ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02Ju447 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra en översyn av 3 § första stycket och 7 § trafikbrottslagen (1951:649). I har det 2003-01-01-2003-06-23 anmälts 1 056 olovliga körningar alternativt olovliga körningar och grovt brott. En tredjedel av de personer som under den tiden rapporterats till polismyndigheten, för nämnda brottslighet, är vaneförbrytare. Det är vanligt att dessa personer, i samband med bilkörning, rapporteras för annan brottslighet. Bilen används alltså som brottsredskap. Dessa personer fäster inget avseende vid att de blivit rapporterade för brott utan fortsätter att begå nya brott. När dom meddelas mot de här personerna är det inte ovanligt att de döms för olovlig körning samt grovt brott i ett stort antal fall. Påföljden bestäms ofta till ett kortare fängelsestraff. Icke behöriga förare är ett riskmoment i trafiken. Enligt är de som saknar körkort inblandade i av alla allvarliga trafikolyckor. För att få frihetsberöva, gripa, anhålla eller häkta en person som är skäligen misstänkt för brott krävs enligt gällande lagstiftning att det för brottet är föreskrivet fängelse eller däröver. Av 3 § första stycket trafikbrottslagen (1951:649) framgår att den som uppsåtligen för ett körkortspliktigt fordon, utan att vara berättigad att föra sådant fordon, döms för olovlig körning till böter. Har personen tidigare innehaft körkort, som blivit återkallat, eller har brottet skett vanemässigt eller är det eljest att anse som grovt må han/hon dömas till fängelse . Enligt gällande lagstiftning finns det således inga möjligheter att frihetsberöva en person som vanemässigt för bil utan att vara berättigad till det. Därför finns det inga effektiva medel för att få stopp på den här brottsligheten. För att minska den här brottsligheten, och trafikfaran, är det viktigt att strafftiden för olovlig körning, grovt brott, ändras på så sätt att fängelse högst ingår i straffskalan. Genom en sådan lagändring kan de här personerna gripas, anhållas eller häktas. De hindras därigenom att begå nya liknande brott och det medför att säkerheten på våra vägar förbättras. Ett annat medel i bekämpandet av den vanemässiga olovliga körningen är att förverka de fordon som används. Bestämmelser om detta finns i 7 § trafikbrottslagen (1951:649). Svårigheten med att tillämpa bestämmelsen är att de bilar som används ofta tillhör, eller i vart fall är registrerade på, andra än den som för tillfället körde fordonet. Förverkande av fordon kan enbart ske från ägaren, 36 kap. 5 § och NJA 2002 s. 310. Det som då måste bevisas är att ägaren har gjort sig skyldig till brott, eller tillåtande av olovlig körning, för att kunna förverka bilen. Detta är mycket svårt att utreda. Ett alternativ vore att den, annan än föraren, som uppger sig vara ägare till fordonet åläggs att visa sin oskuld, eller visa att han gjort på vad som honom ankommit för att hindra att bilen används av körkortslösa. Den senare tekniken används redan vid överlaster där ägaren skall föra s.k. exkulpationsbevisning. Gällande lagstiftning är ett trubbigt instrument i brottsbekämpningen, varför förändring krävs.
mot · GS02Ju452 · 2004-10-05 00:00:00 — Brottsoffers inflytande vid placering av förövare tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att brottsoffer får inflytande över placering av förövare på fängelse eller rättspsykiatrisk klinik. Det finns exempel på att personer vars anhöriga har fallit offer för mördare eller annan våldsverkare känt stor otrygghet och olust då förövaren placerats på anstalt i närområdet. Det är rimligt att samhället visar stor lyhördhet för det behov av trygghet offrets familjer har och därför samråder om på vilken ort förövaren får avtjäna sitt straff eller får sin psykiatriska vård.
