mot · GS02Sf237 · 2004-09-28 00:00:00 — Många invandrare finns koncentrerade till vissa branscher, ofta med okvalificerade arbeten. Till exempel är män med utländsk bakgrund överrepresenterade i hotell- och restaurangbranschen. Chansen för en person från att ha ett arbete som han eller hon är kvalificerad för är lägre än för infödda, med hänsyn tagen till utbildning, ålder och kön, enligt Rapport 2002. Antalet år människor bott i en spelar en stor roll för båda sysselsättning och risk för arbetslöshet, men även för människor som bott flera decennier i landet är sysselsättningen lägre och arbetslösheten högre än för infödda. "Förklaringarna låg utbildningsnivå och låg sökaktivitet kan däremot helt och hållet avfärdas", skriver i Rapport 2002. Förklaringar om att kulturellt avstånd skulle minska utlandsföddas produktivitet har inte kunnat verifieras. Många invandrargrupper har högre utbildningsnivåän svenskar i gemen. De som kommit har högre utbildningsnivåän svenska folket. Till dem som har lägst utbildning hör invandrare från . Sammantaget är högre utbildning vanligare bland utrikes födda än infödda. Bara fyra av tio högutbildade invandrare har jobb som motsvarar deras utbildningsbakgrund. Utbildning är alltid av godo men gynnar invandrade mindre än infödda på arbetsmarknaden. Detta gäller också för invandrade som tagit en svensk examen. De har både lägre lön och sysselsättningsgrad än infödda. Också ungdomar som gått i svensk skola hela skoltiden och de som är födda i av invandrade föräldrar har risk för förhöjd arbetslöshet. Goda språkkunskaper räcker inte. Också personer med utlandsfödda föräldrar, men som själva är födda i , klarar sig sämre på arbetsmarknaden. Det gäller också adopterade från . Det finns som konstaterats många välutbildade personer som invandrar till , men det finns också personer med låg eller ingen utbildningsbakgrund som ofta fastnar i arbetslöshet eller lågbetalda jobb. De höga trösklarna till den svenska arbetsmarknaden gör att många istället tvingas in i en svart sektor. Bilden är klar. Det räcker inte att enbart diskutera språkkunskaper och attityder hos invandrare, utan vi måste också inse att våra egna attityder och arbetsmarknadens sätt att fungera spelar en betydande roll. Han kommer ursprungligen från . På fullt begriplig svenska berättar han den paradoxala historien om att han enligt svenska regler inte är behörig att läsa de kurser han själv undervisar i som doktorand. Anledning: Han är utomeuropeisk medborgare och uppfyller inte språkkraven. Det finns förvisso invandrare som saknar grundutbildning, men det finns också de som har avancerade kunskaper. Ett grundläggande problem om vi talar om invandrare och utbildning är att det kollektiva synsättet på invandrare som en homogen grupp leder fel just för att invandrare egentligen inte har mer gemensamt än att de inte är födda i . Möjligheten till validering av utländska utbildningar ökar chanserna till arbete för invandrare. Men får inte invandrade akademiker alltid information om att utbildningen kostnadsfritt kan valideras. Enligt utvärdering Hur tog du emot? (, 2002b) var det som inte fått sin erfarenhet värderad. Av resterande hade fått utbildning, och yrkeserfarenhet, värderad. Examen från andra länder skall valideras huvudsakligen av och . Behörighet till högre studier avgörs av Verket för högskoleservice. Det tar och arbetsgivarna fäster inte alltid värst stor vikt vid utländsk utbildning, jämfört med svenska meriter. De språkkrav som ställs kan skilja på yrkesutövare från annat EU-land och tredjeland. Inom EU skall man kunna praktisera sitt yrke över hela området. Enligt klarar ibland inte ens högskoleutbildade svenskar språkkraven som invandrade akademiker ställs inför. Det saknas kompletteringsmöjligheter och lärlingsutbildningar. Ofta mäts utländsk utbildning kurs för kurs mot svensk utbildning, snarare än att det totala kunskapsinnehållet beaktas. Att människor särbehandlas eller diskrimineras på arbetsmarknaden är oacceptabelt. Det