mot · GS02MJ369 · 2004-10-01 00:00:00 — Det är angeläget att det garanteras hållbara villkor och långsiktiga beslut för framtagande och försäljning av förnybara drivmedel. Framställningen av drivmedlet måste ske på ett sådant sätt att den totala negativa miljöbelastningen minskar. Hälften av och en fjärdedel av världens etanol framställs ur eten, som i sin tur produceras från råoljan. Etanol bör framställas på ett miljömässigt sätt och ur växande gröda. Ett certifieringssystem bör införas för att säkerställa den totala miljönyttan. anser att vätgas samt nya alternativa lösningar ska inkluderas utöver de i direktiv /77/EG nämnda förnybara källorna. Havets miljö och naturresurser Det bedrivna havsmiljöarbetet är ett misslyckande. Bra förslag som förts fram har inte genomförts. Ett stort genomförandeunderskott som aldrig skulle tillåtas på land är fortfarande en verklighet i havsmiljöpolitiken. Havet har blivit ett offer för allmänningens förbannelse. Regeringens kom till slutsatsen att "vi kommit till vägs ände" och frågade sig "om det inom ramen för befintliga strukturer och förvaltning är möjligt att lösa problemen". Vårt svar är nej, arbetet för att få bort synen på havet och dess resurser som "allas rätt men ingens ansvar" måste nu intensifieras i riksdag, EU-parlament och FN. Miljö- och naturresurssituationen i haven är akut och snabba åtgärder är nödvändiga. liberalerna är därför mycket oroat över att ingen särskild proposition om havsmiljöfrågorna är aviserad. Arbetet måste påskyndas med att förbättra miljösituationen genom att redan nu vidta de åtgärder som nationellt kan besluta om. krav är att de första, mest akuta delarna i en marin strategi tas fram och kompletteras med konkreta beslut om åtgärder och förstärkta resurser. Utöver de förslag som presenteras i denna motion hänvisar vi till rapporten "kan inte vänta - liberalernas räddningsplan för ett hotat hav". har kommit att bli synonymt med gifter, utsläpp, övergödning och hotade fiskbestånd. Det faktum att har litet inflöde av färskt vatten från och gör att miljögifter inte späds ut utan ansamlas i högre halter jämfört med andra havsområden. beskrivning av som ett fullskalelaboratorium för storskalig kemikaliepåverkan gör detta tydligt för oss. Det är allvarligt att havsmiljöarbetet inte drivits på ett kraftfullare sätt. Det mesta pekar mot att tillståndet om ett eller kommer att vara detsamma som . Det är flera orsaker som bidragit till detta. Det kanske allvarligaste problemet är att det saknas ett övergripande ansvar för på såväl nationell som internationell nivå. Bristande dialog och samordning mellan olika intressenter, politiker, forskare och myndigheter komplicerar ytterligare situationen. Vårt förslag om en hållbarhetskommission möter direkt behovet att överbrygga splittringen i dagens havsmiljöarbete. Havsmiljöarbetet bör bli denna kommissions första uppdrag. liberalerna anser att det går att möta hoten mot haven och den speciellt utsatta ! Det är och har varit vårt budskap i såväl riksdag som EU-parlament. innebär en avgörande förändring och en helt ny möjlighet i förvaltningen av . Detta hav bör bli pilotområde för en helt ny förvaltningsstrategi. Syftet med att göra till ett internationellt pilotprojekt är att bygga upp ett så starkt och heltäckande skydd av miljö att fungerande ekosystem kan återskapas och en långsiktigt uthållig utveckling ska kunna garanteras. Systemet måste ges juridisk kraft och samordnade skyddsåtgärder och sanktioner. Detta arbete menar ska drivas inom ramen för EU-samarbetet. målsättning ska vara att bli internationellt ledande när det gäller tillämpningen av globala överenskommelser. Att nå internationella samstämmiga beslut tar tid. Därför måste agera nu och göra vad vi kan för att förbättra den akuta situationen i och genom att ta fram en marin strategi. En viktig del är att ge miljömyndigheterna det övergripande ansvaret för förvaltningen av havets resurser. Det skulle möjliggöra ett helhetsgrepp som är