mot · GS02Sf363 · 2004-10-05 00:00:00 — Denna förändring har vissa budgeteffekter . För ensamstående låginkomsttagare är en höjning av underhållsstödet viktig och därför välkomnar vi den höjning som aviserats. påverkas de underhållsskyldiga föräldrarnas ansträngda ekonomi av detta. Det offentligas uppgift är först och främst att se till barnet, men båda föräldrarnas ekonomiska situation och möjligheter att försörja barnet måste beaktas. Ovanstående frågor utvecklas vidare i motionerna "Enastående ensamstående" och "Underhållsskyldigas situation". 8.8Förbättring för resurssvaga familjer genom höjt bostadsbidrag Vårt förslag: höjs det särskilda barnrelaterade bidraget i bostadsbidraget med och barn. De individuella inkomstgränserna i bostadsbidraget för makar/samboende avskaffas och den gemensamma inkomstgränsen sätts till . Bostadsbidragen har reducerats med . Minskningen beror i viss mån på att fler människor har arbete och att reallönerna har ökat. Men minskningen förklaras huvudsakligen av att Socialdemokraterna 1997 genomförde förändringar av reglerna som gjorde att betydligt färre hushåll blev berättigade till bostadsbidrag. Detta har drabbat många familjer med bräcklig ekonomi mycket hårt. av alla hushåll med barn fick bostadsbidrag . Under lämnades bidrag till av hushåll med ensamstående föräldrar. Bostadsbidraget är alltså av särskilt stor betydelse för ensamstående föräldrar. En av försämringarna är att det införts individuella inkomstgränser för beräkning av bostadsbidrag. Detta innebär att staten lägger sig i hur en familj tjänar ihop sin hushållsinkomst. Genom de individuella inkomstgränserna drabbas de familjer där bara den ena maken förvärvsarbetar, även om förvärvsinkomsterna brutto är lika stora när två arbetar. Det betyder exempelvis att ett hushåll som har en förvärvsinkomst på får väsentligt lägre bostadsbidrag än ett hushåll där den ena maken tjänar och den andra (det vill säga tillsammans lika mycket som den första hushållsinkomsten). Detta vill vi ändra på. eftersträvar en bättre fördelningspolitisk profil av familjestöden. Därför vill vi att den särskilda barnrelaterade delen av bostadsbidraget höjs med per barn och månad. Det gynnar de som bäst behöver det. Genom förbättringarna i bostadsbidraget får familjer med lägre inkomster ett stöd ända tills barnen blir . För att i ett längre perspektiv bryta denna typ av bidragsberoende är det emellertid mer angeläget att sänka inkomstskatterna framför allt för låg- och medelinkomsttagare och att en framgångsrik tillväxtpolitik får genomslag så att fler kan försörja sig på ett heltidsarbete. Sänkta inkomstskatter för att förbättra den allmänna köpkraften och öka bestämmandet över de egna inkomsterna är därför tillsammans med en aktiv tillväxtpolitik högt prioriterade för . Förändringarna av bostadsbidragen återfinns i motionen för utgiftsområde 18. finns det ett stort antal studenter på högskolenivå som har barn. Trygghetssystemen har dessvärre inte varit anpassade till denna grupp och deras behov. presenterades en studiesocial utredning12 som visar att studenter med barn i större utsträckning än andra studenter är hänvisade till socialbidrag under vissa perioder. Så många som av ensamstående studenter med barn tvingas söka socialbidrag . Det är ett grundläggande fel i systemet när så många är hänvisade till socialbidrag för att kunna klara sin vardag, trots heltidsstudier. Som en del av det livslånga lärandet måste det skapas möjligheter och utrymme för föräldrar att våga ta steget att vidareutbilda sig. har därför i flera motioner föreslagit att ett barntillägg införs i studiemedlen. Regeringen har gått oss till mötes och aviserar en sådan reform, dock utan att precisera utformningen. kommer att följa utvecklingen i denna fråga noga. Dagens stöd till barnfamiljerna strider mot viktiga principer som rättvisa, valmöjligheter och god fördelningspolitik. Den mycket höga beskattningen även av låga inkomster kombinerad med inkomstrelaterade bidrag och