ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02Bo262 · 2004-10-02 00:00:00 — Bygga och bo på landsbygden tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en förbättring för att kunna få banklån och kreditgarantier för att bygga på landsbygden. Det råder obalans på bostadsmarknaden. beskriver man obalans mellan bostadsbrist och bostadsöverskott mellan landets olika delar. Men det finns även en obalans som man mer kan beskriva som en brist på rättvisa mellan stad och land. Många som under sin ungdomstid valt att bo i staden oftast för att även där studera väljer gärna att flytta tillbaks till sin ursprungsmiljö på landsbygden när man bildar familj. Man vill ge sina barn en uppväxtmiljö som man anser är bra. Ett lugnare tempo och närhet till naturen värdesätts. Dessvärre så har det visat sig att det är inte alltid är så enkelt att verkställa sin önskan . Det finns hinder i vägen, oftast handlar det om hur man skall lösa sitt boende. Det finns alltför många familjer som tvingas att ge upp och av ekonomiska skäl tvingas att bli kvar i staden. Detta på grund av att bankerna nekar lån till bostadsbyggandet på landsbygden. har vid närmare granskning visat på att detta skulle kunna lösas utan extra kostnader med ett bättre system för bankerna att kunna försäkra sig mot eventuella förluster genom ett förbättrat system för statliga bostadskrediter. Dagens system har inte reviderats och maxinivån för att få lån begränsas till . Den nivån borde höjas. Besked om garantilån borde även ges före byggstart. Garantin bör även gälla för köp och ombyggnad av äldre hus och gårdar. Risken för staten torde vara försumbar eftersom erfarenheter visar att det inte är egna hem på landsbygden som orsakar stora kreditförluster. Det personliga betalningsansvaret och den starka kopplingen till bygden som man sökt sig tillbaks till är oftast en garant för att det fungerar.
mot · GS02Bo263 · 2004-10-02 00:00:00 — Arkitektur, form och design tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arkitektur och estetik inom bostadspolitikens område. Målet för bostadspolitiken är att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön skall bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar . Vid planering, byggande och förvaltning skall en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling vara grund för verksamheten . Vid olika besök och kontakter som bostadsutskottet gjort så har det påtalats att vi i dessa mål glömt bort att påtala arkitekturens och estetikens betydelse för bebyggelse och boendemiljön. Jag har tagit till mig dessa påpekanden och finner det angeläget att lyfter in frågorna om arkitektur och estetik i målen för bostadspolitiken. Det är viktigt att arkitektfrågorna inte bara behandlas inom kulturpolitikens område . De hör i hög grad ihop med planering och byggande och bör därför även behandlas direkt inom bostadspolitikens område. Vi vet att människor mår bättre i en vacker miljö . Trygghetsfrågor är en av de allra viktigaste frågorna som människor prioriterar i sin boendemiljö. I välskötta miljöer så ser man även mindre av skadegörelse. Man vårdar det som är vackert. Genom att tydligt föra in arkitektur och estetik även i bostadspolitiken så främjar vi vårt samhälle både socialt och ekonomiskt.
mot · GS02Bo264 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skyldigheten för kommunerna att ha en handelspolicy som följs och som gagnar såväl människor som miljö. Det råder köpcentrumfeber i många av våra kommuner. Gamla handelsområden expanderar och nya kommer till. Det är en skenande utbyggnad av stormarknader och externhandel som enligt kan skapa problem för både människor och miljö bl.a. genom ett ökat bilberoende. Även är kritisk till att det byggs så många nya köpcentrum t.ex. i . En enkät från som är riktad till länsarkitekter ger en nedslående bild. Få kommuner har en handelspolicy och bland de som har det frångås den ofta när exploatörer visar intresse. Regionala och mellankommunala överväganden förekommer nästan aldrig. Handel är nödvändig för en hållbar utveckling i hela landet . Den utarmning av dagligvarubutiker och den snabba utflyttningen till externa köpcentrum som pågått under en följd av år gynnar inte konsumenterna. En kartläggning som har gjort i samarbete med pensionärsorganisationen visar att av butikerna i externa lägen är etablerade på ett sätt som gör det krångligt att ta sig dit utan bil. Tillgängligheten till dagvaruhandeln minskar dessutom i takt med utbyggnaden. Det går inte att etablera affärer långt bort från bostäderna och tro att det kan kompenseras med kollektivtrafik. Dagligvaruhandel måste finnas nära och lätt tillgängligt för människorna. Svensk Handels framför även en oro för att nya och utbyggda centrum kommer att slå ut befintlig handel. De påtalar att de sett hur de bostadsnära centrumen slagits ut. Det är dags att ta varningarna på allvar.Om vi inte uppmärksammar detta problem så har vi mycket snart ett samhälle som inte fungerar bra för människorna. Kommuner och länsstyrelser måste uppmärksammas på att de har att se till helheten i samhällsuppbyggnaden. De måste göra ordentliga miljökonsekvensanalyser vid all samhällsplanering. Handelns utveckling är central för hur hela samhället utvecklas. Besluten för etableringarna måste utgå från alla människors lika rätt att fatta egna beslut. I möjligaste mån bör var och en ha möjlighet att inhandla sina egna varor.