nödvändigt om ekosystemansatsen ska kunna bli verklighet. Vattnet i innehåller redan så mycket fossil olja som vatten från . Detta är bl a resultatet av illegala utsläpp av oljeavfall när fartyg rengör tankar och maskiner samt tömmer ofiltrerat vatten i . kraftfulla ökning av oljeexport över Östersjöhamnar fortsätter. Vetskapen om att snart olja fraktas över -motsvarande 200 - borde vara nog för att öka insatserna att rädda detta känsliga hav. egen beredskap att ta hand om utsläpp begränsar sig till . De fartyg som fraktar olja över kan ha i lasten. av de fartyg som trafikerar har säkerhetsbrister och enligt uppgift beräknas oljetrafiken öka . Genom att höja beredskapen, utnyttja marknadskrafterna och genom EU kan kraftfullt bidra till att möta och minska hoten från de kraftigt ökande och ofta undermåliga oljetransporterna. I den slutliga ansökan om att ska klassas som särskilt känsligt havsområde måste ytterligare effektiva skyddsåtgärder presenteras. En övervaknings/ledningscentral för med de nya möjligheter till trafikrapportering och övervakning som finns bör snabbt upprättas på . Dessutom bör /arbete med att knyta samman dagens olika rapporteringssystem ("Sjöbasis") få högsta prioritet, snabbt fullföljas och tas i funktion. Beredskapen höjer vi genom att utse nödhamnar, öka trafikövervakning/trafikrapportering, förstärka räddningsberedskapen t ex genom avtal om läktringsberedskap och avtal om bogseringsberedskap, precisera målet med hamnstatskontrollen så att de undermåliga fartygen kontrolleras och genom att införa ett "miljölotssystem" för snabb och effektiv kontroll till sjöss. Marknadskrafterna utnyttjas genom att ge befraktaren ett större ansvar för valet av transport, utarbeta kravspecifikation för upphandling av sjötransporter i , informera om vem som använder vilka fartyg, genomföra åtgärder för att underlätta för kvalitetssjöfart, säkerställa att begreppet "kvalitetssjöfart" innebär fastställda kvalitetskrav på alla områden som påverkar miljön och vidareutveckla systemet med ekonomiska styrmedel (miljödifferentierade farleds- och hamnavgifter) till att omfatta fler parametrar. EU:s östutvidgning innebär en avgörande förändring för förvaltningen av och det framtida miljösamarbetet. Samtliga stater runt , utom , är EU-medlemmar. Det innebär att vi alla omfattas av samma regelverk, vilket banar väg för att intensifiera Östersjösamarbetet. I kraft av sin politiska och ekonomiska vikt kan EU även tala med om villkor. När det gäller bristande efterlevnad, finns ett centralt verktyg för att sätta press på medlemsstaterna: Rådets rambeslut om skydd för miljön genom strafflagstiftning. Där åläggs medlemsstaterna att genom effektiva, proportionella och avskräckande påföljder straffa dem som på olika sätt skadar miljön i EU. bör här ta på sig en ledande roll och driva påövriga medlemsstater att reglerna tillämpas. Det är viktigt att de nya reglerna tillämpas även på fysiska och juridiska personer från tredje land - förutsatt att brotten begås här. har ställt sig bakom upprättandet av "en europeisk kustbevakning" med uppgift att bland annat genomföra effektiva och oanmälda kontroller till havs, alltså ett miljölotssystem av den typ liberalerna i länge föreslagit. I det arbete som just nu pågår med att identifiera vilka skyddsåtgärder som ska ingå i klassning som särskilt känsligt havsområde (PSSA) får ribban inte läggas för lågt. , som leder arbetet, har ett mycket stort ansvar. Skyddsnivån får inte enbart hamna på en nivå av ruttdragning och trafikseparering utan måste också innehålla ytterligare skyddsåtgärder. Exempel från andra inrättade PSSA-områden visar att detta är möjligt och i fall nödvändigt. Skyddsåtgärder behövs på fyra områden: minimikrav på skeppskonstruktion, kvalitet på besättning, lagligt ansvar (finansiellt och juridiskt ansvar för hela kedjan befäl, redare, klassificeringsorgan, charterbolag, fraktägare etc.) och reglering från strandstaterna (lotskrav, trafikledning, hamnstatskontroll