är dessutom ett samhällsekonomiskt slöseri. Det finns tydliga indikationer på att det förekommer diskriminering på grund av hudfärg. Även när faktorer som språk, ålder, civilstånd och utbildning - de faktorer som ofta används för att förklara varför invandrade har svårt att få jobb - rensas bort, kvarstår eller ökar skillnaderna. Grunden för den diskriminering vi här talar om är kanske inte en aktiv och medveten rasism, utan underliggande attityder och föreställningar om andra länders utbildning, kultur och personer. Det kan vara fråga om att människor betraktas som problem, att utländsk utbildning undervärderas eller bortsortering i arbetslivet. Man väjer inför det okända. Vi har inte en likvärdig skola i hela landet, varken sett till resurser eller resultat. Bristande resultat i skolan är ett av de allvarligaste välfärdsproblemen i . En tydlig signal från lärare på skolor i miljonprogramsområden är att den kanske största utmaningen för skolan handlar om att många barn har uppgivna föräldrar som har tappat tron . Detta oavsett bakgrund och hudfärg. Föräldrar som inte orkar vara föräldrar. Klart står dock att skolpolitiken fungerar särskilt illa för barn med utländsk bakgrund, speciellt för dem som kommer till under skolåren. Sociala problem i familjen och arbetslöshet är en förklaring till svaga resultat i skolan. Men skillnader finns även om sådana variabler tas bort. Bristande språkkunnighet och kort vistelsetid i anser skolorna själva är delförklaringar. Men skillnaderna finns också för barn som vistats här . För berörda elever är brister i kontakten med skolans vuxna en central förklaring. Barn med utländsk bakgrund kan känna sig utpekade och betraktade som problem. Det är färre barn med utländsk bakgrund som når behörighet till gymnasiet. De klarar sig överlag sämre i skolan sett till meritvärde. Det gäller även i praktiska ämnen som idrott, vilka knappast påverkas av eventuella språksvårigheter. Bilden är mer komplicerad än så. Invandrartjejer har bättre betyg än samtliga grupper pojkar. Det finns ett antal barn som är högpresterande. En femtedel av barn med utländsk bakgrund har toppbetyg. av berättigade barn får modersmålsundervisning, trots vikten av detta för den allmänna inlärningen. Antalet barn som har behov av och är berättigade till modersmålsundervisning ökar. Trots detta minskar undervisningen i modersmål och svenska som andraspråk. Att ha svenska som andraspråk vid sidan av övriga ämnen är kanske den sämst fungerande - men ändå vanligaste - modellen skolan använder. Då sänks förväntningar och motivation för barnen. Var tredje nyanländ invandrare flyttar till en storstadsregion. I storstadssatsningens områden har standarden sjunkit, eller i alla fall inte ökat. Människor där har av den ekonomiska standard som storstäderna har som helhet. Trenden är att människor flyttar ut när inkomsterna förbättras. Det är inget problem att människor med utländsk bakgrund bor i samma område, men det är ett problem när barn växer upp i en omgivning där förebilder saknas, där knappt någon har jobb eller får arbete som motsvarar hans eller hennes kompetens. Där uppgivenhet och bidragsberoende får fäste. Länge ansågs det irrelevant om en människa hade egna tankar om var hon ville bo. Istället placerades människor ut över landet, oavsett önskemål. kan människor önska vilken kommun de vill bo i, men det är långt ifrån säkert att önskemålet uppfylls. Majoriteten informerar inte de asylsökande om hur det är att bo i olika delar av och om olika kommuners förutsättningar att genomföra introduktionen. Anledningarna är oftast att handläggarna inte har denna kunskap eller att de inte har tid. Drygt hälften av enheterna ger denna information till dem som fått UT. De som inte ger informationen (5 enheter) anger skälen: okunskap och tidsbrist. i en utvärdering av handläggares information till asylsökande om kommuner för boende. Som varje hårt reglerat system brottas den svenska flyktingmottagningen med problem. består problemen