mot · GS02So397 · 2004-09-30 00:00:00 — Den som är funktionshindrad ska inte handikappas av sitt funktionshinder utan samhället måste byggas så att alla kan få makt över sina liv. Det har alltid varit ledstjärnan för liberalernas politik och det var bakgrunden till att vi i regeringsställning drev fram en kraftig förbättring av de funktionshindrades situation. har varit förlorade år vad gäller vägval i handikappolitiken. Efter årtionden med viktiga framsteg för funktionshindrades rättigheter började en smygande försämring. Många funktionshindrade lever i ofrivillig isolering - de kan inte ta sig ut och röra sig på offentliga platser på det sätt som de som inte har ett funktionshinder kan. Den fysiska tillgängligheten när det gäller byggnader, offentliga utemiljöer och allmänna kommunikationer är fortfarande alldeles för dålig i . Trots att vi tar ut världens högsta skatter i klarar vi inte att skapa ett offentligt rum för alla. Trots målet att handikappanpassningar ska vara uppnådda och lagen om kollektivtrafikens anpassning, klarar vi inte ens att genomföra det som brukar kallas enkla åtgärder i befintliga anläggningar, såsom ramper, avfasade trottoarkanter och liknande. Målen finns men det händer inte särskilt mycket. Förändring är nödvändig. I denna motion presenteras följande för att se till att skapa ett samhälle där den funktionshindrade inte handikappas. Skärp lagstiftningen så att bristande tillgänglighet för funktionshindrade ska kunna ses som diskriminering - det är rimligt att ställa krav på oss alla, för att alla ska kunna gå på restaurang och på bio samt kunna röra sig fritt. Skapa ett statligt stimulansbidrag för handikappanpassing - dagens politik där löften om anpassning inte ska kosta något fungerar inte. Erbjud en nationell tillgänglighetsguide av norsk modell. och utveckla handikappreformen - staten skall ta över det ekonomiska ansvaret för personliga assistenter. Se över bidragssystemet till handikapporganisationerna. Systemet är fortfarande dåligt anpassat för organisationer som företräder små grupper av funktionshindrade. Gör kollektivtrafiken tillgänglig även för synskadade. Skapa möjligheter för funktionshindrade att använda taxi i stället för färdtjänst. Funktionshindrade barn ska kunna välja skola fritt och därutöver ha rätt till hjälpmedel. Se över de synskadades situation vad gäller rehabilitering och underlätta möjligheterna för dem vid läsning av talböcker och tidningar. Bristande tillgänglighet är diskriminering5 Att värna och utveckla handikappreformen6 En kollektivtrafik - även för synskadade8 Rullstolstaxi i stället för färdtjänst8 Rätt att välja skola och få hjälpmedel9 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lagstiftningen skall skärpas så att bristande tillgänglighet för funktionshindrade skall kunna ses som diskriminering. anvisar för under utgiftsområde 9 på nytt anslag, Stimulansbidrag till anpassning av byggnader m.m. för funktionshindrade, . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en nationell tillgänglighetsguide för . begär att regeringen beslutar om ett tilläggsdirektiv där det klart framgår att staten skall ta det ekonomiska ansvaret för personliga assistenter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av bidragen till handikapporganisationerna. begär att regeringen gör en översyn vad gäller ansvarsfördelningen för ledsagare. begär att regeringen återkommer till med förslag om hur taxifordon kan handikappanpassas till år 2010.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kunskaper om funktionshindrade i lärarutbildningen.2 begär att regeringen i ett regleringsbrev till påtalar behovet av nationella riktlinjer för vård av synskadade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Taltidningsnämnden.3 1 Yrkande 7 hänvisat till TU. 2 Yrkande 8 hänvisat till UbU. 3 Yrkande 10 hänvisat till KU. Bristande tillgänglighet är diskriminering Att ha tillgänglighet till offentliga platser såsom bankomater, vallokaler och kollektivtrafik får inte bara stå som rekommendationer i lagar och förordningar. Det måste bli ett krav att samhället förbjuder otillgänglighet. har fått i tilläggsdirektiv att utreda huruvida otillgänglighet kan vara grund för diskriminering. Liknande lagstiftning finns redan i länder som , , och . Fördelen med en stark antidiskrimineringslagstiftning är att den leder till att krav ställs på näringsidkare och andra på att olika verksamheter ska vara tillgängliga för alla. Exempelvis innebär den amerikanska lagstiftningen att