etc.). Nationellt bör få ett tydligare sektorsansvar, där det definieras vilka miljöfrågor som ligger på verkets bord. måste rollfördelningen mellan och formuleras tydligt när det gäller ansvar för sjöfartens miljöfrågor. Internationellt måste det nu vara dags att se över och harmonisera tillämpningen av de lagar och konventioner som fortfarande gör haven till "allas rätt men ingens ansvar". Även här kan och måste agera kraftfullt i den grupp inom IMO som ser över det internationella regelverket. Fiskbestånden hotas av utfiskning. Detta gäller i synnerhet torsken. Därtill kommer de tusentals fåglar och däggdjur som dödas av nät och andra fiskeredskap. linje i fiskefrågan är klar. Det är inte det traditionella kustfisket som hotar eller till och med utplånat fiskbestånden längs de svenska kusterna, problemet är det storskaliga industriella fisket. Andra allvarliga hot utgörs av övergödningen och spridningen av miljögifter. Vi måste lägga stor kraft på att få till stånd internationell samverkan men kan och måste även agera nationellt. Jordbruket måste intensifiera arbetet med att minimera miljöbelastningen. Utsläppen från transporter måste minska. Kunskaperna om kemikaliernas effekter måste öka. Det handlar inte minst om spridningen av hormonliknande substanser vilka misstänks ligga bakom observerade skador på fisk. De åtgärder som föreslagit, och som också i stor utsträckning tas upp av , är tydlig märkning av fisk som fångats med hållbara metoder, principen att sätta fiskekvoterna efter forskarnas rekommendationer, ett kraftigt begränsat foderfiske, förbud mot fångstmetoder som innebär stora bifångster, inrättande av reservat täckande alla huvudbiotoper, skärpt kontroll av efterlevnad av fiskekvoter och fångstmetoder, att separera ansvaret för fiskeresurs och näring - har ansvar för båda och en snabb fortsättning på den genomgripande reformeringen av EU:s fiskepolitik med ökat fokus påÖstersjön och miljön. Till dessa förslag som vi länge drivit lägger vi nu i vår jordbruks-, skogs- och fiskemotion ytterligare förslag för förvaltningen av havets resurser. Det måste bl a bli möjligt att överlåta rätten till handredskapsfiske till fiskevårdsområdesföreningar också vid kusten. anser också att det som behövs för att förbättra situationen för fisken och fisket är ett rättsbaserat förvaltningssystem som gör att samhällets och fiskarenas intressen stämmer bättre överens. Äganderätter löser dock inte alla frågor i fisket men tillsammans med reservat, miljömärkning och en effektiv, noggrann kontroll finns möjligheter till ett uthålligt fiske. Vi föreslår också restriktioner mot användning av natur- och handelsgödsel med hänsyn till lokala förhållanden. För att få bukt med övergödningen bör åtgärder sättas in i vattenavrinningsområdena. Jordbruket måste minimera sitt kväveläckage, vilket kan ske genom exempelvis vallodling, fånggrödor, kantzoner eller växtnäringsbalans. Satsning påökad utbildning kring växtnäringsfrågor är viktig men också de grundläggande frågorna om regional balans mellan växtodling och djurhållning, intensitet, inriktning och liknande måste behandlas. Det är också nödvändigt med höga miljöavgifter på kadmium i hela EU, skärpt tillsyn av enskilda avlopp, striktare tillämpning av produktvals- och försiktighetsprincipen och en fortsatt genomgripande reformering av EU:s jordbrukspolitik med övergång från jordbruksstöd till miljöstöd. Vad gäller är det mesta som redovisats i Östersjöavsnittet tillämpligt även där vad gäller övergödning, miljögifter och utfiskning. Glädjande är att här finns redan lokala förvaltningsplaner i bruk i (avlysta områden, överenskomna av fiskare och forskare) och i (fredade perioder, överenskomna av fiskare och forskare). Regionala förvaltningsplaner är en av de viktigaste delarna i EU:s nya fiskepolitik och även i förslag. Vi tror detta är modellen för framtiden. För är situationen för torsk högst otillfredsställande. Fiskeförbud är just nu enda alternativet. Inom EU måste