mot · GR02Sf39 · 2004-03-29 00:00:00 — med anledning av skr. 2003/04:119 Särskilda regler för arbetstagare från nya medlemsstater enligt anslutningsfördraget tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de föreslagna övergångsreglerna i regeringens skrivelse 2003/04:119 inte skall genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den s.k. tiotimmarsregeln, det vill säga att regeringen inom EU bör verka för att regelverket om rörlighet för arbetskraft utformas så att arbete, för att ge uppehållstillstånd, skall räcka till den egna försörjningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör verka för att kommunerna för utbetalning av försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen alltid bör kräva någon form av motprestation när det gäller friska vuxna människor, t.ex. arbete, språkutbildning eller jobbsökaraktiviteter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall se över EU:s och regelverk för föräldrapenning, barnbidrag, studiebidrag och bostadsbidrag och verka för att dessa reformeras i riktning mot bosättningsprincipen, dvs. att huvudregeln blir att dessa bidrag endast utbetalas till barn som bor i landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen med hjälp av ambassaderna i respektive nytt medlemsland skall genomföra en informationskampanj för att informera om möjligheten att arbeta i och om villkoren på den svenska arbetsmarknaden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en särskild regel för arbetstagare från EU:s nya medlemsstater enligt anslutningsfördraget, där krav ställs på en sökande av uppehållstillstånd att hon eller han har ett arbete som räcker till den egna försörjningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att uppehållstillstånd för arbetskraftsinvandring skall kunna sökas på plats i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen, om den vill att övergångsperioden förlängs efter , måste återkomma till för förnyat ställningstagande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att eventuella initiativ från regeringen för att återinföra krav på arbetsmarknadsprövning för anslutningsländernas medborgare måste underställas för ställningstagande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en anpassning av reglerna för etablerade arbetstagare så att medborgare i de nya medlemsstaterna som lagligen arbetar i även om de inte hunnit arbeta här en oavbruten period skall ha oinskränkt tillträde till den svenska arbetsmarknaden. en chans för hela blir en sammanhållen kontinent med länder som frivilligt valt att gå samman för att lösa gemensamma problem. Tiotals miljoner människor, som för bara levde under kommunistiskt förtryck, kommer in i det EU som djupast sett syftar till att värna demokratin, friheten och freden. Det är något historiskt och fantastiskt. Det ger oss européer stora möjligheter att framgångsrikt möta de utmaningar vi står inför: att säkra freden, att motarbeta gränsöverskridande brottslighet, att hantera miljö- och klimathoten och att vässa vår konkurrenskraft i globaliseringens tid. En gemensam marknad utan handelshinder innebär en starkare ekonomi med fler och bättre jobb, högre tillväxt och fler investeringar. Rätten att ta arbete inom hela Europeiska unionens område har från början varit en hörnsten i EU-samarbetet. Att människor flyttar mellan länder ökar den ömsesidiga förståelsen och får positiva effekter på den europeiska ekonomin. Rätten och möjligheten att flytta ökar naturligtvis starkt individernas frihet. Det har blivit en självklarhet att alla medborgare i EU-länderna ska kunna resa, arbeta och leva i hela unionen på samma villkor. liberalerna har tillhört de politiska krafter som arbetat hårdast för unionens utvidgning. efter och den europeiska kommunismens fall, alltså redan innan självt blivit EU-medlem, talade vi för en snabb utvidgning av unionen till samt . Hade vi fått bestämma skulle det som sker hänt . Vi har kritiserat partier som varit