mot · GS02Bo267 · 2004-10-01 00:00:00 — Sammanhållen planering för att möta klimatförändringar tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om framtida planering för att möta klimatförändringar. Klimatförändringarna kommer att innebära en rad geotekniska risker i form av omfattande påverkan på mark och vatten. Detta kommer att innebära en ökad risk för vattenskador på byggnader och infrastruktur, samt försämrad bärighet för vägar och järnvägar. Vatten- och avloppsledningar, dagvatten, gas- och kraftledningar och kraftverksdammar kan skadas av ras och skred. Vi har färska och förödande exempel detta i vårt land. Det finns två sätt vägar att möta dessa risker. Den första vägen är att öka ansträngningarna för att skydda våra befintliga byggnader och infrastrukturer som inte har de optimala lägena. Befintliga byggnader och infrastruktur måste anpassas och skyddas mot ras- och jordskred, med hjälp av mer robusta konstruktioner för stora vattenflöden. Den andra vägen är att nya byggnader och infrastruktur måste planeras och byggas på ett säkert sätt utifrån den nya situationen. Vi vet att byggnader och infrastruktur ofta har en livslängd . Det måste vi ta hänsyn till i planläggningen av ny exploatering. Vi behöver därför skapa en sammanhållen kvalitetshöjning i samhällsplaneringen för att beakta den nya situation som klimatförändringarna innebär. Ny exploatering måste bli långsiktigt hållbar - även geotekniskt.
mot · GS02Bo268 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statlig bostadsbyggnadssubvention. Enligt förordningen om statlig bostadsbyggnadssubvention (SBS) som gäller lämnas periodiskt bidrag för ny- eller ombyggnad av bostäder. Undantaget är dock en- eller tvåbostadshus. Men en- eller tvåbostadshus räknas också, enligt föreskrifter, lägenheter som är friliggande eller sammanbyggda till rad- eller kedjehus. Detta innebär i vissa fall stor orättvisa och exempel på det är att en bostadsrättsförening som innehåller ett 20-tal lägenheter, som har gemensam panncentral för värmeförsörjning, vatten och avlopp, el m.m. inte kan komma att åtnjuta statliga bostadsbyggnadssubventionen vid t. ex. stambyte, så som flerbostadshus kan. Varje enskild bostadsrättsinnehavare kan inte själva bekosta eller låna upp för finansiering av stambyte. Detta måste i stället föreningen gemensamt låna upp och svara för. Att då inte kunna komma i åtnjutande av SBS är en orättvisa som bör rättas till. har också uppmärksammat denna orättvisa. I en skrivelse till regeringen har påpekat att alla ombyggnader av en- eller tvåbostadshus oavsett ägandeform är utestängda från SBS-stödet. Det är därför befogat att den påtalade orättvisan rättas till.