mot · GS02Ju453 · 2004-10-05 00:00:00 — Barnkompetens i mål som rör barn tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillföra barnkompetens i mål som rör barn. FN:s konvention om barnets rättigheter, eller som den ofta kallas, antogs av . ratificerade 1990, vilket innebär att vi förbundit oss folkrättsligt att förverkliga den. Enligt konventionen är man barn fram till . Av artikel 3 framgår att det är barnets bästa som ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet. I svensk lagstiftning finns också inskrivet att "när åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver". Det är regeringen som har det yttersta ansvaret för att uppfyller förpliktelserna i konventionen. Det innebär att hela den statliga förvaltningen inklusive alla myndigheter har ett ansvar för att efterlevs. I stort sett alla myndigheter ska delta i arbetet med att förverkliga . Det finns många barn i som far illa på olika sätt . Det gäller barn som är utsatta för misshandel och sexuella övergrepp, barn som kommer i kläm i vårdnads- och umgängesmål, barn som har flytt till och som har egna asylskäl m.fl. Det handlar också om kriminella ungdomar, vars brottslighet ofta är tätt sammanlänkad med sociala problem och missbruk. Vid vårdnadsreformen 1998 behandlades frågan om familjedomstolar eller familjenämnder, med speciell sammansättning och kunskaper i aktuella frågor, borde införas för att behandla vårdnadsmål. Flera remissinstanser var negativa till detta. Regeringen ansåg att ett system med specialdomstolar för familjemål passar dåligt in i den svenska domstolsorganisationen och rättstraditionen. Man ansåg också att det är viktigt att slå vakt om de allmänna domstolarnas breda sakliga kompetens och domarnas överblick över hela det juridiska fältet. Däremot påpekades vikten av att domare som handlägger mål om vårdnad, boende och umgänge har erforderlig kompetens och erfarenhet. Regeringen påpekade att anordnar seminarier om vårdnadsmål som vänder sig till domare vid allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol samt till advokater med erfarenhet av vårdnadsmål. Problemet har dock varit att har saknat medel till kompetensutveckling. När det gäller andra mål än vårdnadsmål, t ex barnmisshandel i allmän domstol eller om en ansökan om LVU vid förvaltningsdomstol, är kunskaper om barn också en förutsättning för att begreppet barns bästa faktiskt skall kunna tillgodoses. Därför är det av vikt att arbetet i mål som rör barn i domstol organiseras så att det förutom juridisk barnkompetens även finns sakkunniga med social, barnpsykologisk och ekonomisk kompetens som kan tillvarata barnets intressen. Detta är en förutsättning om vi menar allvar med allt tal om barns bästa.
mot · GS02Ju457 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om 29 kap. 5 §. I 29 kap. 5 § finns en bestämmelse som säger att vid straffmätningen skall rätten utöver brottets straffvärde i skälig omfattning beakta bl.a. om den tilltalade förorsakas men genom att han på grund av brottet utvisas ur riket. Föreligger sådan omständighet får rätten, om särskilda skäl påkallar det, döma till lindrigare straff än som är föreskrivet för brottet. I vår lagstiftning betraktas det alltså som "men" att inte få bo i . Statistik visar att av de utvisningsdömda får utvisningsbeslutet upphävt och slipper utvisning. I dessa fall har domstolen dömt till lägre straff för att domen innebar utvisning som slutresultatet blir att de ändå får stanna i . Vi anser att möjligheten att utdöma lägre straff då domen även innebär utvisning bör tas bort. Det är inte rimligt att betrakta det som ett straff att bo i annat land än .
mot · GS02Ju459 · 2004-10-04 00:00:00 — Kriminalisering av rymning från fängelse tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att kriminalisera rymningar och rymningsförsök från fängelsestraff. Under den allra har det skett flera uppmärksammade rymningar från svenska fängelser. Förutom att rymlingarna ej sällan utgör fara och säkerhetsrisker för allmänheten kostar det mycket resurstid för de polismän som deltar i arbetet med att fånga rymlingarna. Till det ska läggas samhällets kostnad i form av det polisarbete som p g a rymningarna inte blir utfört, vilket givetvis är svårare att beräkna, men som säkert är betydande. Mot den bakgrunden bör i lagen införas en regel som kriminaliserar rymningar och rymningsförsök från fängelsestraff. Det är vanligt att såär fallet i de flesta andra länder, som t ex i våra nordiska grannländer. I är straffet fängelse , i böter eller fängelse och i böter eller fängelse i upp till tvåår. Det vanligaste straffet är böter eller fängelse i upp till ett eller tvåår, vilket gäller t ex i , , , och . har fängelse , medan i , och gäller böter eller fängelse . I kan straffet för att rymma bli mycket kännbart. "Grundstraffet" är fängelse samt i böter. Om rymningen inkluderar planerat uppror eller hot om användning av vapen eller brandfarliga eller giftiga ämnen ökas straffet till fängelse samt i böter. Om användning av vapen eller brandfarliga eller giftiga ämnen förekommer ökas straffet till fängelse samt i böter. I och är det liksom i inte straffbelagt att rymma från ett fängelsestraff. Med tanke på de konsekvenser som rymningar medför bör det inte längre vara fritt fram att rymma från ådömda straff. Regeringen bör låta utreda vilka påföljder som kan anses vara rimliga vid rymning eller försök till rymning från ett fängelsestraff. Det synes inte helt onaturligt att lägga sig på en nivå jämförbar med våra nordiska grannländers.