skeptiska och politiker som dragit benen efter sig. Det var långt ifrån en självklarhet att unionens utvidgning skulle lyckas. Men tack och lov segrade de krafter på vår kontinent som har förmågan att se de historiska möjligheterna. En politisk realitet för några EU-ledare har varit att det finns en oro för konsekvenserna av utvidgningen bland medborgarna. Tyskarna har just gått igenom det egna landets återförening och sett att en sådan process inte är helt problemfri. Också i har det förekommit tal om omfattande invandring från bland annat och . Detta ledde fram till att det definitiva utvidgningsbeslutet, som fattades i under det danska ordförandeskapet, bara var möjligt om det förenades med möjligheter i de gamla EU-länderna att övergångsvis inskränka den fria rörligheten för arbetskraft. , liksom i viss utsträckning den , kritiserade dessa mångåriga undantag. Det har varit och är alltjämt vår uppfattning att de nya EU-ländernas medborgare redan från anslutningsdagen bör ha rätt att arbeta i . roll i det framtida samarbetet är internationellt sett ett litet land, men har vi kunnat spela en avgörande roll på den internationella arenan. Inom EU har och svenska parlamentariker visat att det går att göra skillnad med hjälp av goda argument. Självklart spelar det roll för vår relation till de nya medlemsländerna hur vi agerar i samband med deras EU-inträde. Ett som vågar välkomna de människor som vill komma hit och arbeta, i stället för att stänga arbetsmarknaden av rädsla för invandring, kommer självklart att få nya vänner och nya allierade. Ett som stänger gränserna för människor som vill arbeta riskerar dock att få sämre relationer med , och de andra länderna som kommer in i EU. behöver arbetskraft från andra länder Vi får aldrig glömma bort att vi i och övriga behöver fler människor som arbetar. Den demografiska situationen framöver blir bekymmersam nog ändå, även med en relativt omfattande arbetskraftsinvandring. Kulturella och språkliga hinder talar för att migrationen från öst till väst inte kommer att bli så omfattande. Den demografiska situationen talar för att det är nödvändigt att på bred front föra en politik som ökar utbudet av arbetskraft. Arbetslösheten måste ner, liksom sjukskrivningarna och förtidspensioneringarna. Studietiden kan förkortas om den används effektivare. Det måste löna sig att arbeta, så att människor stimuleras att träda in i och stanna i arbetslivet. I ett längre tidsperspektiv är det också mycket positivt om födelsetalen stiger. Men även om allt detta lyckas gäller alltså både för och övriga att vi behöver arbetskraftsinvandring för att klara den framtida välfärden. Om inte fler människor från andra länder vill komma och arbeta hos oss kommer det att finnas alldeles för få i arbetsför ålder vi kommer helt enkelt att vara alltför få som ska försörja alltför många. har gjort en beräkning som visar att hälften av oss skulle behöva arbeta till om den nuvarande andelen arbetande ska kunna bibehållas. Ett sätt att förbättra situationen är om får betydligt fler arbetskraftsinvandrare. Undersökningar visar att vi går mot en växande arbetskraftsbrist. Den kommer inte att kunna täckas med inhemsk arbetskraft ens om vi blir mycket bättre på att få in dem som hamnat i utanförskap på arbetsmarknaden. Flera landsting genomför rekryteringskampanjer utomlands för att få läkare och sköterskor. Småföretag annonserar efter specialistkompetens, men ingen i söker de lediga jobben. Verkligheten i är att arbetslöshet och arbetskraftsbrist existerar sida vid sida. Enligt FN behöver nettoinflödet av arbetskraft till EU uppgå till ca 3,6 miljoner för att antalet personer i arbetsför ålder ska kunna hållas . Enligt AMS arbetsgivarundersökning , riktad till privata såväl som offentliga arbetsgivare i , har inom vissa yrkesområden av arbetsgivarna inte fått tillräckligt med arbetssökande till utannonserade platser. I en annan publicerad om den framtida personalförsörjningen inom