återhämtningsplaner för , och och tekniska regler för fisket i området snabbt komma till stånd. Det är ytterst viktigt att selektiva redskap, särskilt en sorteringsrist i kräfttrålar, och ändrade maskstorleksbestämmelser och minsta landningsstorleksbestämmelser för plattfiskar införs på gemenskapsnivå för att motsvara forskarnas rådgivning och möjliggöra anat fiske än torskfiske. Gråsälen var framför allt hårt drabbad av miljögifter. har dock sälen återhämtat sig och bestånden ökat. Att bestånden ökat har dock lett till problem för yrkesfisket, eftersom gråsälen tar fisk och trasar sönder fiskeredskapen. Enligt är beståndet av gråsäl så pass starkt att det skulle tåla en begränsad jakt. Jakten efter gråsäl regleras genom en rekommendation av Helcom. Rekommendationen innebär att jakt bara kan accepteras om det gäller vetenskapliga undersökningar av jakteffekterna i områden med sälskador samt för att förebygga skador. pågår en diskussion inom Helcom om att ändra rekommendationen. En expertgrupp inom Helcom har uttalat sig för begränsad jakt till skydd för fisket. Enligt förvaltningsplan kan 180 gråsälar få fällas. Det är vidare uppgift att fördela kvoter på de län som drabbas hårdast. Detta har varit , , , , och . Efter den senaste tidens skadeökning för fisket i län som inte ingår i säljaktsområdet bör enligt detta omprövas så att ytterligare län med betydande problem kan ingå. Något län bör även utses till försökslän för att under noggrann kontroll och utvärdering på prov få bedriva säljakt från båt. Skarvens utbredning har ökat snabbt . Detta innebär bland annat problem för fisket. Det är därför viktigt att man tillåter skyddsjakt på skarv. Detta är också nu möjligt eftersom skarven inte längre förekommer i bilaga 1 i EU:s fågeldirektiv /409/EEG om bevarande av vilda fåglar. Regeringen bör ocksåöverväga att tillåta allmän jakt på skarv. Skarvbeståndet bör då regleras genom traditionell viltförvaltning utifrån jaktetiska principer och med tydliga regler i form av tider och andra villkor. Medvetenhet och kunskap om havet måste förbättras på alla nivåer i samhället. Kunskaperna om fiskbestånd av betydelse för kust- och insjöfisket samt fritidsfisket är inte tillräckliga för att tillse att fisket bedrivs på ett långsiktigt hållbart sätt. Förstärkt forskning krävs om fisksamhällen, reproduktionsområden, biologiska effekter av fiskemetoder och biologisk mångfald. Vi vill understryka att det är av stor vikt att den lokala kunskapen hos fiskare och andra intressenter ska tas till vara vid kunskapsinsamlingen. Samverkan på forskarnivå mellan limnologer och marinbiologer är helt nödvändig. Avsiktsförklaringarna från regeringen i dessa avsnitt är goda men de konkreta förslagen få. Det uppdrag regeringen givit Formas, att i samverkan med och andra berörda myndigheter och forskningsfinansiärer utarbeta en strategi för fisk- och fiskeforskning, bör få hög prioritet och snabbt redovisas. anser att det är viktigt med utökad forskning och myndighetsnärvaro, särskilt vad gäller Östersjöproblematiken. , där ingår, kan med den kompetens och de resurser som finns vid Kalmarsundslaboratoriet bidra till detta. Läget mitt i viktigaste fiskeområde (mellersta och södra ) och att FN finns på plats genom sitt "Waters Assessment"-projekt talar också för detta. Även närvaro vid kan behöva utökas och eventuellt lokaliseras där forskning bedrivs. Biologisk mångfald och naturvård Skyddet av den biologiska mångfalden är en hörnsten i den liberala miljöpolitiken. Biologisk mångfald gäller arter, den genetiska mångfalden inom arter samt ekosystem och landskap. Biologisk mångfald främjar ekosystemets flexibilitet och uthållighet och behöver på alla sätt skyddas och bevaras åt framtida generationer. Naturens skönhet, rytm och ljud utgör en viktig del av vår livskvalitet och det är en central uppgift för miljöpolitiken att öka möjligheterna till naturupplevelser för alla oavsett om man bor i glesbygd, landsbygd eller tätort. anser att det nu är