mot · GS02Bo273 · 2004-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens särskilda ansvar för att vårda och värna vår enda Nationalstadspark. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda satsningar, inom ramen för gällande budget, för tioårsdag. Den är unik i sitt slag för stadsmiljön. Den är unik i sitt slag också som ett försök eller en ambition att värna, vårda och säkra för framtida generationer ett rejält grönområde i en stadsmiljö. I stället för att agera aktivt för att forma en gemensam strategi har de socialdemokratiska regeringarna nöjt sig med att beslutet var fattat. Är detta månntro följden av att det inte var en socialdemokratisk regering som tog beslutet? Under de år som förflutit har intressekonflikterna kommit och gått. räddade området när det hotades av en ny trafikled. har dock inte räddat området från att naggas i kanten av andra åtgärder. utan skötselplan och utan statliga medel. Det är bokslutet över den tidigare förvaltningen. kände att nu fick det vara nog, nu måste någonting ske och presenterade för sin del ett förslag på hur man skulle kunna utveckla området. Inför en debatt i beslöt regeringen att ge i ett uppdrag att ta fram ett program för samordnad förvaltning, skötsel och utveckling av . För detta arbete fick tvåår på sig - till . Den senfärdighet eller totala brist på agerande som präglat hanteringen av kan måhända också bero på att staten inte är markägare i just det här området. Man frågar sig om flera aktörer gör att staten känner sig handlingsförlamad när det gäller att ta ansvar, också ekonomiskt. Vi har alla kunnat ta del av att i knappast haft resurser alls att genomföra någonting . Här skiljer det sig de facto från övriga naturreservat och nationalparker, där ju staten går in och säkrar med skötselplaner men också med statliga medel och tar ansvar för utvecklingen och skötseln av området. I det här fallet finns inga sådana löften utan bara ett utredningsuppdrag. är unik och den är värd ett bättre öde än valhänt och tvekande hantering. Det är viktigt att staten visar ett tydligt ansvarstagande också ekonomiskt för att säkra området för dagens och kommande generationer. Även om det finns olika aktörer i området, med olika resurser, måste staten här precis som för nationalparker ta ett ansvar för helheten. I det här fallet är det väl rimligt att staten tar ett ansvar utöver sitt eget förvaltaransvar, eftersom det är en nationalstadspark som är unik i både sin konstruktion och miljö. För detta krävs särskilda resurser. Då staten inte avdelat resurser för skötseln och utredning pågår anser regeringen uppebart att kan få fira sin tioårsdag utan särskilt stöd. Det faktum att parken 2005 firar sin tioårsdag borde i stället mana till särskilda åtgärder för att ta igen förlorad skötsel, men också uppmärksammas i särskild ordning. För detta krävs extra satsningar redan innevarande budgetår. Dessa resurser måste avdelas inom ramen för gällande budget och tydliggöras i kommande regleringsbrev. Detta måste ges regeringen till känna.
mot · GS02Bo277 · 2004-10-01 00:00:00 — Detta är ett steg i rätt riktning, men med tanke på att hemlöshet även finns i kommuner med överskott av lägenheter hade det varit bättre med obligatorisk bostadsförmedling både för att få en tydlig bild av efterfrågan och som ett underlag för planering. Det bör återigen bli obligatoriskt för en kommun att inrätta bostadsförmedling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Bostadsanvisningslagen som gav kommunerna rätt att fördela ett visst antal lägenheter i både det privata och det kommunala beståndet var ett kraftfullt redskap för att garantera kommunmedborgarnas möjlighet till bostad. Därför bör bostadsanvisningslagen återupprättas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Hemlösas rätt till en bostad Socialtjänstlagen garanterar inte hemlösa rätten till eget boende utan endast till tak över huvudet. När ställde en fråga till folkhälso- och socialtjänstminister om hemlösas rätt till bostad (2003/04:1002), framförde statsrådet i sitt svar å ena sidan att kommunerna har svårt att fullgöra en sådan skyldighet, och å andra sidan att rätten till bostad kan prövas inom ramen för befintlig lagstiftning . Dessa två ståndpunkter går knappast att förena. Vidare åberopade i sitt skriftliga svar att en stor mängd remissinstanser hade avstyrkt förslag i SOU 2001:95 att komplettera SoL med en rätt till bostad för hemlösa. Men regeringens politik måste styras av ett rättighetsperspektiv i enlighet med både Regeringsformen och de av antagna bostadspolitiska målen, dvs. att bostaden är en social rättighet. Människors sociala rättigheter kan aldrig göras beroende av hur en majoritet utvalda remissinstanser tycker i en viss fråga. Det finns också anledning att erinra om att det skotska parlamentet har antagit en lag [Homelessness Etc. () Act 2003] som ger alla hemlösa en villkorslös rätt till en fast bostad. Denna reform skall vara fullt genomförd . Det som är möjligt i borde också vara fullt genomförbart här i . Regeringen bör utreda och föreslå lagändringar så att socialtjänstlagens 4 kap. 1 § kompletteras med en bestämmelse om att rätt till bistånd också skall omfatta rätten till en egen bostad. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté med uppgift att föreslå och initiera åtgärder som syftade till att skapa en bättre situation för de hemlösa och förhindra att hemlöshet uppstår. Kommittén tillkom som en följd av ett gemensamt beslut mellan , och . Kommittén avlämnade ett delbetänkande och sitt slutbetänkande , SOU 2001:95 Att motverka hemlöshet, en sammanhållen strategi för samhället. Många av de förslag som kommittén lägger skulle utan tvekan förbättra situationen för dem som är hemlösa och för dem som riskerar att drabbas av hemlöshet. Det är därför vi med stor förundran ser hur lite av det som föreslagits av kommittén som blivit förverkligat. Tvärtom har vi sett hur hemlösheten snarare har förvärrats . Om regeringen menar allvar med sin vilja att förändra situationen borde man återkomma med konkreta förslag till , utifrån kommitténs förslag, om hur hemlösheten ska bekämpas. Detta bör som sin mening ger regeringen till känna.