av hård arbetsbelastning på grund av många nyanlända. Antalet platser i kommunerna är för få. Vissa år har antalet flyktingar varit färre än det antal platser som invandrarmyndigheten tecknat avtal med kommunerna om, vilket lett till att den kommunala mottagningsverksamheten underbelastats. Krav på ekonomisk kompensation har då uppkommit på grund av för litet antal flyktingar. Det har gått inflation i antalet projekt för att introducera nyanlända personer i . Projekt efter projekt genomförs och finansieras med offentliga medel, oftast utan att sedan utvärderas ordentligt. Kunskapsspridning och förekomst av utvärderingar är begränsad. finns i praktiken två separata system för mottagning och introduktion av flyktingar - och problem inom båda. Dels finns organiserade verksamhet, dels den kommunala introduktionen. Det finns brister i systemen och i gränssnittet mellan de två. Till exempel brister ofta informationen från till kommunerna om människors bakgrund och vad de lärt sig i den organiserade verksamheten. Det gäller bland annat vad människor lärt sig i svenskundervisningen . Istället får många börja om från början igen och upplever då att studierna är meningslösa. I varje glapp mellan olika utbildningar riskerar människor att tappa kunskap och motivation. Det enda krav som staten ställt på kommunerna för att den skall betala ut ersättning för flyktingmottagning är att det skall upprättas individuella planer för introduktionen. Det finns inga tydliga mål för vad planerna skall innehålla, eller vilka resultat kommunerna skall uppnå. () underkänner systemet och menar: "Det finns all anledning att misstänka att introduktionsplanerna i stor utsträckning har blivit ett slags alibi för kommunerna att få rätt till schablonersättning." Människor har mycket små möjligheter att påverka sin egen introduktion. Omhändertagandeperspektiv dominerar fortfarande. Enligt RRV präglas introduktionen "i många fall av brist på variation. Verksamheten förväntas med andra ord fortskrida på i stort sett identiska sätt för en stor del av individerna, oavsett deras olika förutsättningar och behov." Bara var fjärde deltagare fick utbildning eller praktik anpassad för att kunna gå in i sitt gamla yrke i . Introduktionen sker ofta på deltid, för fyra av tio endast på halvtid. Arbetsförmedlingen är alldeles för ointresserad av att ta sig an nyanlända, varför målet om egenförsörjning försvåras. RRV:s bedömning är dock att det finns utrymme för väsentliga förbättringar avseende introduktionsverksamhetens förmåga att ge flyktingar och deras anhöriga förutsättningar att snabbt och effektivt etablera sig i samhället när det gäller samverkan mellan olika inblandade aktörer i "migrationskedjan", individanpassning, incitament och motivation samt uppföljning. Det som hyllas, att koppla utbildning och praktik till ersättning istället för passivt socialbidragsberoende, hindrades . Kommuner som försökte införa systemet stoppades, vilket försämrade mottagningen. Enligt Rapport 2002, är lågt räknat en fjärdedel i någon grad hindrade från att delta i den kommunala introduktionen på grund av ohälsa. Detta förlänger vägen in i samhället. Bland asylsökande är det ungefär lika stor andel som har psykiska problem. Nästan fyra av tio nyanlända flyktingar från , som kom till , led av posttraumatiskt stressyndrom enligt en undersökning som refereras i Rapport 2002. Många har krigsminnen, skador efter tortyr och trauman som riskerar att permanentas och överföras till barnen om de inte behandlas. Studien visade att torterats. En annan undersökning visar att varannan kosovoalban som kom till hade torterats och led av posttraumatisk stress. Bland ensamkommande barn hade, enligt ytterligare en annan undersökning som refereras i Rapport 2002, mer än hälften behov av barnpsykiatrisk vård. Obehandlade trauman riskerar också att förvärras i . 