dags att utvärdera hur stödet för biologisk mångfald har förvaltats, vilka resultat det givit och hur det kan förbättras och effektiviseras. Våtmarkerna har stor betydelse som ekosystem och naturresurser. De fyller också en viktig funktion som naturliga kväve- och fosforfällor. För att minska problemet med övergödningen av sjö och hav är det därför angeläget att inte bara bevara utan även arbeta för att restaurera och nyanlägga våtmarker. Återskapandet av våtmarkerna är nödvändigt för att utöka naturliga filter och för att öka de naturliga vattenreservoarerna. Placeringen av våtmarken är avgörande för dess funktion och måste alltid beaktas vid bidrags-/tillståndsgivning.Skyddet av våra våtmarker måste stärkas. Det gäller framförallt de områden som ska skyddas enligt den internationella våtmarkskonventionen och enligt fågeldirektivet. Stora delar av är försurade och hotas av fortsatt försurning. Kalkning av sjöar och vattendrag har pågått och man har på så sätt räddat många småsjöar från en säker död. Det var en akut räddningsåtgärd när effekterna av luftburet svavel och kväve började märkas. Det finns fortfarande inget alternativ till denna kalkning, eftersom man inte fullt ut lyckas komma åt orsaken. I våra marker finns lagrat försurande ämnen . Vattnet uppehåller sig mångdubbelt i mark än i vattendrag och när vattnet drar sig genom marklagren avgörs vattenkvaliteten. Sur mark ger surt vatten i våra vattendrag och sjöar. Sur mark läcker dessutom näringsämnen och metaller, framför allt organiskt löst aluminium, till våra vattendrag. I förlängningen påverkas även grundvatten och vattentäkter. Organiskt aluminium renas inte med dagens reningsteknik utan kommer med i vårt dricksvatten, vilket leder till hälsorisker. För att natur ska kunna återhämta sig måste utsläppen i minska ytterligare, utöver Göteborgsprotokollets mål och EU:s takdirektiv. En av de mest prioriterade frågorna måste vara att minska utsläppen från internationell sjöfart som bidrar med 1/6 av nedfallet av försurande ämnen. Nationellt bör ytterligare åtgärder vidtas för att minska utsläppen av kväveoxider och även för att minska skogsbrukets försurande verkan. Genom att kalka skogsmarken i områden med högt nedfall av försurande föroreningar motverkar man onaturlig markförsurning och förbättrar vattenkvaliteten i bäckar och sjöar. Ett av de mest skadade områdena i är inlandet innanför , dvs delar av , och , beroende på stor mängd nedfall och berggrund med liten förmåga att neutralisera försurningen. Naturen tar inte hänsyn till de administrativa gränser, oftast länsgränser, som vi har skapat. För att genomföra effektiva åtgärder måste vi anpassa insatserna efter hur vattnet rinner. Därför måste administrationen ske för varje avrinningsområde för sig. Kalkinsatser i sjöar är inte tillräckligt utan behöver kompletteras med exempelvis skogskalkning och askåterföring från värmeverk. Ett åtgärdsprogram mot markförsuring behöver upprättas. vill också anslå medel för utökad kalkning, bland annat i skogsområden. Natura 2000 är ett nätverk som håller på att byggas upp inom EU, bestående av naturtyper och livsmiljöer för arter som medlemsländerna kommit överens om att skydda. Natura 2000 stödjer sig på två direktiv, Fågeldirektivet och Habitatdirektivet. På detta sätt ska den biologiska mångfalden i skyddas. liberalerna anser att fler områden måste ges kvalificerat skydd som naturreservat eller på annat sätt. Fler nationalparker och natur-, kulturreservat och andra former av områdesskydd behövs för att skydda exklusiva natur- och kulturlandskap. reservat täckande alla huvudbiotoper bör inrättas och de fem som redan beslutats iordningställas. För att få förståelse vid inrättande av reservatsområden är det dock av största vikt att information, dialog och samråd mellan berörda parter ingår. En grundprincip är att markägaren hålls skadeslös. Skötselplaner ska inrättas i anslutning till reservatsbildning. Eftersläpning som skett i bl a är oacceptabelt och