mot · GS02Bo280 · 2004-10-04 00:00:00 — Reglerna vid uppsägning av hyreslägenhet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av lagstiftningen som ger hyresvärden möjlighet att regelmässigt avkräva tre månaders avflyttningshyra. Då du som hyresgäst säger upp din lägenhet har du skyldighet att betala upp till tre månaders hyra om hyresvärden så kräver. Meningen med detta är förstås att hyresvärden skall ha en rimlig tid på sig att hitta en ny hyresgäst och slippa stora hyresförluster med kort varsel. I det motsatta förhållandet, uppsagd hyresgäst, gäller tremånaders kvarboendemöjlighet. En sorts försäkring åt båda håll skulle man kunna säga. Det har kommit till vår kännedom att det snarare är regel än undantag att denna tremånadersregel tillämpas, trots att hyresvärden redan funnit ny hyresgäst. En sorts tröghetsprincip har blivit mer av regel än undantag. Detta vinner ingen på. Vi förstår att behovet av att använda sig av tremånadersregeln är olika stort i olika delar av landet, beroende på hur trycket på bostadsmarknaden ser ut. Vi tycker dock att det är oacceptabelt att t.ex. bostadsmarknad med brist på hyreslägenheter förlångsammas av detta förfaringssätt. Många skulle vinna på att incitamenten för en snabbare process ökade. Inte minst den avflyttade hyresgästen och den hyresgäst som väntar på tillträde till den lediga lägenheten. Det är dags för en översyn av gällande lagstiftning på denna punkt och en analys av vilka konsekvenserna och effekterna blivit.
mot · GS02Bo286 · 2004-10-05 00:00:00 — beslutar att upphäva lagen om allmännyttiga bostadsföretag samt de övergångsregler från den s.k. stopplagen som fortfarande tillämpas. Lagen om allmännyttiga bostadsföretag Lagen om allmännyttiga bostadsföretag infördes för att ersätta den så kallade stopplagen. I båda fallen har regeringens syfte varit att inskränka den kommunala självstyrelsen på bostadsområdet och begränsa innebörden av äganderätten. Förutom de konstitutionella och principiella invändningar som kan resas mot lagen om allmännyttiga bostadsföretag kan det konstateras att den ger utrymme för ett stort mått av godtycke. Lagrådet framhöll således vid sin granskning av lagförslaget att det kriterium för vägran av tillstånd som anges i lagförslaget är otydligt och ger utrymme för högst subjektiva bedömningar. Som en följd härav blir länsstyrelsernas beslut svåra att förutse, vilket i sin tur kan försvåra det kommunala agerandet på bostadsområdet. Enligt en rapport från , Utvärdering av lagen om allmännyttiga bostadsföretag, har "Länsstyrelserna till och med fattat 308 beslut avseende förvärv av bostadshus. Länsstyrelserna har sagt ja till försäljning i 279 beslut och nej i 29 beslut. Samtliga avslagsbeslut utom två har avsett ". fortsätter med frågeställningen: . Vi anser att lagstiftningen ger utrymme för godtycklighet och politisk följsamhet i tillämpningen på det sätt som vi varnade för. Tillämpningen av lagen om allmännyttiga bostadsföretag är inte konsekvent, vilket visar sig i enskilda fall. Exempelvis har i i första instans och i andra instans avslagit en begäran från elva bostadsrättsföreningar i att omvandla kommunalt ägda hyresrätter till bostadsrätter. Motivet för avslaget är att en omvandling leder till att det kommunala hyresrättsbeståndet blir för litet för att vara hyresnormerande. Detta fall skall jämföras med en samtidig omvandling i där , i strid med hyresgäströrelsens vilja, fattade ett positivt beslut. I har undersökt ett ganska stort område och där funnit att det finns tillräckligt många hyresrätter kvar för att tillämpningen av bruksvärdessystemet skall fungera. När sa nej till , så undersöktes bara själva . I en fungerande rättsstat är det oacceptabelt att lagutövning sker med sådant godtycke som lagen om allmännyttiga bostadsföretag ger utrymme för. Vi anser att kommunernas bestämmande över sina egna bostadsföretag måste återupprättas. Det måste anses ligga inom det kommunala ansvaret att ta ställning till bland annat frågor om antalet bostäder som dessa företag skall förvalta och hur denna förvaltning skall utformas. Detta innebär också att det inte skall finnas några statliga restriktioner för de kommuner som önskar avyttra hela eller delar av sitt bostadsbestånd. Vad vi anfört innebär att lagen om allmännyttiga bostadsföretag bör upphävas. Likaså bör de övergångsregler som fortfarande tillämpas enligt den så kallade stopplagen avvecklas.
