ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02Ju321 · 2004-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i dömda personer med utländskt medborgarskap som också dömts till utvisning skall avtjäna sitt straff i hemlandet. påbörjade 10.721 personer avtjänande av fängelsestraff. Av dessa var 2 735 () utländska medborgare varav 599 var ådömda utvisning i domen. fanns 1 458 utländska medborgare, inskrivna i anstalt, och de utgjorde av alla inskrivna personer i anstalt. Procentandelen utländska medborgare (27,) har varit oförändrad , men i absoluta tal har de utländska medborgarna ökat med 151 från till . gäller följande när personer i med utländskt medborgarskap döms till brott. Grundregeln är att dom utfärdas av svensk domstol. Påföljden avtjänas i svenskt fängelse. har avtal med vissa länder som innebär att straffet skall avtjänas i hemlandet. Om den dömde såönskar kan han begära att få avtjäna domen i sitt hemland. Det är alltså den dömde själv som enligt dagens regelverk måste ta initiativ till att avtjäna straffet i sitt hemland. Detta bör ändras så att grundregeln skall vara att person med utländskt medborgarskap som döms i till fängelsestraff och utvisning också skall avtjäna straffet i hemlandet.
mot · GS02Ju322 · 2004-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om straffsatsen för grovt djurplågeri enligt 16 § . Straffbestämmelserna för djurskyddsbrott regleras både i och djurskyddslagstiftningen. Höjningen av straffbestämmelserna i djurskyddslagens 36 § till fängelse i maximalt tvåår för brott mot djurskyddslagen ger stöd för Lagrådets synpunkter (prop. 2001/02:93) att det finns anledning att se allvarligt på brott mot djurskyddsbestämmelserna. Trots att det finns möjlighet att döma brottslingar som upprepade gånger eller mycket allvarligt skadar djur till fängelse i maximalt tvåår sker det sällan i verkligheten. Det signalerar att brott mot djur, även grova sådana, inte tas på det allvar av rättsväsendet som borde vara fallet. En del juridiska svårigheter med bl.a. sekretessen (som kan brytas om det för brottet stadgas ett längre straff än tvåår) skulle kunna lösas om det t.ex. i 16 §, djurplågeri, fanns ytterligare en nivå som gav ett strängare straff för grovt djurplågeri.
mot · GS02Ju323 · 2004-09-29 00:00:00 — Flykt från fängelse och tvångsvård tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kriminalisera rymning från fängelse och tvångsvård. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att föreslå en så kraftfull straffskala att rymning aldrig framstår som ett attraktivt alternativ. har ett flertal rymningar skett från svenska fångvårdsanstalter. Ofta handlar det om interner som dömts för mycket allvarliga brott. Rymningar utgör en fara för allmänheten. Lagstiftningen beivrar de brott som begås under själva rymningen medan rymningen i sig inte är en brottslig handling. I den debatt som följt av den senaste tidens rymningar har det tydligt framgått att det inte överensstämmer med det allmänna rättsmedvetandet att fångar kan rymma utan att straffas för detta. Följande argument talar för en kriminalisering av rymningar: Är en person dömd till frihetsberövande och vård skall detta respekteras. Rymningar utgör en väsentlig fara för enskilda medborgare. Väktare och övrig personal utsätts för gisslantagande och andra livshotande situationer. Efterspaning och gripanden medför mycket stora kostnader för samhället. Mot bakgrund av ovanstående bör regeringen återkomma till med förslag till kriminalisering av rymning från fängelse och tvångsvård, samt föreslå så kraftfull straffskala att rymning aldrig framstår som ett lockande alternativ för personer som dömts till frihetsberövande och tvångsvård.