taxor innebär att orimliga skattekilar skapas. Kostnaden för den som själv ordnar sin barnomsorg, i egen regi eller genom att köpa tjänsten osubventionerad, blir orimligt stor. För att motverka detta och skapa drivkrafter för förvärvsarbete tillhandahåller stat och kommun kraftigt subventionerad offentlig barnomsorg. Sambandet mellan barnomsorgens verkliga kostnader och den avgift som föräldrarna betalar är mycket svagt. I praktiken innebär det att en stor grupp föräldrar gynnas på en annan grupps bekostnad. Detta överensstämmer inte med den målsättning som regeringen föreslår för familjepolitiken nämligen att "skillnaderna i de ekonomiska villkoren mellan familjer med och utan barn skall minska inom ramen för den generella välfärden". Utöver de statliga transfereringar som nämnts innebär vissa delar av den skattefinansierade offentliga konsumtionen dolda inkomstöverföringar med minimal fördelningspolitisk träffsäkerhet. är det bara de som väljer att ha sina barn på kommunalt finansierad förskola eller familjedaghem som får del av barnomsorgssubventionerna. Familjer där någon av föräldrarna själv vårdar barnen får ingen del av de offentliga subventionerna. Det får inte heller familjer som ordnat sin barnomsorg privat. Vidare får inte familjer som arbetar skift på tider som inte "stämmer" med kommunens öppettider någon del av de offentliga subventionerna. Inte heller familjer som står i kö till den kommunala barnomsorgen får del av samhällets stöd. Totalt handlar det sammanlagt om cirka 90 000 barn eller av alla barn mellan ett och fem år13. Den så kallade Lindbeckkommissionen14uttryckte detta förhållande så här: Framför allt kan inte dagens subventioner av barnomsorg utanför hemmet motiveras från fördelningssynpunkt. Subventionerna till de kommunala barndaghemmen innebär en inkomstöverföring till de av småbarnsfamiljerna som utnyttjar just denna omsorgsform. Subventionerna till de av småbarnsfamiljerna som utnyttjar andra former av kommunalt understödda barndaghem är mindre, medan de av småbarnsfamiljerna som inte utnyttjar någon barnomsorg alls inte får någon som helst subvention. Från fördelningssynpunkt vore ett kontantstöd eller en servicecheck, lika för alla, mer motiverad. En annan möjlighet är skatteavdrag för barnomsorgskostnader. 9.2Dagens system saknar flexibilitet och valfrihet Det nuvarande systemet har också brister ur flexibilitets- och valfrihetssynpunkt. Friheten för föräldrar att välja barnomsorgsform för sina barn är mycket begränsad. För de allra flesta finns bara möjligheten att ha barnen inom kommunalt subventionerad barnomsorg. Många som av någon anledning skulle önska en annan lösning har inte ekonomiska möjligheter till det. är det bara de mest välbeställda som kan välja den barnomsorgsform som passar dem bäst. Med barnens och familjernas behov som utgångspunkt för familjepolitiken är det angeläget att alla har möjlighet att välja den barnomsorgsform som passar de egna förhållandena bäst. Behoven och önskemålen kan naturligtvis variera över tiden och därför ställs stora krav på att samhällets stöd till barnfamiljer är organiserat så att det kan användas på ett flexibelt sätt. 9.3Erfarenheter av vårdnadsbidraget 1994 Den borgerliga fyrpartiregeringen införde ett beskattat vårdnadsbidrag på per barn i åldern 1-3 år.15 Det bidrog till att skapa ökad rättvisa mellan olika barnfamiljer och underlättade för föräldrarna att ordna barnomsorgen utifrån sina egna behov. Långt mer än hälften av alla barnfamiljer som var berättigade till det, valde vårdnadsbidraget under den korta tid det existerade16. av föräldrar med barn som fyllt men ej valde att ansöka om vårdnadsbidrag, helt eller delvis. av dessa föräldrar fick per barn, fick per barn och fick per barn. Storleken på vårdnadsbidraget var beroende av hur många timmar barnet vistades på daghem. Trots att långt mer än hälften av småbarnsföräldrarna aktivt valde denna form av stöd framför en barnomsorgsplats avskaffade den socialdemokratiska regering som tillträdde efter valet stödet . 