10.7Svenska för invandrare (sfi) RRV menar även att samhällsorientering och dialog kring grundläggande värderingar inte kan "garanteras genomföras med god kvalitet i samtliga flyktingmottagande kommuner". Undervisningen sker enligt RRV ofta isolerad från övrig introduktion. Den är heller inte individanpassad och kopplas inte till yrkespraktik. Det finns goda exempel där sfi-undervisningen fungerar bra, men sammantaget är problemen stora. Bara drygt var tredje elev som började /97 klarade godkänt inom . Hälften hoppade av kursen, eller slutade utan att nå godkänt. Många går sfi år , utan att bli klara. går kvar på sfi . Var fjärde flykting påbörjar aldrig kursen. Här finns såväl elever med högskoleutbildning som elever som är analfabeter. Det är vanligt att man går i grundvux med eller efter sfi:n, för att få grundutbildning. Av eleverna där är två tredjedelar födda utomlands. Grundvux blir en fortsatt språkträning och är liksom sfi för många en förvaringsplats. 11Så borde det vara Hela tanken att en särskild integrationspolitik skulle kunna bryta den ofrivilliga segregationen är fel. Det visar bara att de vanliga politiska systemen inte fungerar tillräckligt bra eftersom det behövs ett lapptäcke av specialsystem. Vår utgångspunkt är att ha så få politiska särlösningar som möjligt utöver själva flyktingmottagningen - särskilt om de utgår från ursprung. Däremot skall de generella systemen vara flexibla och möjliga att anpassa efter individernas olika behov. 12Ett mottagningssystem, i stället för dagens två Dagens dubbla, icke sammanhängande mottagningssystem, skall ersättas med ett enda. I stället för att ta bestämmanderätten ifrån människor, bör eget ansvarstagande uppmuntras i flyktingmottagningen. De offentliga insatserna bör inriktas på att ge stöd för detta. Passivitet och bidragsberoende skall motverkas. Introduktionen och svenskutbildningen skall vara sammanhållen. Den undervisning som inleds skall fortsätta efter besked om uppehållstillstånd. särskilda organiserade verksamhet bör därmed avskaffas. Introduktionen och språkutbildningen skall börja direkt vid ankomsten till . Detta innebär att en del personer som inte får uppehållstillstånd kommer att få svenskundervisning ändå, vilket innebär att tiden i väntan på besked används bättre. Vägen till delaktighet blir därmed kortare efter att uppehållstillstånd beviljats. Förbättrad introduktion, syftande till egenförsörjning, är en nyckel till ökad integration av flyktingar i det svenska samhället. Staten måste ställa tydliga krav på introduktionens kvalitet. är det ett statligt ansvar att fullt ut finansiera mottagandet. Det är inte rimligt med ett system som kan få till effekt att en grupp människor i praktiken kan stängas ute från delar av landet. Följande principer bör vara utgångspunkter för ett nytt mottagningssystem: Flyktingpolitiken är en del av statens ansvar. Därmed bör det vara ett statligt ansvar att finansiera mottagandet. Eget ansvar och valfrihet skall vara vägledande principer vid flyktingmottagandet. Egenförsörjning skall alltid uppmuntras. Statens roll är att ge information och stöd. Inga människor som har uppehållstillstånd skall hindras att flytta. Dagens system för avtalsskrivning och kommunplacering bör avskaffas. Målet är att ha introduktion på heltid för alla som kan. Halva tiden lämpligen för språk och halva för praktik på arbete. Reglerna måste dock utformas så att hänsyn till individuella förutsättningar tas. Det statliga anslaget bör delas upp i två delar. En introduktionspeng, som kan skapa valfrihet och mångfald inom språkutbildningen, samt en ersättning som via den kommun man bosätter sig i används för introduktionsersättning och andra kommunala kostnader. Sfi bör kombineras med arbetsmarknadsinsatser så att det finns möjlighet att kombinera språkundervisning med yrkesutbildning eller praktik. Validering av utländsk utbildning och värdering av yrkeserfarenhet skall inledas . Utbildning och yrkeserfarenhet är en färskvara. Lång väntan minskar värdet av en utbildning. Människor skall få information om möjlighet till validering . Myndigheter som validerar bör ges i uppdrag