mot · GS02Ju326 · 2004-09-29 00:00:00 — begär att regeringen flyttar beslutanderätten över beredskapspolisen från regeringen till . Möjligheten att använda beredskapspoliser med skriftliga avtal har öppnats genom ändring av 1§ i förordningen SFS 199:726. Beredskapspoliserna är utbildade och utrustade på ett ändamålsenligt sätt. De utgör en resurs i samhället som vid behov borde kunna tas i anspråk när ett uttalat behov finns. Exempelvis borde beredskapspolisen kunna användas när allvarliga störningar uppstår som kräver en omfattande polisinsats. Det kan gälla en insats vid hot om terroristattentat och behovet av personal för bevakning av tänkta angreppsmål som är prioriterade skyddsobjekt är stort (kärnkraftverk, skolor, ambassader etc.). Beredskapspolisen bör också kunna utnyttjas när möjligheterna till polisförstärkning bedöms vara begränsade och Polisen behöver förstärkning för utrymning, bevakning eller ordningshållning i extrema lägen. Enligt nuvarande regelverk kan beredskapspoliser som ingått avtal om sådan tjänstgöring på framställan från efter regeringsbeslut kallas in till polismyndigheterna. Det är exempelvis då samhället utsätts för större risker och svåra påfrestningar ur ordnings- och säkerhetssynpunkt. Kopplingen till begreppet svår påfrestning på samhället i fred gör det tydligt att det krävs nationella katastrofsituationer eller risk för sådana för att beredskapspoliser skall få kallas in. För att utöka möjligheten och göra det enklare att ta in beredskapspoliser med avtal bör kravet på händelsens allvar sänkas. Enligt nuvarande bestämmelser krävs i det närmaste nationella katastrofsituationer eller risk för sådana för att beredskapspoliser skall få kallas in. I det fallet är det logiskt att det är regeringen som gör bedömningen att en sådan situation är för handen. Om man väljer att sänka kraven på händelsens allvar, talar inte lika starka skäl för att det är en regeringsuppgift att bestämma när beredskapspoliser kan kallas in. Bedömningen av behovet att sätta in ytterligare personal och var behovet är störst kan då enligt min mening bäst avgöras av Polisen själv. Jag menar att rätten att kalla in beredskapspolisen som ingått avtal bör flyttas från regeringen till .
mot · GS02Ju327 · 2004-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändring av reglerna om villkorlig frigivning i 26 kap. . Avsikten med att döma människor till fängelse är dels att skydda samhället från personer som är farliga för samhället, dels att återanpassa dem till samhället. I 26 kap. 6 § sägs att den som avtjänar fängelse skall friges villkorligt när två tredjedelar av strafftiden avtjänats. Dock skall alltid minst en månad ha avtjänats. Om den intagne allvarligt missköter sig kan den villkorliga frigivningen senareläggas med . Detta innebär att den intagne kan exempelvis avvika från anstalten, missköta permissioner eller missbruka narkotika utan att detta får några allvarligare konsekvenser för honom/henne. Den intagne behöver inte heller för att bli villkorligt frigiven visa på att han/hon avser att återanpassa sig till samhället utanför fängelset. Vi anser att en villkorlig frigivning bör förtjänas genom att den intagne deltar i den behandlingsplan som den intagne tillsammans med fängelseledningen lägger upp vid strafftidens början samt sköter sig under anstaltsvistelsen. Rymningar, avvikelser från permissioner, missbruk av droger och/eller annan allvarlig misskötsel skall innebära att den villkorliga frigivningen helt ställs in. Detta innebär att den som underkastar sig vård och behandling samt sköter sig under anstaltsvistelsen får förmånen att bli villkorligt frigiven efter två tredjedelar av fängelsestraffet.
mot · GS02Ju328 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tingsrätten i skall vara kvar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att rättsväsendets organisation skall vara föremål för riksdagsbehandling även vad avser lokaliseringar. Sammanslagningar och nedläggningar av tingsrätter tycks fortsätta. meddelar regeringen att det är tingsrätts tur att avvecklas. Jag känner att det är hög tid att titta närmare på de konsekvenser som följer för rättsväsendet och de drabbade orterna. Närhetsperspektivet bör väga tyngre än centraliseringsiver. Jag anser vidare att det är av största vikt att större förändringar av domstolsorganisationen får en bred politisk förankring. Därför bör varje förändring av domstolsorganisationen föregås av ett riksdagsbeslut. Det är klart otillräckligt och oacceptabelt som det är att regeringen endast fortlöpande informerar om pågående och planerade reformer. Domstolarnas organisation är en viktig del av det svenska samhället, och att de finns nära folket är en del av grunden till att de ska kännas legitima. Hur organisationen ska se ut anser jag vara av så stor vikt att det inte ska kunna bestämmas ens av regeringen utan det ska ske i riksdag, som är vårt lands högsta beslutande organ. Som folkvalda ledamöter har vi ansvaret för hur bland annat domstolsväsendet ska se ut. Jag anser alltså att beslut om domstolsväsendets organisation ska fattas i riksdag. Det är viktigt att man har nära till domstolarna för att dessa ska uppfylla kravet att människor ska dömas av sina likar. En nedläggning av domstolar kan också innebära att flera andra kategorier av service och arbetstillfällen försvinner från en ort, t ex åklagare, kronofogdar och advokater. Dessutom försvåras polisens arbete med transporter. Det blir svårare att rekrytera nämndemän, och den organisationen blir dyrare. Priset för varje avgjort mål blir också högre eftersom de små och medelstora domstolarna faktiskt har de lägsta kostnaderna. Att endast ha en tingsrätt och ingen kammarrätt i innebär en drastiskt försämrad service för länets innevånare, färre arbetstillfällen som kräver högre utbildning och svårare för företag och enskilda att nå rättsvårdande myndigheter. bör alltså tillkännage för regeringen att tingsrätten i ska fortleva.