vård och omsorg, bedömdes det samlade rekryteringsbehovet inom denna sektor till 527 000 personer fram . beräknade i en rapport att rekryteringsbehovet i kommunerna, till följd av pensionsavgångar, uppgår till 570 000 personer . Det är således helt nödvändigt att införa större möjligheter för människor från andra länder att få komma in i för att arbeta. Trots de alarmerande siffrorna är den svenska debatten kring arbetskraftsinvandring låst. Regeringens ovilja att utreda hur kan öppna för arbetskraftsinvandring har varit påtaglig först i dagarna har den av för länge sedan begärda utredningen om saken tillsats. Retoriken som används i regeringens skrivelse om övergångsregler, liksom diskussionen om att behålla arbetsmarknadsprövningen även för de nya EU-medborgarna, ger ofrånkomligen intrycket att många inom socialdemokratin fortfarande ser utländsk arbetskraft som ett hot i stället för en tillgång. Men regeringens resonemang håller inte. Även om vi lyckades att få in de nya svenskar som saknar arbete på arbetsmarknaden kommer det att finnas behov av arbetskraftsinvandring. Vi kommer att behöva göra stora insatser för att, i konkurrens med andra EU-länder, få människor att välja vårt land. Därför bör med öppna armar ta emot de människor som vill komma hit för att arbeta och bidra till vår välfärd. Det var som på allvar initierade den politiska debatten om arbetskraftsinvandring i . Det skedde genom vårt integrationsprogram, som presenterades inför valet . Den negativa reaktion som programmet utlöste hos LO och Socialdemokraterna förebådade den motsättning som uppstått kring reglerna för arbetskraftens rörlighet inom det nya EU. Medför den fria rörligheten några problem och i så fall hur stora? har en lång migrationshistoria, både som utvandrarland och som invandrarland. Det är fascinerande att i ett historiskt perspektiv konstatera hur oerhört positiv huvuddelen av invandringen varit för . En stor del av industri byggdes upp av invandrare. Mindre känt är att också utvandringen hade mycket positiva effekter för genom återflöde av idéer och pengar (Amerika-arv). Vi kan genom en tillbakablick konstatera vad som fungerat bra och vad som fungerat mindre bra. Mönstret är entydigt. Invandring som leder till arbete och egen försörjning ger relativt snabbt integration, invandring som leder till arbetslöshet och bidragsberoende ger bestående segregation. statistik om graden av integration i medlemsländerna återgiven i organisationens senaste Sverigerapport placerar allra sist i en tabell över medlemsländerna. Som mått använder andelen utlandsfödda män som har arbete. Det måttet kan naturligtvis diskuteras, men är enligt vår mening rimligt. All erfarenhet visar nämligen att jobb och egen försörjning är det mest avgörande för graden av integration också i andra avseenden. , som presenterades , ger också en mörk bild av förmåga att integrera invandrare. Verket placerar i en grupp av länder på jumboplats, även om enligt verkets sätt att mäta inte ligger allra sist. Från verkets sida påpekas med viss rätt att det ligger i sakens natur att arbetskraftsinvandrare kommer snabbt i arbete och att länder som tar emot många flyktingar har ett svårare utgångsläge. Enligt vår mening är det en förklaring men ändå inte en ursäkt för att lyckats så dåligt i integrationspolitiken. Självfallet kan en torterad, traumatiserad flykting inte komma i jobb lika snabbt som en person som flyttar till för att ett jobb väntar på honom eller henne. Men det ursäktar på intet sätt att gjort det extremt svårt för invandrare att komma in på arbetsmarknaden. Arbetsföra flyktingar måste så snabbt som möjligt komma i arbete. Det är helt avgörande, både för att hindra utanförskap och för att garantera ett folkligt stöd för en human flyktingpolitik. har en rad förslag på det integrationspolitiska området som syftar till att se till att människor kommer i arbete. Dessa förslag har sin aktualitet främst för dem som sitter fast i