att se över om det är så att dagens validering kan se mer till tidigare utbildnings kunskapsinnehåll och mindre jämföra kursplaners upplägg. För att dra nytta av tidigare utbildning måste möjlighet till kompletteringsutbildningar finnas, för att hindra att människor måste börja om från början. Likaså kan lärlingsutbildningar vara bra för att människor snabbt skall komma ut på arbetsmarknaden. Ett allvarligt problem är att ohälsa hindrar så många som en fjärdedel av alla nyanlända från att delta i introduktionen. Verksamheter som exempelvis den på Röda Korsets sjukhus för tortyrskadade flyktingar är oerhört viktiga för att dels konkret hjälpa tortyrskadade människor, dels samla och sprida kunskap till hela landets sjukvård om hur detta kan göras. Den som är märkt av tortyr eller på annat sätt traumatiserad har svårt att ta till sig ett introduktionsprogram. Även här tycker vi att det är statens ansvar att se till att vården av tortyrskadade fungerar. Det bör finnas ett nationellt uppdrag för kunskapsutveckling och stöd på området. Vi utesluter inte att statens åtagande för flyktingmottagandets kostnader måste öka. Men vi är övertygade om att de samhällsekonomiska kostnaderna kommer att minska, om detta ökade åtagande förenas med ökade kvalitetskrav på mottagningen. Ingenting är ekonomiskt och mänskligt mer kostsamt än dagens misslyckande. Språkkunskaper är viktiga för den enskilde, för möjligheten att få jobb, knyta sociala kontakter och klara sig på egen hand i samhället. Dessutom är språket en förutsättning för att föräldrar skall kunna vara just föräldrar till sina barn samt kunna upprätthålla kontakten med skolan. Ett steg mot ökad individualisering av mottagandet är den introduktionspeng för individuellt avpassad språk- och arbetsmarknadsutbildning som vi föreslår. Checkbeloppet kan behovsprövas så att var och en ges möjligheter till undervisning utifrån sina förutsättningar. När pengarna följer individen kommer konkurrensen mellan utbildningsanordnarna att höja kvaliteten. Sfi-undervisningen och arbetsmarknadsutbildningen skall, precis som vi föreslår för , löpande utvärderas och resultaten offentliggöras. Utbildningen avslutas med en examen. Rekryteringsföretag, utbildningsföretag, privata såväl som offentliga språkutbildare får möjlighet att skräddarsy utbildningar. Det som definierar en sfi-grupps sammansättning skall rimligen inte vara invandrarskapet i sig, utan utbildningsbakgrund, yrke och ambitionsnivå. En fördel med att undervisning i svenska sker parallellt med arbetspraktik är att det ger kontakter på arbetsmarknaden samt möjlighet att använda teoretiska språkkunskaper i praktiken. Det ger också företag möjlighet att utmana sina egna föreställningar. Deltagande i introduktion bör vara obligatoriskt för erhållande av introduktionsersättning, om ej arbete, familje- eller hälsoskäl hindrar detta. Inga barn skall behöva lämna utan fullständiga baskunskaper. Det är mindre väsentligt om det tar åtta, nio, tio eller att nå dit. Vilken framtid väntar ett barn som inte kan läsa, skriva eller räkna ordentligt? Skolor skall ha möjlighet att ge elever tvåspråkig undervisning. Det är ofta en nyckel till framgång. Ingen tror att en svensk elev i Engelska skolan lär sig sämre av tvåspråkighet. För många barn är det lättare att ta till sig ämnesundervisning på modersmålet. Den som har ett fungerande förstaspråk har lättare att lära ett nytt språk, varför modersmålsundervisning är viktig. Rekrytering av lärare med kunskap i barnets modersmål är viktigt, naturligtvis för undervisning i och på detta språk, men också för att stärka skolans kontakter med barnens föräldrar. Skolor med god erfarenhet av och kompetens för undervisning i ett främmande språk, eller ämnesundervisning på detta, kan bli "värdskolor" för elever i en annan skola. Studiehandledning eller ämnesstöd skall kunna ges på distans. Släpp skolorna fria att välja profil och söka samverkan i det sociala arbetet med till exempel lokala idrotts- och invandrarföreningar. Låt lärare och rektorer sköta skolan. Låt föräldraföreningar, områdesföreningar, företag, församlingar och andra lämpliga driva dem. Närhetsprincipen skall inte behöva vara styrande för skolans rekrytering. Alla skall fritt kunna välja den skola vars profil passar dem bäst och ha makten att välja bort dåliga skolor. Barn kan inte användas som regeringens integrationspolitiska verktyg. Ingen skall behöva offra sig och gå i en dålig skola, bara för att politiker vill det. Elevers och föräldrars valmöjlighet måste vara den vägledande principen. 