en enskild som inte kan komma in på en restaurang på grund av bristande funktionshinder kan stämma restaurangägaren och få ut skadestånd. Tankegången är enkel - vi måste alla betala någon krona mer för restaurangbesöket för att alla ska kunna gå på restaurang. Den amerikanska lagstiftningen har visat sig vara mycket effektiv. Trots att vi tar ut världens högsta skatter i är tillgängligheten för den som är funktionshindrad betydligt bättre i än i . Det amerikanska rättssystemet vilar på en annan tradition än det svenska, bland annat genom att vi har betydligt lägre skadeståndsnivåer i än i . Skadestånd på amerikansk nivå ska inte införas i men däremot bör lagstiftningen ändras efter amerikansk förebild så att bristande tillgänglighet rättsligt ska kunna bedömas som diskriminering. Detta ska självfallet inte innebära att mindre företagare döms för diskriminering när den bedrivna verksamheten inte är möjlig att handikappanpassa. Lagstiftningen ska ta sikte på situationer när det med enkla medel är möjligt att göra en verksamhet tillgänglig för alla och om så inte sker ska ansvar för diskriminering kunna ådömas den som bedriver verksamheten. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Riksdagsbeslutet som ställer upp målet om en genomförd handikappanpassning låter bra, men funktionshindrade vet att väldigt lite händer som skulle medföra att målen uppnås. Förklaringen till att anpassning inte sker är enkel. Regeringen har, med stöd avbreda majoriteter i , hållit hårt på att kommuner, fastighetsägare och andra ska genomföra ombyggnader i snabb takt utan några statliga stimulansbidrag eller andra bidrag. Det är inte realistiskt att sätta upp höga mål om anpassning men hävda att anpassningen inte får kosta något. För att tillgänglighet ska bli en verklighet i vardagen krävs att det finns både morot och piska för de relevanta beslutsfattarna. Trots detta använder sig regeringen enbart av piska, den så kallade ansvars- och finansieringsprincipen har fått stelna från tumregel till dogm. Vår bedömning är klar: utifrån de beräkningar som har utfört och den nuvarande situationen på byggmarknaden, kan konstateras att det behövs med ett statligt stimulansbidrag på i genomsnitt en halv miljard per budgetår, för att uppnå det mål om tillgänglighet som har satts upp för . har detta förslag om ett femårigt stimulansbidrag avslagits av , och en ny politik är i denna fråga därmed möjlig först , med ikraftträdande . I liberalernas budgetalternativ ingår liksom tidigare ett nytt anslag för detta ändamål, med för och för vart och ett av . Detta bör som sin meningen ge regeringen tillkänna. I vårt grannland finns en nationell tillgänglighetsguide, som underlättar både resplanering och spontanresande för personer med funktionshinder. Reseguiden har tagits fram av handikapporganisationerna i samarbete med berörda myndigheter och med stöd av offentliga medel. Varje resmål i guiden anges med tillgänglighetssymboler avseende såväl inomhus- som utomhusmiljö. Till exempel tillgång till handikapparkering, möjligheter att komma till en badplats, hiss eller trappor till sevärdheter och matställen, handikapptoalett etc. I finns tillgänglighetsguider i vissa kommuner men ingen samlad för hela landet. Detta är en brist och ett hinder för både längre semesterresor och annat resande för funktionshindrade. borde, i likhet med , kunna erbjuda en nationell tillgänglighetsguide. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Att värna och utveckla handikappreformen Handikappreformen med rätten till personlig assistans till personer med funktionshinder innebar en frihetsrevolution för dem som fick hjälpen. Den gav tusentals funktionshindrade möjligheten att ta makten över sina egna liv och leva självständigt. Men började försämringen av handikappreformen, då rätten till personlig assistans skars ned. De farhågor liberalerna förde fram inför det riksdagsbeslutet visade sig dessvärre välgrundade. Många funktionshindrade fick sin rätt till personlig assistans omprövad. En annan konsekvens blev att flera försäkringskassor skickade över ansvaret till kommunerna och alltså gjorde en snävare bedömning . Även möjligheterna att kombinera personlig assistans med andra insatser enligt lagen om stöd och service för vissa funktionshindrade (LSS) i skola och förskola inskränktes. LSS innebär bestämmelser om insatser för personer med till exempel utvecklingsstörning, begåvningsmässiga funktionshinder eller andra varaktiga psykiska eller fysiska funktionshinder som