mot · GR02Ub10 · 2004-05-13 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:140 Kunskap och kvalitet - elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan Skolans viktigaste uppgift är att förmedla kunskap. För att möjliggöra det krävs kompetenta lärare, en stimulerande arbetsmiljö samt arbetsro och trygghet. Kristdemokratisk skolpolitik har sin grund i kunskap, ansvar och trygghet. Alla tre delar måste fungera för att vi ska få en kvalitativ skola. vill att lärlingsutbildning skapas inom ramen för ett eget nationellt program. Den ska vara nära knuten till det lokala näringslivet. Vi vill stärka den gymnasiala och eftergymnasiala yrkesutbildningen genom att skapa en yrkeshögskola. För att höja kvaliteten vill vi att godkänt i alla kärnämnen ska vara ett krav för att få ut en gymnasieexamen. Vi vill ha fler betygssteg och att kursbetygen slopas till förmån för ett nytt mer ämnesorienterat betygssystem. Fristående skolor ska ha samma spelregler som kommunala. Vi vill att fristående skolor ska ha rätt att starta individuella program. Vi lägger fram konkreta förslag för att komma åt mobbningen på våra skolor, och vi ställer hårdare krav på bättre ordning och mer arbetsro. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 5 Kunskap i en skola som utgår från elevens behov 6 5.2 Gymnasial lärlingsutbildning 7 5.3 Lokalt samråd 8 5.4 Arbetsplatsförlagt lärande 9 5.5 Kommunens ansvar för unga utanför gymnasiet 9 5.6 Det individuella programmet 10 5.9 Helhetsperspektiv på utbildning 11 6 Med kunskapen i centrum 12 6.4 Nationell likvärdighet 14 6.5 Ämnen och kurser 14 6.7 För många perspektiv 15 6.8 Moderna språk 16 7 Elevens valfrihet 16 7.2 Fristående skolor 17 7.3 Utbildning på entreprenad 17 8 Antagning till gymnasium och högskola 18 8.1 Betyg som urvalsinstrument till gymnasieskolan 18 8.2 Betyg som urvalsinstrument för högre utbildning 18 9 En trygg skola för både elever och lärare 19 9.1 Tryggheten i värdegrunden 19 9.3 Ansvar ger trygghet 21 10 En skola där lärarna trivs 22 10.4 Elever med behov av särskilt stöd 25 11 Genomförande, uppföljning och utvärdering 26 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lärlingsutbildningens utformning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det arbetsplatsförlagda lärandet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om finansieringssystem för vidgat arbetsplatsförlagt lärande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en yrkesutbildningsdelegation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den utlandsförlagda utbildningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunernas ansvar för ungdomar som saknar gymnasieutbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lagreglering av likvärdigheten mellan individuella program tidigareläggs till samt förslag om finansiering av densamma. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inriktningen av översynen av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett helhetsperspektiv på utbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att uppmuntra olika examinationsformer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av fler steg i betygssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utformningen av ämnesbetygen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kraven för gymnasieexamen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om gymnasiearbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationella prov i samtliga kärn- och karaktärsämnen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om historieämnets omfattning för de elever som läser historia. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kärnämneskursen i historia. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda insatser i gymnasieskolan för att upplysa om kommunismens illdåd mot mänskligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utveckla religionskunskapsämnet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nytt nationellt program med speciell inriktning på företagande och entreprenörskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om perspektiven i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förslag till förändrade tillträdesregler till högskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de moderna språkens ställning i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att elever parallellt skall kunna läsa kurser på olika skolor i samverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ersättningsmodellen för frisök. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en uppföljning av modellen av frisök. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fristående gymnasieskolors möjlighet att erbjuda det individuella programmet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inackorderingstillägget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om antagningskriterier till gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att varje skola i sin kvalitetsredovisning skall redogöra för hur arbetet med värdegrundsfrågorna fungerar och utvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder mot mobbning i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett ansvarskontrakt i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de individuella studieplanerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regler för varje skola för att möjliggöra arbetsro. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att bryta snedfördelning vad gäller kön och den sociala snedrekryteringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra kontakterna mellan gymnasielärarna och forskningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utvecklingssamtal med omyndig elevs föräldrar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokala styrelser för gymnasieskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad samverkan mellan och gymnasieskolan samt mellan gymnasieskolan och högskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagstadgad miniminivå för elevinflytande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utarbetande av måldokument för elevinflytandet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att elevrådsarbete skall anges som merit i slutbetyget från gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att föräldrar skall underrättas vid omyndig elevs frånvaro i gymnasieskolan. beslutar om ändring i skollagen (1985:1100) i enlighet med vad som i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om finansieringsprincipen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppföljning och utvärdering av förändringarna i gymnasieskolan. I gymnasieskolan förbereds eleverna inför de sista stegen ut i vuxenlivet. Där läggs grunden för vidare studier eller yrkesarbete. Gymnasieskolan är den skolform som genomgått de största strukturförändringarna . En rad reformer i program- och inriktningsstrukturen har genomförts och även betygssystemet har förändrats. börjar de allra flesta, långt av varje årskull, i gymnasiet. har gymnasieskolans utbildningar blivit allt mer homogena. Skillnaderna mellan de olika programmen minskar och de teoretiska kraven ökar. Det har lett till att många elever slås ut och att andra inte lär sig det de ska. lämnar var fjärde gymnasieelev skolan utan fullständiga betyg och det individuella programmet har blivit skolans största. Allt detta har skapat nya utmaningar. Trots bristerna har lärare och andra vuxna i gymnasieskolan enträget arbetat vidare med att skapa bra förutsättningar för elevens lärande i vardagen. Problemen går att lösa. Tillsammans kan lärare och övrig personal, elever, föräldrar och politiker skapa en gymnasieskola för framtiden. Gymnasieskolan behöver precis som regeringen anför i propositionen utvecklas och kvaliteten höjas, så att fler elever når de gemensamma målen och därmed får de kunskaper som krävs för personlig utveckling, aktivt deltagande i ett demokratiskt samhällsliv, ett utvecklande arbetsliv, vidare studier och ett lärande under hela livet. Framtidens gymnasieskola måste bättre än dagens svara mot de krav som det moderna samhället ställer på såväl breda kunskaper som hög specialisering. Det är dags att komma till rätta med en del av bristerna i programgymnasiet. Tyvärr fallerar regeringen i flera av de intentioner som anges i propositionen. vill se en ny politik för gymnasieskolan byggd på kunskap, ansvar och trygghet. har vi drivit flera av de förslag som ingår i den föreliggande propositionen. Det handlar t.ex. om att uppgradera yrkesutbildningarna och utveckla en genuin lärlingsutbildning, införa en gymnasieexamen och göra historia till kärnämne. Det är bra att Socialdemokraterna och deras stödpartier Vänstern och efter många års motstånd ställt sig bakom dessa tankar. Men de faktiska förslagen i propositionen är otillräckliga. Propositionen består av ett lappande och lagande i stället för de reformer som krävs för att höja kunskapsnivån och hindra utslagningen av elever. Att kalla propositionen Kunskap och kvalitet är ett önsketänkande eftersom konkreta förslag lyser med sin frånvaro på flera områden. Dessutom saknas det helhetstänkande som är nödvändigt för att kvalitetssäkra hela utbildningssystemet. I 