9.4Svenska folkets åsikt nonchaleras av den socialdemokratiska regeringen Tanken att de minsta barnen mår bäst av att få tillbringa merparten av dagarna med sina föräldrar har ett starkt stöd hos svenska folket. Forskningsgruppen för Samhälls- och Informationsstudier ställde i ett antal enkäter frågan: "Vilken form av vistelse under veckans vardagar skulle du välja om tillgång och ekonomi inte var några hinder?" av de tillfrågade ansåg att barn mår bäst av att vara på förskola. Så många som ansåg att det bästa vore att de minsta barnen vistas hos föräldrarna. I en Skopundersökning redovisades det svenska folkets syn på finansieringen av barnomsorgen. Drygt tusen personer svarade på frågan: "bidrar skattebetalarna med i genomsnitt för varje barn i den kommunala barnomsorgen. Vad tycker Du? Bör man ge ekonomiskt stöd också till de föräldrar som vill ordna sin barnomsorg på annat sätt?" svarade ja och mest positiva var . I en Sifomätning i Kvinna17 om svenska kvinnors attityd till längre föräldraledighet svarade 517 kvinnor mellan på frågan: "Vad tycker du om att med skattepengar ge föräldrar ekonomisk ersättning så att de kan vara hemma med sina barn tills de blir ? Skulle det vara bra eller dåligt?" Mer än två tredjedelar, , av kvinnorna svarade att det skulle vara bra. I enkätundersökning ställdes frågan: "Tycker du att stödet från det offentliga fördelas på ett rättvist sätt mellan olika typer av barnomsorg eller det tycker du att det fördelas orättvist?" Av 5 103 svarande ansåg av alla att det fördelades orättvist, av dem som hade barn. Trots att det inte ges ekonomiskt stöd för att utsträcka föräldraledigheten efter att föräldraförsäkringen upphört väljer åtskilliga föräldrar med stora ekonomiska uppoffringar, ändå att göra det. har den socialdemokratiska regeringen konsekvent nonchalerat alla dessa föräldrars önskemål. 9.5Kommunala folkomröstningar nonchaleras av den socialdemokratiska regeringen Ett av demokratins verktyg är folkomröstningar. När kommuninvånarna själva tar initiativet får de en särskild tyngd. Eller borde åtminstone få det. finns det ett starkt tryck från föräldrar runt om i landet när det gäller valfrihet inom barnomsorgen. I ett femtiotal kommuner runt om i har det bildats föräldragrupper som startat namninsamlingar för att få till stånd kommunala folkomröstningar för valfrihet inom barnomsorgen. Intresset är mycket stort och en bred majoritet av allmänheten stöder föräldrarnas krav. I tre kommuner har folkomröstningar om valfrihet inom barnomsorgen genomförts. Den senaste hölls i kommun , vid vilken röstade för en alternativ lösning inom barnomsorgen. Folkomröstningar om familjers rätt till valfrihet inom barnomsorgen har även genomförts i och kommuner. I röstade för valfrihet i barnomsorgen och i blev motsvarande siffra för rätten till valfrihet. De kommuner som utifrån resultatet av folkomröstningarna ansökt hos den socialdemokratiska regeringen om att få bli försökskommuner för att införa ett ekonomiskt alternativ för den som själv vill vårda sina småbarn får ett konsekvent nej utan särskild motivering. Det är en total statlig styrning av både föräldrar och kommuner. Även om folkomröstningar endast är rådgivande måste de tillmätas stor betydelse och utfallet bör inte nonchaleras på det sätt regeringen gjort. Den demokratiska processens legitimitet bygger på att starka opinionsyttringar tas på allvar. Det är inte svårt att förstå den frustration många föräldrar känner när deras val av barnomsorg inte respekteras och stöds. En majoritet i (alla partier utom Socialdemokraterna och ) stödde en reservation från utbildningsutskottet19 (2002/03: UbU9) med följande formulering: Vi anser att det är viktigt med mångfald och valfrihet inom barnomsorgen. Det som passar den ena familjen passar inte den andra. Därför skall föräldrar ha rätt att fritt välja barnomsorg. Barnomsorgen måste vara välutbyggd, med olika alternativ. Vi är positiva till olika sorters