mot · GS02Sf361 · 2004-10-05 00:00:00 — ställer sig tvekande till att denna form av åtgärder kommer att ha avsedd verkan för barnen. Vi menar att det ocksåär av avgörande vikt för barnens psykiska hälsa att föräldrarnas behov av vård och stöd tillgodoses. Flera landsting vittnar om det ökade behovet av stöd till asylsökande och att det saknas både resurser och kompetens. I andra landsting har man iakttagit att de avsatta medlen för sjukvård till asylsökande inte används eller att det är oklart hur de använts. På grund av att landstingen inte i tillräcklig utsträckning kompenseras för kostnaderna för hälso- och sjukvård för asylsökande finns ett växande underskott hos landstingen. fick landstingen av kostnaderna täckta av staten. Härmed finns det en uppenbar risk att asylsökande inte ges den tillgång till vård de har rätt till. I arbetet med att skydda asylsökande barn med psykiatriska tillstånd bör därför regeringen ta i beaktande att asylsökande barns psykiska hälsa är beroende av att även vuxna asylsökande har en god tillgång till sjukvård. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.1Asylsökande inte bara i behov av akut sjukvård Sjukvård för asylsökande vuxna ges endast för s.k. akuta sjukdomar. Ett motiv för detta sägs vara att det vore oetiskt att påbörja en längre behandling som måste avbrytas för att den asylsökande inte får uppehållstillstånd. Det är enligt betydligt mer oetiskt att tvinga människor att vänta med att få vård tills dess att tillståndet blivit akut, vilket orsakar såväl onödigt lidande som ökade landstingskostnader. anser att behandling borde kunna ges när det gäller förebyggande vård för att förhindra akuta tillstånd. Vi anser därför att regeringen skall undersöka möjligheten att utvidga rätten till sjukvård för vuxna asylsökande att gälla även icke akuta sjukdomstillstånd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.2Gömda flyktingar och hälso- och sjukvård Det blir alltfler människor som gömmer sig i efter att avslagit överklaganden av avvisningsbeslut i asylärenden. Detta mycket som en följd av den nuvarande, ur rättssäkerhetssynpunkt undermåliga, asylprocessen. har dessa gömda människor trängande behov av sjukvård. De vågar emellertid oftast inte vända sig till den offentliga sjukvården eftersom det är känt att sjukvårdspersonal , i strid med gällande sekretesslagstiftning, meddelat polisen eller att man har en patient hos sig för vilken ett lagakraftägande avvisningsbeslut föreligger. Därför bör regeringen ge i uppdrag att sammanställa nödvändig kunskap om sekretesslagens innehåll i fråga om gömda personer som söker sjukvård, och sprida denna i form av särskild utbildningsinsats för sjukvårdspersonal. Detta bör begära. I fall då uppehållstillstånd ges till asylsökande kompenserar landstingen för den del av vårdkostnaden som avser tiden efter det att uppehållstillstånd beviljas. Denna ordning har fått svåra konsekvenser vad gäller gömda asylsökande. Dessa människor har ofta valt att gömma sig i rädsla för vad som skulle hända om de avvisas till det land där de tidigare utsatts för tortyr, våldtäkter eller andra svåra kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Detta leder inte alltför sällan till att de blir starkt självmordsbenägna och, i en del fall, även har lagts in för psykiatrisk tvångsvård efter misslyckade självmordsförsök. I de fall då uppehållstillstånd sedemera beviljas står alltså för den del av kostnaderna som rör tiden efter beviljandet. Detta är enligt i sig en felaktig ordning eftersom det i grunden finns en felaktig bedömning från sida. Därmed borde staten också stå för hela sjukvårdskostnaden. Det har i flera landsting antagits en policy att i sådana fall kräva den enskilde vårdtagaren på resterande summa. Vid utebliven betalning har sedan ärendena lämnats vidare till kronofogden. Detta förfarande kan upplevas mycket kränkande för den enskilde som redan lever under svår psykisk press. Mot denna bakgrund bör regeringen se över situationen hos landstingen vad gäller rutinerna i ärenden som rör gömda asylsökande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.3Rehabilitering av traumatiserade och tortyrskadade flyktingar I lever en stor grupp torterade och svårt traumatiserade människor. Det är människor som flytt från sina hemländer undan krig, fängelse och tortyr samt politisk, etnisk och religiös förföljelse. Många av dem behöver kvalificerad psykosocial och psykiatrisk vård. De brister som finns vad gäller dessa människors möjlighet till nödvändig rehabilitering sätter upp allvarliga hinder för det fortsatta livet i . Vid finns Kris- och traumacentrums enhet för tortyr- och traumaskadade som erbjuder diagnostik, dokumentation och behandling av skador från tortyr, förföljelse och andra former av våld samt krigsupplevelser. Man arbetar bl.a. med behandling av kvinnor som utsatts för institutionaliserat sexuellt våld. Att få en noggrann bedömning av tortyr- och traumaskador är viktigt för att den som drabbats av övergrepp skall få upprättelse. En riktig diagnostik och dokumentation kan vara avgörande för att asylskälen skall bli korrekt bedömda. Det kan också ha stor betydelse för personer som fått uppehållstillstånd, men som på grund av tortyr- och traumaskador har svårt för att delta i allmänna introduktionsinsatser som språkstudier och praktik. Många traumatiserade flyktingar behöver individuellt anpassade introduktionsinsatser och professionell behandling för att ha en chans till integration i det nya samhället. Kris- och traumacentrum fungerar som en kunskapsbank och besitter ovärderlig kunskap om behandling av tortyr- och traumaskadade. Liknande verksamhet bedrivs bl.a. vid Röda Korsets rehabiliteringscenter för torterade och krigsskadade flyktingar i , , , och , samt vid Flyktingmedicinskt centrum i . Ansvaret för flyktingars hälso- och sjukvård ligger hos landstingen, på samma sätt som dessa ansvarar för alla andra invånare som är bosatta i landet. När det gäller asylsökandes sjukvård finns det ett avtal mellan staten och . En statlig schablonersättning utgår, och regleras i förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. När det gäller tortyr och traumaskadade flyktingar finns det inte någon särskild organisation på det nationella planet. anser därför att regeringen skall återkomma med förslag om hur en långsiktig finansiering av denna verksamhet skall kunna komma att säkras. I samband med att regeringen bereder utredningen om Högspecialiserad sjukvård (Ds 2003:56) bör regeringen även analysera frågan om ansvar och finansiering vad gäller rehabiliteringen av tortyr- och traumaskadade flyktingar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare är det av avgörande vikt att kunskapen om tortyr- och traumaskador kommer de personalgrupper till del som står för det direkta bemötandet av flyktingar som söker vård. Därför bör regeringen ge , eller annan lämplig part, i uppdrag att samla den kunskap som finns i fråga om tortyr- och traumaskador och sedan bearbeta denna kunskap så att den i hanterbar form också kan spridas till primärvård, socialtjänst, barnavård och psykiatri. Detta bör begära.