mot · GS02Ju329 · 2004-09-29 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till införande av period då s.k. allmän vapenamnesti kan införas i i enlighet med vad i motionen anförs. Vi måste få bort så många som möjligt av de illegala vapen som finns i samhället. Därför är det att återigen införa en tillfällig allmän vapenamnesti och låta människor lämna in illegala vapen och vapen någon vill bli kvitt till polisen utan risk för bestraffning. Detta prövades mycket framgångsrikt av den borgerliga regeringen då man enligt uppgift fick in ungefär 17 000 illegala vapen och vapen som människor ville bli av med. En allmän vapenamnesti löser givetvis inte alla de problem som finns med illegala vapen. Men den kunde vara en del av en lösning som skulle föra utvecklingen en bit framåt mot ett samhälle med mindre våld.
mot · GS02Ju330 · 2004-09-27 00:00:00 — Varje ung förstagångsförbrytare som med resoluta, genomgripande medel förmås att lämna det sluttande planet innebär en enorm framtidsbesparing. Här avser inte besparingen i första hand ekonomiska resurser, utan snarare mänskligt lidande och urgröpning av samhällsmoralen. Det finns all anledning att sätta fokus på ungdomsbrottsligheten. Inom straffrätten bör kampen mot ungdomsbrottsligheten ta sig uttryck i strängare och mer genomgripande påföljder för , detta i enlighet med principen om nolltolerans. Med strängare påföljd avses inte fängelsestraff i vanlig tappning. Erfarenheter säger att det sista en ung lagöverträdare behöver för att bryta med en framtida brottslig bana är inlåsning i fängelse med äldre kriminella. Det är snarare påföljder såsom samhällstjänst som måste brukas oftare och med sikte på att bryta en brottslig karriär. Påföljderna skyddstillsyn och villkorlig dom är inte tillräckligt verkningsfulla mot ungdomar på glid. Samhällstjänst kan dessutom bara utdömas om den dömde samtycker därtill. En reformering av påföljden samhällstjänst ter sig som angelägen. Ungdomar som har begått skadegörelse borde t ex tvingas arbeta med reparationer av det förstörda när såär möjligt. Andra åtgärder som skulle kunna prövas är beslut om skolbyte, med avsikten att bryta upp gängbildningar. Både vid straffmätningen, då det bevisade brottets allvar värderas, och vid det senare valet av konkret påföljd, gäller att den tilltalades ungdom och frånvaro i brottsregistret är synnerligen förmildrande omständigheter. Därmed torde man i själva verket göra ungdomar på glid en stor otjänst, liksom befintliga och framtida brottsoffer. Att påföljdssystemet för ungdomar bör reformeras i syfte att möjliggöra strängare påföljder som rycker upp den dömde ur kriminella miljöer bör ges regeringen till känna. Att rymma från ett svenskt fängelse är inte straffbart. En sådan ordning är knappast försvarlig och torde bidra till fler rymningar och försök till rymning än om sådana handlingar vore olagliga. Därför föreslås det i kriminalvårdsmotion att rymning bör vara straffbart, vilket också kan omnämnas här eftersom det rör sig om en förändring av straffrätten.