barnomsorg med olika inriktning, i såväl som privat eller kooperativ regi. Valfrihet innebär också en möjlighet för dem som vill i större utsträckning vara hemma med sina barn. Kommunerna måste kunna erbjuda likvärdiga villkor för alla godkända barnomsorgs- och förskoleverksamheter. Med en mångfald av barnomsorgsformer kan olika verksamheter stimulera varandra och bidra till en utveckling av hela barnomsorgen. Detta är en tydlig markering från sida som regeringen valt att helt bortse från. Det kan bara tolkas som en total maktfullkomlighet när inte ens en tydlig markering från sida tas på fullt allvar. 9.7Familjepolitiskt nytänkande - låt föräldrarna välja barnomsorg Den kristdemokratiska politiken utgår från subsidiaritetsprincipen. Denna innebär att politiken byggs "underifrån". Det en liten gemenskap själv klarar av att hantera skall den ansvara för och själv besluta om. De överordnade gemenskaperna skall stödja de små gemenskaperna. För familjepolitikens utformning innebär detta att så många beslut som möjligt, som berör familjen, skall fattas av familjen själv. Ett sådant beslut är valet av barnomsorgsform som enligt vår mening är en föräldraangelägenhet. Vi vill flytta makten över barnomsorgen från riksdags- och kommunpolitiken till föräldrarna. Staten och kommunerna skall underlätta familjens val, inte styra det. Dagens system som utgår från Socialdemokraternas syn på barnomsorg bygger på ett socialistiskt, kollektivistiskt tänkesätt. av stöden till småbarnsfamiljerna har en starkt styrande utformning. Det är en politik som tonar ner familjens och den lilla gemenskapens betydelse. Vi vill, till skillnad från den socialdemokratiska regeringen, ge föräldrar och kommuner resurser för att kunna skapa ekonomiska och praktiska förutsättningar för val mellan olika och flexibla omsorgsformer. Maxtaxan förstärker ekonomin för dem som väljer dagens offentligt finansierade barnomsorg. Den är också starkt styrande. Vi anser att den måste kompletteras med barndagar och kommunalt vårdnadsbidrag som ökar föräldrarnas handlingsfrihet. Dessa system omfattar till skillnad från nuvarande system alla barn. Det ger valfrihet, flexibilitet och rättvisa. Fler valmöjligheter skulle också leda till högre kvalitet i förskolan eftersom trycket garanterat skulle minska när det gäller småbarnsplatserna. Framför allt är det en familjepolitisk reform som tilltror föräldrarna själva att välja mellan heltid, deltid eller ingen tid alls på arbetsmarknaden under olika perioder av livet. Vi vill helt enkelt myndigförklara föräldrarna. 9.8Barndagar - flexibelt och rättvist Vårt förslag: För varje barn som fyllt tilldelas barnets föräldrar eller vårdnadshavare . Varje barndag är värd . Barndagarna kan tas ut som hel, trefjärdedels, halv, fjärdedels eller åttondels dag. För varje veckodag kan också 2, 3 eller 4 barndagsbelopp tas ut, dvs. maximalt per dag. Barndagarna fördelas till vardera föräldern, men kan överlåtas fritt dem emellan. En ensam vårdnadshavare får . Barndagarna kan också om föräldrarna såönskar överlåtas till annan fysisk person som föräldrarna väljer, eller till juridisk person som inte får del av något offentligt stöd för att bedriva barnomsorg. Barndagarna kan tas ut som en plats inom offentligt finansierad barnomsorg nyttjas på deltid, men inte om platsen nyttjas på heltid. Med deltid avses maximalt , för ensamboende enskild vårdnadshavare dock maximalt . Barndagar kan sparas tills barnet fyllt . De kan användas som föräldrapenningdagar tas ut. Vid adoption kan barndagar tas ut när barnet varit hos sina nya föräldrar . Barndagsbeloppen utgör skattepliktig inkomst och är således pensionsgrundande. Syftet med barndagar är att ge föräldrar en ekonomisk möjlighet till mer tid med barnen när de är små. Syftet är också att föräldrars skiftande önskemål gällande barnomsorg bättre ska kunna tillgodoses på ett flexibelt sätt. Ett mål vid utformandet av förslaget har också varit att inte ytterligare bidra till den sneda resursfördelning