inte uppenbart beror på normalt åldrande. Staten borde ta på sig ett kostnadsansvar som har lagts på kommunerna. En del av inskränkningarna i handikappreformen var att kostnadsansvaret för de 20 första assistanstimmarna enligt lagen om assistansersättning () vältrades tillbaka på kommunerna. Lagen innebär att den som omfattas av LSS i vissa fall kan få rätt att för sin dagliga livsföring få assistansersättning för personlig assistans för sina grundläggande behov under ett visst antal timmar . Beslutet om att vältra tillbaka kostnaderna på kommunerna var ett mycket olyckligt beslut. För de människor som berördes innebar det att en återgång delvis skedde till situationen före handikappreformen - då de var beroende av den enskilda kommunens välvilja som insatserna skilde sig åt mellan kommunerna. Systemet med personlig assistans bör alltså , i den del det nu är kommunalt, föras över från kommunerna till staten. Vidare bör även ett statligt kostnadsansvar för LSS utredas. En verksamhet som är så reglerad som LSS bör inte finansieras med kommunala skattepengar, då det i praktiken inte finns någon möjlighet att kommunalt påverka kostnaderna för LSS. liberalerna föreslår att den utredning som är tillsatt får tilläggsdirektiv där det klart framgår att staten ska ta det ekonomiska ansvaret för personliga assistenter. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Det bidragssystem för handikapporganisationer som på regeringens förslag infördes har visat sig ge minskat stöd till många handikapporganisationer. Bidragssystemet är dåligt avpassat för organisationer som företräder små grupper av funktionshindrade och deras anhöriga. Flera sådana handikapp-, patient- och anhörigorganisationer har nybildats . De handikapp och sjukdomar som är bakgrunden till deras verksamhet ligger ofta långt vid sidan av de större, äldre och mer etablerade organisationernas verksamhet. Den vetenskapliga utvecklingen har inneburit att fler sjukdomar och funktionshinder än tidigare är kända och föremål för medicinska åtgärder på ett sådant sätt att nya grupper känner behov av att samlas i organisationer. Dessa grupper är ofta ganska små. De har inga realistiska förutsättningar att kunna ha verksamhet på så många håll att de kan sägas vara rikstäckande. Men de kan ha stor betydelse för funktionshindrade och deras anhöriga. Att bidragssystemet gör det svårt för dessa grupper att få stöd är en betydande brist. Reglerna bör ändras så att de garanterar att små handikappgrupper inte ställs utanför. Dessutom är avgränsningen av vad som räknas som stödberättigad handikapporganisation fortfarande för snäv. Det är inte godtagbart med bidragsvillkor som utestänger sådana föreningar som består av anhöriga till personer som själva har så dålig hälsa att de inte förmår vara aktiva i föreningar. Detta gäller inte minst föreningar som arbetar med demensfrågor, såsom och . Omläggningen av bidragssystemet har inte inneburit någon långsiktigt godtagbar lösning. Att döma av budgetpropositionen har regeringen fortfarande inte för avsikt att ändra reglerna för att tillgodose den kritik vi här redogjort för. Det behövs en översyn av bidragsreglerna och en sådan bör ske . Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. En kollektivtrafik - även för synskadade För att kollektivtrafiken ska bli tillgänglig för synskadade krävs att ledsagningen fungerar. Det är en förutsättning för att personer med synskador ska ha möjlighet att göra de byten mellan tåg, buss, tunnelbana och flyg som ofta krävs för att nå resmålet. Många synskadade uppger att de känner en stark oro för att resa kollektivt eftersom de inte vet om ledsagningen fungerar. Det kan resultera i att de inte når sitt resmål och i värsta fall inte alls, vilket självklart upplevs som både kränkande och diskriminerande. erbjuder vissa trafikbolag ledsagning men andra inte. Det tycks inte finnas någon tydlig och klar ansvarsfördelning som följs. Bristen på ett fungerande regelverk märks särskilt när det gäller byten mellan olika trafikoperatörer. Vanligt är att trafikbolagen ledsagar den synskadade resenären fram till den gräns där operatörens ansvarsområde tar slut. Därefter lämnas den synskadade att invänta nästa operatörs "övertagande" utan att veta om det finns någon där för att överta ansvaret. Att vissa trafikbolag inte anser sig ha resurser för att tillgodose resenärernas förväntningar är även det ett stort problem. Unga Synskadade har tillsammans med tagit fram förslaget om så kallade neutrala stationsvärdar