bidragsberoende, men linjen är densamma i all politik: jobb i stället för bidrag. Människor når självförverkligande genom arbete. Bidragsberoende leder till passivitet och utanförskap. liberalerna driver denna linje såväl i som i EU. Vettiga regler ska gälla och vi har därför en rad förslag om regelförändringar som borde genomföras alldeles oavsett den förestående östutvidgningen. Regeringen och Socialdemokraterna försöker nu smita undan ansvaret för en misslyckad integration genom att argumentera för en mer restriktiv migrationspolitik. Övergångsregler för de nya medlemsstaterna kommer dock inte att lösa de stora integrationsproblem som brottas med. Snarare är det tvärtom. De signaler som sänt ut genom sitt tal om social turism riskerar att leda till en större skepsis mot invandrare i allmänhet. Det underlättar knappast integrationen av dem som befinner sig i utanförskap. Vi anser att vi på goda grunder, inte minst historiska erfarenheter, kan avfärda LO:s och Socialdemokraternas påståenden om att arbetskraftsinvandring leder till problem på arbetsmarknaden och lägre löner. De svenska lönerna ökade rekordsnabbt under de år då hade stor arbetskraftsinvandring. Den utredning av som regeringen beställt tror inte på några stora problem på arbetsmarknaden efter . Däremot varnar utredningen för ökad belastning på bidragssystemen. Samma varning har utfärdats av statsminister , som tidigare sällan visat sig bekymrad över att så många som redan lever i är bidragsberoende. Andra EU-länder, bland dem , och , har infört regler för sina bidragssystem som ska hindra att leder till ökad belastning på välfärdssystemen. Kan varningar om fler i bidragsberoende också avfärdas, på samma sätt som vi i huvudsak avfärdar riskerna för problem på arbetsmarknaden? Eftersom om fri rörlighet handlar om just arbetstagare (den gängse termen i engelsk översättning är free movement of workers) borde det inte bli några problem, men en närmare analys visar att bilden är mer komplicerad. och domstolspraxis kan tolkas så att gällande EG-rätt i praktiken ger fri rörlighet också för bidragstagare. Denna insikt verkar genuint ny i många länder, däribland , och har startat en debatt om huruvida utvidgningen kan medföra ett ökat tryck på välfärdssystemen i de gamla medlemsländerna. Den springande punkten är hur EG-rätten definierar arbetstagare. 3.2 EU:s definition av arbetstagare En EU-medborgare har rätt att arbeta i andra medlemsländer på samma villkor som värdlandets egna medborgare. Det slås fast i artikel 39 som talar om att fri rörlighet för arbetstagare skall säkerställas inom gemenskapen. Arbetstagare som flyttar inom EU omfattas normalt av det sociala trygghetssystemet i det land där de arbetar, oavsett om man är anställd eller egenföretagare. Den grundregeln finns fastlagd i den omfattande EU-förordningen 1408/71. För att räknas som arbetstagare krävs en anställning i värdlandet att arbetet ska utföras för annans räkning och under dennes ledning någon form av ersättning för arbetet, ej nödvändigtvis i pengar att arbetet inte är av helt marginell betydelse. De fyra kriterierna för vem som räknas som arbetstagare är fastlagda i olika domar från . I den svenska debatten har det sagts att en veckoarbetstid är avgörande för vem som ska betraktas som arbetstagare i EG-rättslig mening. Den definitionen är också vägledande när det gäller vem som ska beviljas uppehållstillstånd för arbete i , och vem som ska omfattas av svenska sociala förmåner. 10-timmarsregeln härstammar från en dom i . Domen behandlar egentligen något helt annat, nämligen huruvida en medlemsstat har rätt att undanta en person som arbetar mindre än från gängse sjukförsäkringsregler. finns ytterligare en dom från som slår fast att den som har en anställning ska betraktas som arbetstagare oavsett hur lång arbetstiden är. Rättsläget om vem som egentligen är arbetstagare är alltså inte helt klart. har sagt följande om hur mål kring den fria rörligheten ska tolkas: Enligt domstolens rättspraxis utgör fri rörlighet för arbetstagare en av gemenskapens grundläggande principer. Bestämmelserna som rör denna grundläggande frihet och särskilt begreppen arbetstagare och avlönad verksamhet som definierar tillämpningsområdet skall därför tolkas extensivt, medan däremot undantag och avvikelser från principen om fri rörlighet för arbetstagare skall tolkas restriktivt. 