som föräldraförsäkringen innebär. Barndagarna tar vid där föräldraförsäkringen slutar, dvs efter barnets födsel. Barndagarna kan precis som föräldrapenningdagar tas ut som hel, trefjärdedels, halv, fjärdedels eller åttondels dag. Till skillnad från föräldrapenningdagar föreslås barndagarna även kunna tas ut med 2, 3 eller 4 barndagsbelopp per veckodag. Därmed kan barndagarna/föräldraledigheten både förlängas och förkortas i tiden. Används barndagarna blir alltså ersättningen per dag lägre, används de blir den högre den tid de används. Föräldrarna kan alltså välja att ta ut allt . Vid ett kontinuerligt uttag av maxbeloppet, per dag, räcker barndagarna . Barndagarna kan således kombineras med deltidsarbete. Barndagarna föreslås kunna tas ut som kommunalt (offentligt) finansierad barnomsorg nyttjas på deltid, men inte på heltid. Skälet till att barndagarna inte föreslås kunna nyttjas som en heltidsplats inom barnomsorg är att barndagarna annars blir ytterligare en subvention av den offentliga heltidsbarnomsorgen. Med deltid avses maximalt . Det ger föräldrarna goda möjligheter att kombinera deltidsarbete med barnomsorg och barndagar. För ensamboende föräldrar som dessutom är enskild vårdnadshavare (eller vid växelvis boende har barnen under ordinarie arbetsdagar) bör dock en mer generös gräns gälla. Detta eftersom dessa föräldrar inte har någon att turas om med att lämna och hämta barnen på dagis på samma sätt som två föräldrar kan göra. Barndagarna och vårt förslag om utökad rätt till tjänstledighet för vård av barn aktualiserar frågan om tiden för skydd av föräldrapenning. Dagens system med en över tiden varierande koppling till SGI och en s.k. särskild beräkningsgrund för föräldrapenning i vissa situationer ger upphov till ett komplicerat pusslande för både föräldrar och försäkringskassor. Systemet upplevs också ofta som orättvist mellan olika grupper. Vi vill införa en lösning som förordas i en delrapport till Utredningen om skyddstider för sjukpenninggrundande inkomst (SOU 2003:50). Den innebär i detta fall att föräldraförsäkringen frikopplas från övriga SGI-beroende försäkringssituationer. Till varje barn knyts i stället en rätt till föräldrapenning som följer föräldern tills barnet fyller eller slutar första skolåret. Ersättningsnivån ligger på den nivå som föräldern kvalificerat sig för före barnets födelse. Men den som har en låg SGI kan förstås kvalificera sig för en högre föräldrapenning genom att förvärvsarbeta med högre inkomst under en ny kvalifikationstid. Med denna lösning behöver föräldrarna inte anpassa sig till olika tidsgränser och förvärvsinsatser för att få behålla sin föräldrapenningnivå. Det blir därmed lättare att fördela antalet dagar över hela tidsperioden fram till barnets åttaårsdag. Barndagar enligt detta förslag innebär en väsentligt större frihet än vad som gäller inom föräldraförsäkringen. Där är villkoret att (den ena) föräldern helt eller delvis avstår från förvärvsarbete för att själv ta hand om sitt barn. Barndagarna kan föräldrarna om de såönskar överlåta till någon annan person eller barnomsorgsverksamhet som inte får stöd av kommunen. Föräldrarna kan också som beskrivits förkorta tiden med barndagar och då få en högre ersättning vilket underlättar för den av föräldrarna med högst lön att kunna ta ut föräldraledighet. Möjligheter och effekter med barndagarna Föräldrarna ges stor beslutsmakt över stödet. De kan själva välja ersättningsnivå beroende på de tar ut barndagarna. Möjligt för både ensamstående och sammanboende att korta arbetstiden även efter föräldraförsäkringen och kombinera uttag av barndagar med barnomsorg. Möjligt för båda föräldrarna och för en ensamstående förälder att förlänga tiden hemma med barnet. Möjligt att anlita någon annan för barnomsorgen: privat föräldrakooperativ, grannar, mor- eller farföräldrar, eller barnomsorg på den egna arbetsplatsen. Många nya alternativ kommer att kunna växa fram utifrån familjens önskemål. Barndagarna utgår med samma totalbelopp per barn, vilket gör att den skeva resursfördelningen i föräldraförsäkringen inte permanentas. Ett antal barndagar kan sparas och användas som kontaktdagar under barnets skolår. Kostnaderna för barndagarna motsvarar för en halvårseffekt och för respektive . Med vårt förslag kommer barnens behov och föräldrarnas önskemål att spela huvudrollen. 