för att lösa det här problemet. Förslaget innebär i korthet en form för samverkan där stationsvärdarna samfinansieras mellan samverkansparterna. Rätten att ha tillgång till samhället på lika villkor som seende individer är av stor betydelse för synskade individer. liberalerna föreslår en översyn vad gäller ansvarsfördelningen för ledsagare och detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Rullstolstaxi i stället för färdtjänst I riksdagsbeslutet om att landets kollektivtrafikmedel ska anpassas för människor med funktionshinder, inkluderades inte taxitrafiken uttryckligen. bestämde i ett annat sammanhang att beslut ska utökas till att omfatta taxitrafiken så att hela transportutbudet blir tillgängligt för människor med funktionshinder. I och finns redan lagstiftning som kräver att nyinköpta taxibilar är anpassade på det sättet. Fördelarna med att landets samtliga taxifordon anpassas för rullstolsburna kunder är att en stor del av dagens färdtjänstbussresor kan genomföras med vanlig taxi där den enskilde, med hjälp av samhällssubventioner, själv kan välja bland många konkurrerande företag. Detta ökar rörligheten och valfriheten hos funktionshindrade i framför allt yrkesför ålder och förbättrar deras möjligheter att delta i samhället på lika villkor, vilket visades i projektet som genomfördes i . "Rulltstolstaxi", före detta "Taxi för alla" betyder att brukaren kan välja bland tre taxiåkerier med olika anpassade fordon med passagerarbilkänsla som gick i vanlig taxitrafik. och 9 månader därefter hade brukaren samma kostnader för rullstolstaxi och färdtjänstbuss. Nationalekonomen , som utvärderat projektet ekonomiskt och kvalitativt, har funnit att det finns mycket som talar för att rullstolstaxi är ett mer kostnadseffektivt alternativ än färdtjänst. Mot den bakgrunden bör regeringen återkomma till med förslag om hur även en anpassning av taxifordon ska ske , och detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Rätt att välja skola och få hjälpmedel Rätten att välja skola ska vara lika självklar för elever med funktionshinder som för andra elever. Därför krävs att alla skolor anpassas till sådana elever. Elever med funktionshinder måste ha rätt till hjälpmedel i skolan. Det kan till exempel handla om inlästa läroböcker till synskadade eller dyslektiker eller om datorer för personer med olika slag av funktionshinder. Ofta är det viktigt att dessa har tillgång till dator inte bara i skolan utan också i hemmet. I lärarutbildningarna är det nödvändigt att kunskaper om funktionshinder förmedlas på ett tydligare sätt än . liberalerna vill att kunskaper om funktionshindrade ska ingå i målen för lärarutbildningen enligt examensordningen. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. har haft i uppdrag att utarbeta nationella riktlinjer för personer med kroniska sjukdomar. I drabbas ca 13 000 personer av en synskada. Syncentralerna har till uppgift att erbjuda likvärdig och kunskapsbaserad rehabilitering. () har haft samråd med landets alla chefer för syncentraler där de gemensamt har uppmärksammat behovet av nationella riktlinjer. Riktlinjerna som gäller för rehabiliteringsprocessen för strokepatienter borde kunna tjäna som inspiration för riktlinjer för synskadades rehabilitering. liberalerna föreslår att regeringen i ett regleringsbrev till påtalar behovet av nationella riktlinjer för vård av personer med grava synskador. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. beslutade om införande av ett ekonomiskt stöd till dagstidningar för att de skulle kunna göras tillgängliga för synskadade. Reformen hade ett mycket stort symbolvärde för att den öppnade möjligheten för synskadade att kunna läsa dagstidningar och därmed också ge synskadade tillgång till den samhällsdebatt som är så grundläggande för vår demokrati. Dagstidningarna kan distribueras till de synskadade på två sätt, antingen via radionätet på kassett eller i elektronisk form. För att kunna läsa tidningen behöver synskadade en särskild utrustning för att ta emot tidningen och för att kunna läsa den. Cirka 80 dagstidningar är tillgängliga för synskadade prenumeranter, vilka uppgår till ca 10 000 personer. För de synskadade är det viktigt att slippa ha olika apparater i sin bostad för att kunna läsa olika slag av text. bör enligt vad som ovan anförts se över möjligheterna för att medverka till att samma system kan användas, både för läsning av talböcker och för läsning av dagstidningar. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.