3.3 Sociala förmåner för den som flyttar Reglerna om likabehandling slår fast att ingen EU-medborgare som arbetar i ett annat medlemsland får särbehandlas på grund av sitt medborgarskap. Det innebär att en person som har något slags arbete i normalt omfattas av hela det svenska trygghetssystemet. För vissa ersättningar, som sjukförsäkring och a-kassa, krävs längre intjäningsperioder. finns ett antal viktiga ersättningar inom det svenska trygghetssystemet, särskilt till familjer, som inte är underkastade några särskilda kvalifikationskrav. Den som arbetar i eller definieras som egenföretagare har i många fall rätt till dessa ersättningar som på EU-språk kallas familjeförmåner. En grundregel i är att ersättningar bara utbetalas för barn som bor i landet. Men enligt EU-reglerna har en person som arbetar och/eller bor i rätt att få ersättningarna skickade till ett annat EU-land EU-termen för detta är exportabilitet. Regeln gäller både den som har anställning eller är egenföretagare, arbetslösa och studenter. Om en familj har rätt till förmåner både i och i hemlandet görs avdrag för det belopp som utbetalas i hemlandet. I en dom konstaterar att den omständigheten att en medborgare från en medlemsstat som på en annan medlemsstats territorium utför ett avlönat arbete, som i sig kan anses som faktiskt och verkligt, ansöker om ekonomiskt stöd som tas från allmänna medel i den medlemsstaten för att komplettera den inkomst han erhåller på grund av sitt arbete, tillåter inte att han utesluts från tillämpningen av bestämmelserna i gemenskapsrätten om fri rörlighet för arbetstagare. Ingen kan alltså nekas bosättning i för att man är i behov av och söker socialbidrag vid sidan om sitt arbete, om man räknas som arbetstagare. Någon självförsörjningsplikt finns inte enligt domstolen. Enbart risken för att någon riskerar att leva på bidrag kan alltså inte utgöra grund för att neka uppehållstillstånd. ska göra det lättare för den som vill arbeta eller studera att flytta inom EU, inte för den som vill leva på bidrag. Hela lagstiftningen kring den fria rörligheten har sin bakgrund i visionen om en öppen arbetsmarknad med ökad mobilitet. Men på grund av bristen på tydliga regler har kommit med utslag som riskerar att leda människor in i bidragsberoende. 10-timmarsregeln och den förordning som gör det möjligt att betala ut svenska barnbidrag och föräldrapenning även om familjen bor i ett annat land än är anpassade efter en kontinental välfärdsmodell som skiljer sig starkt från de trygghetssystem som finns i främst . Vi vill slå vakt om den fria rörligheten även i ett EU med större skillnader i välstånd och trygghetssystem. Då behövs en förändring av , som gäller alla EU-medborgare oavsett nationalitet. 3.6 Sammanfattande bedömning av rubrikens frågeställning EU-medlemskapet kommer utan tvivel att leda till betydande förbättringar av de nya ländernas ekonomiska och sociala situation. Allt talar också för att de gamla EU-länderna kommer att bli vinnare när den inre marknaden omfattar ytterligare 70 miljoner människor. kan man konstatera att standardskillnaderna vid denna utvidgning är klart större än mellan de dåvarande medlemsländerna och , och när dessa länder kom med. När blev medlem hade landet en BNP/capita (köpkraftskorrigerat) på av det dåvarande EU-genomsnittet. Motsvarande siffra för exempelvis är . Det hade då också redan förekommit en omfattande utvandring av arbetskraft från till under ett par årtionden före utvidgningen. Någon motsvarande migration har inte ägt rum från . De nya EU-ländernas