mot · GS02Ju333 · 2004-09-29 00:00:00 — Förbud mot hets på grund av funktionshinder begär att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning i enlighet med vad i motionen anförs om att förbjuda hets mot personer med funktionshinder.1 begär att regeringen tillsätter en utredning om hetsen, hoten och våldet mot människor med funktionshinder i enlighet med vad som i motionen anförs. 1 Yrkande 1 hänvisat till KU. infördes förbudet mot att hetsa mot människor på grund av sexuell läggning. Förbudet infördes med motiveringen att man ser en koppling mellan hetsen och de faktiska brott av hotande och våldsam karaktär som utförs mot människor på grund av deras sexuella läggning. Den svenska högerextremismen har i allt större omfattning börjat hetsa mot personer med funktionshinder. De ansträngningar som gemensamt görs för att förstärka funktionshindersrätten och göra personer med funktionshinder till en accepterad grupp i samhället, undergrävs av att högerextremister och högerextrema grupper hetsar mot personer med funktionshinder. Uppmaningar till våld eller hot om våld mot personer med funktionshinder borde vara förbjudet enligt samma principer som det är förbjudet att hetsa mot andra grupper. Samma argument som användes för att förbjuda hets på grund av sexuell läggning torde rimligtvis gälla också vad gäller hets på grund av funktionshinder. Förutom hotet från den svenska högerextremismen och högerextrema grupper så existerar det generella attityder som direkt kränker och diskriminerar personer med funktionshinder. Förekomsten av detta beror på att vår nation och världen i stort bygger på funktionsförtryckande normer och värderingar. Handikappism, det vill säga fördomar mot personer med funktionshinder, är i dagens samhälle tyvärr norm mer än ett undantag. Detta vill vi miljöpartister ändra på. Vi vill på allvar konfrontera de funktionsförtryckande normerna och värderingarna som ger möjlighet till handikappismen att frodas. Ett steg i rätt riktning för att motverka de generella samhälleliga attityder som direkt kränker och diskriminerar personer med funktionshinder är som sagt en skärpning i grundlagen så att denna innefattar förbud mot hets mot personer med funktionshinder. Det kan invändas att grundlagens hetslagstiftning inte bör bli mer omfattande, men vi miljöpartister ser det som mycket viktigt att alla de grupper som behöver skydd mot hets av samhället också får det. Personer med funktionshinder är en sådan grupp. Funktionshindrade får inte bli diskriminerade från hetslagstiftningen med motiveringen att lagen redan är "full", då bör man istället fundera över en annan form av lagstiftning. På samma sätt är det viktigt att faktiskt utreda hetsen, hoten och våldet mot personer med funktionshinder. Det finns ett stort behov av en genomgripande utredning med möjlighet att genomlysa hela problemfältet och på allvar se vilka vidare lösningar som finns för att komma tillrätta med hoten och våldet mot personer med funktionshinder.
mot · GS02Ju334 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att stoppa kvinnohandeln. och riksdag har genom kvinnofridslagstiftningen definierat prostitution som mäns våld mot kvinnor. Att köpa, eller försöka köpa, sexuella tjänster är en kriminell handling som straffas med böter eller upp till sex månaders fängelse. De prostituerade kvinnorna riskerar däremot inga rättsliga följder. Trots detta är problemet med kvinnohandel som syftar till sexuellt utnyttjande stort. Kvinnor och flickor köps upp av män, oftast via Internet, och fraktas till köparen. Kvinnorna har fått den uppfattningen att man får ett helt "vanligt" arbete om man kommer till och att man kommer att tjäna mycket pengar. Kvinnohandlarna värvar ofta kvinnorna genom falska erbjudanden om arbete som servitris, dansare eller i privata hushåll. När kvinnorna kommer fram fråntas de sina pass och handlingar. Prostitution och kvinnohandel är som andra former av mäns våld mot kvinnor könsspecifika företeelser, det vill säga den överväldigande delen av offren är kvinnor och flickor medan förövarna är män. Enligt kommer 200-500 kvinnor till som offer för kvinnohandel. De flesta är från , eller . Detta kan inte få fortsätta. Mycket görs , men det räcker inte. Kvinnohandeln måste ges högre prioritet, både från polis- och rättsväsende, socialtjänst och dem som arbetar med invandrarfrågor. Information och utbildning i länderna i måste intensifieras så att kvinnorna får vetskap om vad som väntar dem om de låter sig luras av dessa män. Problemet är stort även i övriga , och detta är också en angelägen fråga för EU.
mot · GS02Ju335 · 2004-09-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om knivbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att man informerar ungdomar om vilka skador och men som knivstick kan ge. Våldet i samhället har ökat. kan vi läsa i tidningarna om människor som blivit knivmördade eller fått livshotande skador i knivbråk. Alltfler "klär sig" i kniv när de ska gå ut på stan för att ha kul. har brotten mot knivlagen ökar . Enligt , , är kniv det vanligaste vapnet vid dödligt våld. Den nuvarande knivlagen har ej fått den effekt som samhället och medborgarna förväntat sig. Vi utgår från att regeringen följer utvecklingen. Ett annat oroande faktum är att tusentals knivskärningar aldrig anmäls eftersom de sker mellan bekanta. av alla dödsskärningar sker bland bekanta, och i av fallen knivdödas offret av en familjemedlem. finns det en allmän bild av att läkare kan sy ihop en skada utan att det finns interna skador. I själva verket ger knivskador i allmänhet men för livet, och därför är det viktigt att informera bland ungdomar om hur farligt det är att använda kniv i hotfulla situationer. Målet bör vara att alla ska förstå att det bästa sättet att inte hamna i knivbråk är att inte bära kniv. Tryggheten har minskat och anledningen många anger är att man måste kunna försvara sig om man blir överfallen - anfallen. Många inser inte heller vilka konsekvenser det kan leda till när man använder kniv. Det är tydligt klarlagt att filmer och serier på TV påverkar många att tro att det inte är så farligt. Därför bör det informeras för att alla ska få insikt om vilka konsekvenser det kan innebära.