försvårar acceptansen för inrättande av nya reservat. Information, dialog och samråd har inte varit tillfredsställande. De förbättringar som skett bl a genom Allmänna råd och handböcker för att bilda naturreservat respektive Natura 2000-områden måste fortsätta. Stora delar av har en god tillgång på skogs- och naturområden. En uppgift gör gällande att det finns cirka 300 000 träd per nu levande svensk. Sedan snart skyddas också särskilt intressanta och biologiskt sällsynta naturområden. Dessvärre är tillgången på grönytor och vild natur mycket ojämnt fördelad och i våra stadsmiljöer finns stora brister på grönytor. Modern forskning visar på entydiga samband mellan vår hälsa och omfattningen av vårt umgänge med naturen. Vidare visar det sig att människor med närhet till natur eller naturparker är friskare och hämtar sig snabbare efter sjukdom än de med längre avstånd. Också vid mycket korta skogspromenader visar det sig att vår puls sjunker och mängden stresshormoner minskar. Undersökningar visar även att förskolebarn som ges möjlighet att leka i skog och mark har en snabbare motorisk utveckling och högre koncentrationsförmåga än andra barn. Det är viktigt att uppmuntra kommunerna att bygga ut grönstråk och s.k. gröna korridorer vilket kan underlätta för viltets rörelse och spridning också i miljöer som är hårt belastade. Staten är en stor markägare både direkt och indirekt via sitt ägande av olika bolag. Det är viktigt att man i denna roll tar ett stort ansvar för miljöhänsyn, bl.a. genom att skriva in sådana krav i sina ägardirektiv. utvecklar sin syn på tätortsnära miljö i vår motion "Bra boendemiljö och bra boende för miljön". Där utvecklar vi också andra frågor som har med bra boendemiljö att göra såsom buller, problemen med sjuka hus, radon, m.m. Det är av vikt att påpeka att nedskräpningen av vår natur har ökat. Trots stora insatser från Stiftelsen rent tycks det ha skett en attitydförändring. Både den synliga nedskräpningen från cigarettfimpar till skrotbilar samt den osynliga nedskräpningen i form av läckage av kemikalier har blivit ett tilltagande problem. Det är därför angeläget att skrotbilskampanjer samt allmän opinionsbildning och informationsinsatser genomförs i hela landet. I skogen finns unika biotoper och ekosystem som utgör grunden för många arters överlevnad. Dessa förutsättningar måste återspeglas i avverknings- och reproduktionsreglerna för att den biologiska mångfalden ska bevaras. Skogsbruk ska bedrivas så att den biologiska mångfalden inte hotas. All svensk skog bör vara internationellt certifierad. Olika former av områdesskydd är nödvändigt för att bevara större ekosystem och unika biotoper. Vid reservatsbildningar eller införande av andra skyddsåtgärder är det viktigt att det skapas en lokal dialog och förankringsprocess med de människor som i sin vardag berörs av detta. Myndigheter som handhar biotop- och reservatsskydd måste väsentligt förbättra informationsinsatser, dialog och samråd. Avtal är en intressant form av skydd som borde få fler varianter. Offentligt ägd mark ska kunna användas som utbyte mot den mark som den enskilde skogsbonden avsätter som naturreservat. Styrmedlen bör förstärkas i form av bland annat bidrag till naturvårdsinriktad skötsel. Principen ska vara att brukaren ska hållas skadeslös och intrångsersättning ska utgå. Stor flexibilitet krävs för att finna optimala lösningar på inlösen samt skötsel av naturreservat och naturvårdsområden. Ansvarsfördelningen mellan skogsvårdsorganisationen och länsstyrelsernas/ansvarsområden borde ses över. gröna guld - skogen - är en synnerligen viktig näringsgren. Nationalekonomiskt svarar skogen för ett nettoexportvärde på . Det utgör av export, ger drygt 100 000 arbetstillfällen och inkomster till 350 000 skogsägare. En alltför liten del har satsats på kompetensutveckling inom skogssektorn. De projekt som genomförts är långt ifrån tillräckliga. En översyn och omfördelning av miljöresurser till förmån för dessa insatser behövs.