9.9Reell etableringsfrihet inom barnomsorgen Barn är olika, därför behövs också olika typer av barnomsorg. I syfte att främja mångfald och utveckling av barnomsorgsverksamhet anser vi att full etableringsfrihet ska råda inom barnomsorgen på liknande sätt som gäller för förskoleklass och friskolor. Det innebär att kommunerna ska ha skyldighet att tillhandahålla ett pengsystem som möjliggör för av kommunen godkända utförare att bedriva barnomsorg. Kommunerna har möjlighet att släppa fram denna typ av "friförskolor" eller "fridagis" och ett flertal kommuner har också infört sådana system. Till övervägande del saknas dock reella möjligheter att starta och bedriva barnomsorg i konkurrens med den kommunala i de kommuner som valt att inte nyttja den möjlighet som lagen ger. Vi anser att för barnomsorgsverksamheter som kommunen godkänt skall ett bidrag betalas per barn som inte oskäligt avviker från kommunens egna kostnader per barn i motsvarande verksamhet. Denna förändring inarbetas genom en enkel förändring i skollagen 2 kap. 17 §. Med en sådan förändring kommer en mängd nya enskilt drivna verksamheter att kunna växa fram som tillgodoser föräldrars skiftande behov och önskemål av (extern) barnomsorg när de själva förvärvsarbetar. 9.10Föräldrar ska också kunna få del av de kommunala barnomsorgspengarna i form av vårdnadsbidrag Vårt förslag: Alla barn ges rätt att få del av kommunernas stöd till barnomsorg. Kommunerna skall därför ha skyldighet att erbjuda ekonomiskt stöd även till de föräldrar som själva tar hand om sina barn. Stödet bör förslagsvis uppgå till av den genomsnittliga nettokostnaden för en plats i den kommunala barnomsorgen. Denna möjlighet öppnas genom förändringar i kommunallagen och skollagen. Ersättningen skall utgå till föräldrar vars föräldrapenningdagar och barndagar tagit slut. Totalt skall dock undantas från denna regel och får sparas för att användas senare under barnets uppväxt. Hos många föräldrar finns en stark vilja att få ta del av det offentliga stödet till barnomsorg för att själv ta hand om barnen när de är små. I flera kommuner, som tidigare nämnts, har folkomröstningar genomförts som klart visar detta. I några kommuner finns även en stark politisk vilja att tillmötesgå föräldrarnas önskemål, men detta omöjliggörs alltså av den socialdemokratiska regeringen som vägrar ändra nuvarande lagstiftning. Det formella hindret är kommunallagens generella förbud mot att ge bidrag till enskild. Detta hinder bör skyndsamt undanröjas när det gäller barnomsorg. Ansvaret för att erbjuda barnomsorgsalternativ ligger på kommunerna från det att barnet fyller . Men detta ansvar gäller enligt skollagen enbart " i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov". Denna princip bör därför utökas till att för barn i förskoleåldrarna också gälla med hänsyn till föräldrarnas önskemål om att själva ta hand om sina barn. Det är viktigt att den nivå som finansierar och ansvarar för en verksamhet också kan fatta beslut om hur den ska utformas. Så stärks den lokala demokratin. Kommunerna bör självklart beakta föräldrars önskemål. En förälder som är dagbarnvårdare kan visserligen få ersättning av kommunen för omsorg om egna barn under vissa förutsättningar, t.ex. att föräldern tar hand om minst lika många andra barn som de egna. I vissa fall kan detta fungera bra, men i de flesta fall blir det ett krångligt system som inte i första hand är baserat på föräldrars önskemål. Utgångspunkten för många föräldrars krav är enkel: föräldrarna har rätt till en barnomsorgsplats hos kommunen, dvs. kommunen har ett "kostnadsansvar" för deras barn från det att barnet fyllt ,