mot · GS02Bo287 · 2004-10-01 00:00:00 — Åtgärder mot ett segregerat kustboende tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn för att motverka ett segregerat kustboende. Boendet i våra kustsamhällen blir alltmer segregerat. Kapitalstarka personer köper upp alltmer av åretruntbebyggelsen och omvandlar den till fritidsboende för en mycket begränsad del av året. får den bofasta befolkningen allt svårare att bo kvar eftersom prisnivån stegras och allt färre skall betala den offentliga servicen. Många anser att det är fastighetsskatten som är orsaken, men i själva verket är det marknadspriset som drivs upp till orimliga nivåer och det är detta som speglas i taxeringsvärdena. De åtgärder som måste vidtas är därför i första hand inte skattemässiga utan marknadsmässiga. De attraktiva kustsamhällena håller på att avfolkas utanför semestertider. På grund av marknadspriset stiger boendekostnaderna för den bofasta befolkningen så att de har svårt att bo kvar. De blir öde och den kvarvarande befolkningen har svårt att upprätthålla den kommunala servicen. Underlaget för exempelvis skolor urholkas då den bofasta befolkningen bara blir äldre. Ungdomar och barnfamiljer tvingas flytta till orter med billigare boende. På grund av kostnadsläget kan de fåtal ungdomar som blir kvar på orten inte skaffa en bostad på uppväxtorten, vilket gör att bygden dräneras på kunskap och företagande. Åtgärder för att komma till rätta med den ökande segregationen i kustsamhällena är mycket komplexa. I har man infört en form av bosättningsplikt i permanentbostäder, men det finns säkert flera åtgärder som är möjliga att vidta för att komma till rätta med problemet. Därför bör en översyn ske av möjligheterna att skapa levande kustsamhällen året om och minska segregationen.
mot · GS02Bo289 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bestämmelser om muddring i småbåtshamnar. Utmed långa kust har vi många småbåtshamnar som bidrar till försörjning av kustbefolkningen. De är också en förutsättning för det rörliga båt- och friluftslivet. Fiskeriverksamheten längs kuststräckan i södra är redan starkt hotad av reglering av fisket och har svårt att få ekonomin att gå ihop. Båtlivet i våra skärgårdar är dessutom en viktig del av vårt kulturella arv och människor har sedan generationer berikat sitt friluftsliv med småbåtsverksamhet. bestämmelser om hur muddring får utföras är mycket stränga och orsakar stora kostnader för ägaren av hamnen. Varje hamn måste med jämna mellanrum muddras. I södra bör detta ske så ofta som på grund av den omfattande sanddriften. Kontrollerade massor bör t.ex. kunna dumpas ute till havs. Kustkommunerna har mycket svårt att bära de ökande kostnaderna, men slutar man att muddra blir detta ytterligare ett dråpslag för den redan mycket pressade fiskerinäringen. I kommer vissa småbåtshamnar att växa igen och betydande delar av båtlivet försvinna om man slutar att muddra. Kommunerna eller båtklubbarna anser sig inte ha råd att bära de ökande kostnaderna för muddring. Vi anser därför att bör ses över och att bestämmelserna om muddring utformas så att kostnaderna blir rimliga som gör att det viktiga båtlivet längs vår långa kust kan bestå.