utveckling mot ökat välstånd och dynamiska marknadsekonomier går oerhört snabbt. Alla har genomfört reformer med imponerande ambition och hastighet. har människors inkomster släpat efter och är medellönen i (nominellt, utan köpkraftskorrigering) närmare sex gånger högre än genomsnittet i de nya medlemsländerna. förekommer diskriminering av minoritetsgrupper i flera länder. En sådan situation skapar oacceptabla motsättningar och klyftor. Att skapa förutsättningar för bättre livsvillkor, särskilt för minoritetsgrupper, är en viktig och stor utmaning för Europasamarbetet. En bedömning av sannolikheten för att människor flyttar till och blir beroende av bidrag måste också väga in det faktum att nästan alla andra gamla EU-länder satt upp stränga restriktioner, för att skydda antingen sina arbetsmarknader eller sina bidragssystem. För oss är det inte avgörande om det kommer tio, tusen eller tiotusen människor till utan att kunna försörja sig. Vi anser att är fel, därför att vi slår vakt om nationellt beslutsfattande på välfärdsområdet. Om också människor som är beroende av välfärdssystem ska kunna välja i vilket land de vill bo, framtvingas en samordning av välfärds- och skattepolitik som vi inte är anhängare av. länder har valt mycket olika välfärdsmodeller. Det finns olikheter i fråga om intjänandekrav, boplikt, familjebegrepp, försäkringsmässighet, förmånsnivåer, graden av egenfinansiering etc. Det finns krafter i som vill utjämna också välfärds- och skattenivåer genom att föra upp de frågorna på EU-nivå. De krafterna försvarar en vidsträckt tolkning av arbetstagarbegreppet, så att det i praktiken omfattar också personer som inte kan försörja sig själva. Vi tror det är en olycklig utveckling. Vi vill att svenska och europeiska regelverk anpassas till synen att den som är vuxen och frisk förväntas försörja sig själv. Vår bedömning är att det är möjligt att genomföra sådana förändringar , för principen stöds av de allra flesta politiker och partier i och i . Vi är beredda att övergångsvis acceptera att människor från de nya EU-länderna som vill flytta hit måste kunna visa att de har ett arbete som ger inkomster som räcker till deras försörjning. Vi godtar inga andra tillfälliga lösningar än denna enkla, som i praktiken alltså bara består i ett skriftligt besked från en seriös arbetsgivare. arbete inom EU för att motverka bidragsutnyttjande har tagit flera initiativ för att ändra de EU-regler som styr den fria rörligheten. Vårt mål har varit undvika övergångsregler som särbehandlar människor från de nya EU-länderna. har lagt förslag om att tiotimmarsregeln ska ersättas med krav på självförsörjning för att en arbetstagare ska beviljas uppehållstillstånd. Det skedde i samband med att behandlade ett direktiv som ska ersätta dagens snårskog av regler om den fria rörligheten. Förslaget stöddes av , medan alla andra svenska partier gick emot. Socialdemokraterna i uppmanade till avslag på förslag. I samma direktiv föreslog två andra förändringar: dels att medlemsstaterna skulle ha rätt att vidta åtgärder mot personer som medvetet flyttat för att utnyttja ett annat lands sociala trygghetssystem, dels att inget land ska tvingas betala försörjningsstöd till EU-medborgare som saknar uppehållstillstånd. och röstade för, men stödet från övriga svenska parlamentariker uteblev. och sökte stöd för förslaget om försörjningskrav i ett brev till samtliga liberala partiledare i . Vi fick stort stöd från systerpartier i de nya EU-länderna. har föreslagit att svenska barnbidrag, studiebidrag, föräldrapenning och bostadsbidrag inte skall kunna exporteras utomlands. Förslaget lades fram i och innebar att de fyra svenska förmånerna som baseras på bosättning skulle sättas upp på en särskild lista över icke avgiftsfinansierade förmåner som inte kan exporteras. Flera medlemsländer har genom den listan lagt exportförbud på en rad bosättningsbaserade förmåner. Samtliga svenska partier utom och röstade emot förslaget.