2000 som föregick propositionen föreslogs stora strukturella förändringar av gymnasieskolan. Dessa förslag har skapat stor oro i gymnasieskolan. Även om det är bra att gymnasieskolan nu slipper de långtgående strukturella förändringar med nya och breda ingångar som gymnasiekommittén ville genomföra, innebär propositionen att inte heller de insatser som behövs för att utveckla kvaliteten sätts in. Priset för detta betalas ytterst av eleverna. Sammantaget är gymnasiepropositionen en besvikelse. Skarpa förslag saknas, statushöjningen för yrkesprogrammen förskjuts till utredningar och det individuella programmet får vänta innan förbättringar sker. 5 Kunskap i en skola som utgår från elevens behov menar att den mest centrala uppgiften för gymnasieskolan självklart ska vara att ge eleverna de kunskaper de behöver för livet. börjar i stort sett samtliga elever i gymnasieskolan. Det ställer stora krav på såväl gymnasieskolans organisation som undervisningsmetoder om också alla ska fullfölja studierna. En viktig uppgift är att ta hänsyn till elevers skilda behov och intressen. I läroplanen för gymnasieskolan definieras kunskap övergripande såsom fakta, förståelse, förtrogenhet och färdighet. Denna kunskapssyn behöver utvecklas ännu mer i skolans alla ämnen. På så sätt stimuleras elevernas utveckling mer än i en statisk faktafixerad skola. Gymnasieskolan måste anpassas till form och innehåll för att möta eleverna på rätt nivå. Målsättningen måste vara tydlig, både vad gäller utbildningsmål och möjligheter till studier eller yrkesarbete efter genomgången gymnasieutbildning. Kommunens uppdrag är inte i första hand att själv producera gymnasieutbildning utan att tillhandahålla ett stort utbildningsutbud av hög kvalitet för sina elever. Att hitta rätt, att kunna jämföra och bedöma kvalitet är viktigt för eleven och föräldrarna. I propositionen slår regeringen äntligen fast att en grundläggande yrkesutbildning med hög kvalitet är nödvändig för att möta såväl samhällets som individens behov. Den grundläggande yrkesutbildningen bör ge dels generella kompetenser inklusive kärnämnen, dels specialistkunskaper av en sådan omfattning att elevens kompetens svarar mot arbetslivets krav. Arbetsmarknadens parter har möjlighet att utveckla former för och att sluta avtal om färdigutbildning eller introduktionsutbildning vid inträde på arbetsmarknaden efter gymnasieskolan inom de sektorer av arbetsmarknaden som saknar sådana avtal. Regeringen avser enligt propositionen att bidra till en sådan process genom att tillsätta en yrkesutbildningsdelegation med uppgift att bl.a. underlätta övergången mellan gymnasieskola och arbetsliv. Tanken är enligt regeringen att en gymnasial lärlingsutbildning ska utvecklas som ett attraktivt och valbart alternativ inom gymnasieskolan vid sidan av den gymnasiala yrkesutbildningen. Det är beklagligt att regeringen väljer denna lösning i stället för att som föreslår låta lärlingsutbildningen formas i ett eget program. Det är en stor besvikelse att inte ett genomarbetat förslag kring hur yrkesutbildningen kan stärkas och hur elever kan erbjudas en fullgod lärlingsutbildning med lokal utformning i nära samarbete med näringslivet finns med i propositionen. föreslås få i uppdrag att utreda och lämna förslag till närmare utformning och reglering av denna lärlingsutbildning. Vad det arbetet kommer att leda fram till vet vi inte . förespråkar i stället att ett nytt och särskilt lärlingsprogram med egen timplan inrättas. Frågan är också vad yrkesutbildningsdelegationen innebär. Om det rör sig om en ny myndighet avvisar förslaget. Enligt finns det 272 myndigheter i . har fått femtio nya småmyndigheter. Staten skulle kunna spara och öka effektiviteten genom att sanera bland alla småmyndigheter. Det är inte fler myndigheter och utredningar svensk gymnasieskola behöver utan konkreta verktyg för att höja kunskapsnivån, stärka kvaliteten och hjälpa elever med studiesvårigheter. menar att arbetet med att stärka yrkesutbildningen kan utföras av en befintlig myndighet på området, t.ex. eller Myndigheten för skolutveckling. föreslår en ny lärlingsutbildning som bildar ett eget tydligt program inom gymnasieskolans ram. Det är viktigt också för identitetsskapandet, att alla gymnasieelever får vara stolta över sina val och den kunskap och det yrke som de ser som sin framtid. Till skillnad mot regeringens förslag där lärlingsutbildning finns inom yrkesutbildningsprogrammen, bildar lärlingsutbildningen i förslag ett eget program med hög kvalitet och status. Inom ramen för lärlingsprogrammet kan det sedan finnas en