15Låga trösklar till arbetsmarknaden Möjligheten att arbeta och försörja sig är en av de viktigaste delarna i en fungerande integrationspolitik. Arbetsmarknaden måste öppnas för människor som stängs ute, eller hänvisas till den oskyddade svarta arbetsmarknaden för att få jobb i . Den privata tjänstesektorn kan öppna för nya jobb genom att en skattereduktion för hushållsnära tjänster införs. Denna typ av tjänstearbeten kan för många - svenskar och invandrade - ge ett första viktigt steg in på arbetsmarknaden och för andra vara ett mer långsiktigt alternativ för försörjning. Dessutom kan tjänstesektorn ge erfarenhet av egenföretagande. Att vara svensk är en fråga om identitet. Identitet byggs inifrån och varje människa måste med respekt för andra själv bestämma vem man är och vill vara. Att känna sig svensk är inget tvång för människor. Det gör oss inte bättre eller sämre. Det är heller ingenting som kan påtvingas utifrån. Däremot måste dagens barriärer som hindrar människor att känna sig som svenskar tas bort. De flesta tycker förmodligen att man är svensk när man är delaktig i samhället. Det kan ta , beroende på person. Poängen är att det ligger i egna händer. För många människor är identiteten sammansatt, man är både svensk och syriansk, både amerikan och svensk . Politiken skall inte försvåra för dem som känner sig svenska att också erkännas som det. Staten har räknat dem som är födda utomlands eller har minst en förälder som är född utomlands som invandrare. Med den definitionen som utgångspunkt har regeringen kunnat påstå att en femtedel av landets befolkning har invandrarbakgrund, vilket gett en på flera sätt missvisande bild. Definitionen har bidragit till att hålla människor utanför. Statens syn på svenskhet har baserats på en ren blodsprincip. Det har tagit tre generationer att bli svensk - oavsett egen vilja och insats. används allt oftare begreppet "invandrare" för enbart människor som själva är födda i andra länder. Det är rimligare, men det måste ändå användas med försiktighet. Det är delaktigheten som är det centrala. Varje gång man överger individens rätt att ses just som en individ och staten börjar laborera med kvotgrupper och indelningar uppstår problem. Det är en sak att för kunskaps ta reda på hur samhällets strukturer påverkar människor med olika förutsättningar, en helt annan att utifrån ursprung tillskriva människor egenskaper. 17"Att få växa i frihet är en rätt för alla" Inför den svenska lagen är, och ska alla vara, lika. Det hindrar inte att människor inom denna ram ska ges förutsättningar att utvecklas på egna villkor. Svensk ska man kunna vara på flera sätt. Tron på alldeles smärtfri och enkel integration är fel. All förändring ger reaktioner och motreaktioner. Idén om en statisk kultur är också fel. Kultur skapas i interaktion mellan människor och är en levande process. Men tanken på en lyckosam integration är inte orealistisk. För att integration skall lyckas måste den ske i dialog. Allt i en kultur - inhemsk eller utländsk - som begränsar, kränker och hindrar enskilda människor från självständighet och frihet måste ifrågasättas och förändras. Svensk politik har i osäkerhet inför det annorlunda i andra kulturer passiviserats inför de problem som förekommer i . Istället för att hålla fast vid gemensamma principer, oavsett härkomst och historia, har politiken i all välmening särbehandlat människor negativt och accepterat särlösningar för invandrare.