillstånd skall annan lämplig plats för demonstrationen anvisas.
mot · GS02Ju257 · 2004-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av uppföljning och nya åtgärder med anledning av den s.k. knivlagen. har antagit lagbestämmelser som bland annat förbjuder bärandet av kniv på offentlig plats. har allt fler knivdåd begåtts. Uppenbarligen har inte alla hörsammat de gällande bestämmelserna. När en lag inte följs trots att den haft majoritetens stöd, som i detta fall, så finns egentligen bara en åtgärd att vidtaga. Man måste se till att de rättsvårdande myndigheterna får de resurser som måste till för att få en avsevärt bättre efterföljd. måste en intensiv kampanj genomföras där föräldrar, föreningar och skola i samverkan med samhällsorganen vänder trenden. Det måste framgå som klart att envar som anser sig behöva kniv för att försvara sig ger uttryck för såväl misstro mot samhällets möjlighet att skydda som att man själv uppenbarligen visar prov på personlig feghet. Båda dess faktorer väcker tankar som måste leda till kraftfulla åtgärder. Förutom regelrätta mord, är antalet skadade genom knivattacker eller motsvarande mycket stort. Dessutom anger till exempel Brottsförebyggande Rådet, BRÅ, att mörkertalet i denna fråga är stort. Antalet vårdade knivskadade inom sjukvården är avsevärt större än de anmälda fallen. På samma sätt som sjukvårdspersonal är skyldiga att anmäla uppenbara fall av barnmisshandel, som de kommer i kontakt med så bör det övervägas om det även skall vara en skyldighet att rapportera knivskador, som inte är självorsakade. Möjligheten till detta bör därför utredas.
mot · GS02Ju259 · 2004-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av 29 kap. . I 29 kap behandlas frågor om straffmätning och påföljdseftergift. I kapitlets andra paragraf anges vilka omständigheter som skall anses som försvårande vid bedömning av straffvärdet vid straffmätningen. I paragrafen nämns ingenting om att återfall i likartad brottslighet skulle anses försvårande. Först i kapitlets fjärde paragraf sägs att i skälig utsträckning skall man ta hänsyn till om den tilltalade tidigare gjort sig skyldig till brott. Återfall i brott är ett av samhällets stora problem. Personer som gör sig skyldiga till upprepad brottslighet döms ofta till det kortaste fängelsestraffet, som lagen medger. Detta sker ofta vid upprepade tillfällen, även om det är uppenbart att den tilltalade helt nonchalerar lagen.. Vanligt förekommande är att personer döms vid upprepade tillfällen för grovt rattfylleri och/eller grov olovlig körning till en månads fängelse. Detta är inte acceptabelt ur det allmänna rättsmedvetandets perspektiv. Maxstraffet för grovt rattfylleri är tvåår, ett straff som nästan aldrig döms ut, även om den tilltalade har begått upprepade brott. För att komma till rätta med detta anser vi att 29 kapitlet i skall arbetas om, så att återfall i brott lyfts fram som en försvårande omständighet när det gäller att döma ut ett rättvist straff.
mot · GS02Ju260 · 2004-09-24 00:00:00 — begär att regeringen utreder förutsättningarna för att överföra kostnadsansvaret för personer som dömts till skyddstillsyn med behandlingsplan till kriminalvården. Många personer som döms för brott i har ett missbruk i bagaget. För att kunna komma tillrätta med kriminaliteten krävs också att man kommer tillrätta med missbruket. finns det möjlighet att döma en tilltalad med missbruksproblem till skyddstillsyn med behandlingsplan, s.k. kontraktsvård. Kontraktsvården är ofta en bra påföljd för en missbrukare, som ofta vid tiden för lagföring är motiverad att göra någonting åt sitt missbruk. Från samhällets sida ger kontraktsvården den möjlighet till påtryckning som ofta krävs för att missbrukaren verkligen skall fullfölja sin behandling. Kommunerna har det grundläggande ansvaret för missbrukarvården i . För att en tilltalad skall kunna dömas till kontraktsvård krävs att berörd kommun skriver på en ansvarsförbindelse som täcker behandlingskostnaderna utöver vad staten svarar för inom ramen för kriminalvården. Denna ordning fungerar inte bra, då det dels ofta inte är möjligt att få fram en ansvarsförbindelse från kommunen som finns mellan det att den tilltalade anhålls till dess att han döms i tingsrätten. Denna tid är ofta inte längre än . Det kan då bli nödvändigt att överklaga till hovrätten, så att praktiska möjligheter ges för att få fram en ansvarsförbindelse. Ett sådant förfarande medför extra kostnader för staten genom onödiga och fördyrade rättegångskostnader. Vidare innebär kontraktsvården betydande kostnader för framförallt mindre kommuner. Det finns exempel där kostnaderna för en person som dömts till kontraktsvård belastar närmare hälften av kommunens budgeterade kostnader för sluten missbrukarvård. För att komma tillrätta med dessa problem anser jag att regeringen bör ta initiativ till en utredning av hur ett överförande av hela kostnaden för kontraktsvården till kriminalvården skall kunna genomföras. Vård och behandling för missbruksrelaterad kriminalitet bör rimligtvis ligga inom kriminalvårdens ansvarsområde.