mängd olika inriktningar gentemot olika yrken och branscher. I en modern, flexibel lärlingsutbildning måste skola och arbetsliv dela på ansvaret för utbildningen. Genom att samarbeta med arbetslivet kan utbildningen hålla den standard som branscherna kräver. Den som är intresserad av ett visst område engagerar sig betydligt mer och blir mer kreativ. En lärlingsutbildning kan vara en väg att ge gymnasieeleven bred kännedom om arbetsinnehåll och moderna metoder och kunskaper för att kunna utföra ett arbete med kvalitet. Lärlingsutbildningen ska ge en gedigen yrkesutbildning. Fullföljd lärlingsutbildning ska i vår modell ge behörighet till yrkeshögskola. Lärlingsutbildningen ska utformas lokalt och i samarbete med näringens företrädare, inklusive fackförbund och skyddsombud, med ett nationellt perspektiv för att skapa en god utbildning för både samhället och den enskilde. Praktik bör varvas med teori redan första terminen. Eleven ska dock betraktas som elev . Skolan är alltså huvudman för hela utbildningen oavsett var den är förlagd. De teoretiska delarna ska knytas till praktik i möjligaste mån. Teorin ska ge goda generella baskunskaper. Fördelningen bör vara två av teori respektive praktik . För att inte splittra praktiktiden i företagen är det viktigt att de teoretiska ämnena läses koncentrerat . Skolan svarar för handledning till kontaktpersonerna på företagen. Samarbetet byggs upp och utformas flexibelt efter lokala förutsättningar och strategier. Genom att praktiken börjar så tidigt ges stora möjligheter för eleven att bedöma om det valda yrket är det rätta. Företagen ska sträva efter att ge eleverna en så bred yrkeskompetens som möjligt. De ska självfallet inte tvingas anställa eleven/lärlingen efter avslutad utbildning, men erfarenheten visar att lärlingar ofta erbjuds anställning. Eleven/lärlingen får en viss ersättning från företaget enligt lärlingsavtal i relation till den insats som görs i produktionen, förslagsvis . Alla elever med avslutad utbildning ska ha behörighet till fortsatt utbildning på yrkeshögskola och möjlighet att komplettera betygen för att meritera sig för akademisk högskoleutbildning. Antalet ungdomar som genomfört en lärlingsutbildning inom ramen för ett individuellt program har varit lågt. anordnades lärlingsutbildning för sammanlagt 102 elever, varav 46 gick år 1. ser positivt på regeringens bedömning att lärlingsutbildning med anställning bör behållas. Det är viktigt för att skapa förutsättningar som möter alla elevers olika behov. Däremot är det angeläget att denna form får en ökad uppmärksamhet, exempelvis via yrkesvägledare i , så att fler ges möjlighet att hitta till denna utbildningsform. Skolan och näringslivet behöver fasta former för samverkan där effektiva arbetsmetoder, kontinuitet och engagemang är grundpelare. Företagen med sin moderna utrustning och sitt uppdaterade kunnande är en nödvändig del i arbetet med att skapa en modern lärlingsutbildning. Om en samverkan byggs upp, baserad på att näringsliv och skola möts på lika villkor, kommer arbetsformerna att bli effektiva och intresset stort från bägge håll. En samordning av resurserna mellan skola och näringsliv är en förutsättning för att ska kunna förse såväl elever som näringsliv med en yrkesutbildning värd namnet. instämmer därför huvudsakligen i propositionens förslag i denna del. Samverkan mellan skola och arbetsliv behövs för att eleven ska hitta rätt på en arbetsmarknad som förändras och blir alltmer kunskapsintensiv. Samverkan med arbetslivet bidrar till att utbildningen håller hög kvalitet och ligger i fas med arbetslivets förändring. är positiva till arbetsplatsförlagt lärande men är kritiska till propositionens förslag om formerna för detta. finns i många kommuner problem att anordna , och det kan till och med uppstå konkurrens med högskoleutbildningar genom att antalet praktikhandledare är för få. För att säkerställa ett tillräckligt stort utbud av arbetsplatsförlagt lärande behövs ett finansieringssystem som skapar tillräckligt många platser med godtagbar kvalitet. Regeringen bör återkomma till med förslag om detta. I propositionen uttrycks den i och för sig lovvärda ambitionen att fler elever bör ges möjlighet till utlandsförlagd praktik och utbildning. Det finns dock ingen analys av utfallet i termer av utnyttjandegrad m.m. av det statliga stöd som regeringen införde 2002 som komplement till EU:s . Det gör att det är svårt att ta ställning till om regeringens bedömning är riktig. Regeringen bör återkomma med de initiativ som behövs. 