mot · GS02Ju336 · 2004-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nämndemännen. Nämndemannakårens funktion i samhället är av stor betydelse för vårt rättsväsende och vår rättssäkerhet. Det har uppmärksammats att rekryteringen till nämndemannauppdraget måste stimuleras på olika sätt. Kåren behöver föryngras, rekryteringen breddas och jämställdheten öka. lämnade en rad konstruktiva förslag i sitt betänkande - Framtidens nämndemän - (SOU 2002:61). Det är nödvändigt att rekryteringsarbetet liksom utbildnings-/fortbildningsfrågorna metodutvecklas och omsätts i praktiken. Helt avgörande för framtiden är också att nämndemännens arvodes-/ersättningsregler utformas så att "ingen förlorar ekonomiskt på sitt uppdrag". Grundarvodet är och har inte ändrats . För att upprätthålla kvalitet, status och rimliga villkor för nämndemannakåren behöver dessa frågor uppmärksammas.
mot · GS02Ju337 · 2004-09-29 00:00:00 — beslutar att ändra grundarvodet för nämndemannauppdrag till per sammanträdesdag. Det är viktigt att våra domstolar har den goda förankringen i samhällslivet som en väl fungerande nämndemannafunktion utgör. Det framstår som alltmer angeläget då domsagorna av andra skäl slås samman och får större upptagningsområde med större svårigheter att behålla den lokala kontakten. Det krävs att man på olika sätt anpassar nämndemännens arbetsförhållanden efter samhällsutvecklingen i övrigt. I annat fall uppstår lätt en snedvridning av rekryteringen av nämndemän på ett sätt som inte i något avseende är önskvärt. Exempelvis kan det inte vara godtagbart att endast de som av en eller annan anledning är fria från arbete rekryteras som nämndemän. Inte heller det motsatta vore eftersträvansvärt. Ensidig ålders-, yrkes- eller könssammansättning måste också undvikas. Nämndemännen bör utgöra en allsidig representation av omdömesgilla personer med bred förankring i alla samhällsgrupper. belyste dessa frågor i sitt betänkande SOU 2002:61 "Framtidens nämndemän". Kommittén lade fram flera olika förslag för att bättre uppfylla nämndemannainstitutionens syften. Kommittén redovisade även de förekommande snedheterna i rekryteringen till nämndemannauppdrag och förutsåg att dess ändringsförslag skulle öka behovet av nämndemän . Kommittén menade vidare att det är viktigt att ingen skall förlora ekonomiskt på att vara nämndeman. Den grundersättning som gäller för en sammanträdesdag har varit bestående , därutöver har ersättning för förlorad inkomst införts . Mot den bakgrunden föreslog kommittén ett ändrat arvodessystem som skulle medföra en ökning av grundarvodet till per tjänstgöringsdag. Det är ovisst om detta medför att ingen nämndeman behöver förlora ekonomiskt på sitt uppdrag, men det innebär ändock en justering som ansluter till penningvärdesförsämringen. Kommitténs övriga förslag som alla synes vara välmotiverade skall inte behandlas i denna motion. Det är dock angeläget att nämndemännens arvodesfrågor kommer upp till behandling för att inte dessa skall utgöra ett ökat incitament för snedvridning av rekryteringen till nämndemannauppdrag.
mot · GS02Ju338 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rattfylleri. Rattfylleribrotten minskade , men trenden har tyvärr åter vänt uppåt. räknar med att mellan av alla dödsolyckor i trafiken är förknippade med alkohol eller droger. Villkorlig dom blir en allt vanligare påföljd vid grovt rattfylleri medan fängelsedomarna minskar - detta trots att det infördes en ny strängare lag 1994. Den innebar att gränsen för grovt rattfylleri sänktes från 1,5 till och att maximistraffet höjdes från fängelse till två. I förarbetena till lagstiftningen framgick att fängelse skulle vara normal påföljd. Annan påföljd skulle bara utdömas i undantagsfall. Det är viktigt att samhället ger tydliga signaler om att rattfylleri inte kan accepteras. Enligt de lagar som stiftats av riksdag och regering bör grovt rattfylleri leda till fängelsestraff. Om verkligheten inte överensstämmer med gällande lagar bör lagstiftningen ses över så att den inte misstolkas.