5.5 Kommunens ansvar för unga utanför gymnasiet reglerades det kommunala uppföljningsansvaret i skollagen. I den tidigare regleringen angavs ett antal åtgärder som kommunen var skyldig att erbjuda de ungdomar som inte hade fast anställning eller studerade i gymnasieskolan. lämnar ett antal elever gymnasiet utan att någon vet vad de gör i stället. saknas uttryckliga föreskrifter om kommunernas ansvar för dem som lämnat gymnasieskolan under pågående studier. Enligt medför reglernas nuvarande utformning en risk att de ungdomar som står utanför gymnasieskolan tappas bort. Avsikten med förändringen i lagstiftningen var inte att minska kommunernas uppföljningsansvar, utan att få en närmare samverkan mellan de insatser som görs för ungdomar som inte går en reguljär gymnasieutbildning och gymnasieskolan i övrigt, i syfte att få så många som möjligt att fullfölja en gymnasieutbildning. anser att det liksom bör vara en angelägenhet att stödja och stimulera alla ungdomar som saknar en gymnasieutbildning att påbörja och fullfölja en utbildning. Utredningen utanför föreslog att kommunen ska bli skyldig att följa upp de ungdomar som inte är inskrivna på gymnasiet. tycker detta är ett bra förslag och kräver att regeringen skyndsamt återkommer med förslag i enlighet med utredningens förslag. 5.6 Det individuella programmet Gymnasieskolan ska möta alla elevers förutsättningar, behov och intressen. Betygen ska fortsatt vara en grund för urval till gymnasieprogram. Det är viktigt att hitta lösningar för dem som av olika anledningar inte får plats på ett nationellt program. Vi vill därför att det individuella programmet ska finnas kvar. Emellertid är det viktigt att fortsätta utveckla de nya former för IV som provats, t.ex. PRIV. Studier på det individuella programmet ska vidare framförallt motivera och förbereda för ett nationellt eller specialutformat program. På IV följer alla en individuell planering där det kan ingå teori och/eller praktik samt vägledning. I vissa fall kan studierna på IV kombineras med utbildning på ett nationellt program. Det individuella programmet garanterar att personal finns till hands för elever med behov av särskilt stöd samt för elever som av olika anledningar inte klarat behörigheten för att bli antagna i gymnasieskolan. Det är likväl ett fatalt misslyckande att detta program blivit ett av de största. Det som var tänkt som en sista utväg har blivit en huvudfåra. I propositionen föreslås att elever på individuella program ska ges utbildning på heltid och i en omfattning som är likvärdig med utbildning som erbjuds på nationella program. Lagregleringen av detta föreslås träda i kraft . Det är bra att det blir en förändring men det är anmärkningsvärt att eleverna på detta program ska behöva vänta innan kvalitetsarbetet påbörjas. Ytterligare två årskurser hinner alltså passera utan någon förbättring med fortsatt utslagning som följd. anser att lagregleringen ska träda i kraft . Regeringen bör återkomma med förslag till finansiering i höstens budgetproposition. ska alla gymnasieprogram leda till s.k. allmän högskolebehörighet. Denna regel innebär att eleverna ges en falsk bild av verkligheten och de krav som i praktiken finns för att bli antagen till högskolan. önskar som framgått även att tillträdesreglerna till högskolan generellt sett ska ses över. Allt fler inser att den allmänna behörigheten inte är tillräcklig för att få tillgång till högskolestudier. För att bli antagen till grundläggande högskoleutbildning krävs i princip att sökanden dessutom har en särskild behörighet. har kritiserat den s.k. allmänna högskolebehörigheten. I den modell vi förespråkar får mångfalden blomma i gymnasieskolan. I vår modell ska varje program leda till en gymnasieexamen men innehållet i examen, framförallt karaktärsämnena, varierar utifrån programmets mål och timplan. Examen på naturvetenskapligt program innehåller till exempel självklart andra karaktärsämnen än en examen på barn- och fritidsprogrammet. Det innebär att gymnasieexamen från olika program med sina varierande innehåll ger behörighet till olika högskole- eller yrkeshögskoleutbildningar. En flexibel och väl utbyggd vuxenutbildning för att den som efter gymnasieexamen vill ändra inriktning har goda möjligheter att göra det. Regeringen anser i propositionen att behovet av eftergymnasiala yrkesutbildningar av olika längd och specialiseringsgrad bör följas upp. har också i enighet beslutat uttala att en samlad översyn bör göras av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna. förutsätter att en parlamentariskt sammansatt utredning tillsätts med ett öppet mandat att föreslå de förändringar som behövs.