mot · GS02Ju460 · 2004-10-04 00:00:00 — Missbruksvård och psykiatrikompetens inom kriminalvården tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av missbruksvård och psykiatrikompetens i kriminalvården. I årets budgetproposition föreslår regeringen ytterligare medel till kriminalvård, psykiatri och missbruksvård. Det ökar möjligheterna att bedriva en aktiv kriminalvårdspolitik, bl.a. att förebygga brott, att förhindra grov brottslighet under verkställighet, att förbereda frigivning och att bekämpa narkotikamissbruk. En av kriminalvårdens viktigaste uppgifter är att bekämpa narkotikamissbruket. passerar en stor del av landets tunga narkotikamissbrukare kriminalvården. Det betyder naturligtvis omfattande problem i våra fängelser då efterfrågan på narkotika är stor och ger fortsatt grogrund för kriminalitet på anstalterna. innebär det också möjligheter, med den självklara ambitionen att ha narkotikafria fängelser, att nå missbrukare och att erbjuda behandling mot missbruket. Konstateras kan också att en stor del av de dömda på anstalterna har varierande grad av psykisk sjukdom och är i behov av psykiatrisk behandling. Antalet intagna med psykiatriska diagnoser har ökat. En del har svåra psykiska störningar och ska vistas på anstalt och är inte dömda till rättspsykiatrisk vård. Detta ställer mycket stora krav på kriminalvården. Parallellt med uppgiften att rehabilitera de intagna från kriminalitet krävs psykiatrisk behandling. Kriminalvårdens tillgång till personal med psykiatrikompetens behöver öka. Regeringen bör således överväga hur kriminalvården ytterligare kan förstärka insatserna för att möta behoven av missbruksvård och psykiatrisk vård och behandling inom kriminalvården.
mot · GS02Ju462 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ta bort preskriptionstiden vid alla brott där livstids fängelse ingår i straffskalan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheten att ta bort respektive förlänga preskriptionstider för andra brott än de som har livstids fängelse i straffskalan. DNA-teknikens framsteg gör det möjligt att lösa mordfall där polisen tidigare misslyckats. DNA-tekniken har använts i och har mer eller mindre revolutionerat polisens arbete. anser att det ska bli lagligt att registrera grova brottslingar i ett DNA-register i likhet med vad som är fallet i flera andra europeiska länder. Att en mördare efter en 25-årig preskriptionstid går fri uppfattas av många som stötande. är personuppklaringsprocenten för brott med dödlig utgång, som mord, misshandel eller dråp . I takt med att tekniken utvecklas borde preskriptionstiden avskaffas helt vid mord. Vi menar att regeringen ska överväga att ta bort preskriptionstiden vid alla brott där livstids fängelse ingår i straffskalan. Barn som utsätts för incestbrott förtränger ofta det inträffade. Det kan medföra att brottet inte uppdagas förrän , kanske inte förrän i vuxen ålder. Då kan brottsoffret behöva ytterligare tid för att överväga anmälan av brottet. Detta motiverar att möjligheten att förlänga eller helt ta bort preskriptionstiden för bland annat incestbrott bör ses över. Det är positivt att regeringen nu i lagrådsremissen En ny sexualbrottslagstiftning föreslår att preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barn ska börja löpa först den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Det är ett steg i rätt riktning. anser dock att man bör överväga att förlänga eller helt avskaffa preskriptionstiden vid sexualbrott mot barn. Om detta finns ytterligare skrivet i motion Barns rättigheter och samhällets skyldigheter. Det finns brott som samhället ser extra allvarligt på. De ovan nämnda är exempel på sådana. Över huvud taget brott mot barn och andra som är satta i beroendeställning till förövaren bör inbegripas i denna grupp. Det förekommer också att utredningar om grov ekonomisk brottslighet tvingas läggas ned på grund av att preskriptionstiden går ut. Möjligen borde även sådan typ av brottslighet förlänas med en längre preskriptionstid . anser därför att en utredning om preskriptionstiders längd bör tillsättas. Skånberg (kd)
mot · GS02Ju463 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en utredning om möjligheten att vidga lagen om tillfälligt omhändertagande av fordonsnycklar eller annat som behövs för färden eller, om så krävs, fordonet, för att förhindra trafiknykterhetsbrott. Regeringen föreslog i proposition 2003/04:159 Tillfälligt omhändertagande av egendom för att förhindra trafiknykterhetsbrott att om det av särskilda skäl kan anses finnas risk för att rattfylleribrott kommer att begås, får en polisman i syfte att förhindra brottet tillfälligt omhänderta fordonsnycklar eller annat som behövs för färden eller, om så krävs, fordonet. Detta tycker är bra. Det är viktigt att lagen medger en möjlighet att förhindra brott. anser att det enligt allmänhetens rättsmedvetande också skulle vara rätt för gemene man att ta bilnycklarna från en person som är i färd med att köra bil berusad. Man skulle göra det för att undvika fara för den som tänker köra, men kanske framför allt för att undvika fara för oskyldiga. Den som kör bil påverkad av alkohol eller andra droger utsätter sitt eget och andra personers liv för allvarlig fara. har genomfört djupstudier över dödsolyckor i , 1997-2000, och konstaterar därvid att minst var femte dödsolycka och nära hälften av alla singelolyckor med dödlig utgång är alkohol- eller drogrelaterade. vill därför tillsätta en utredning med uppgift att utreda möjligheterna att vidga lagen så att om det av särskilda skäl kan anses finnas risk för att rattfylleribrott kommer att begås, får en person i syfte att förhindra brottet tillfälligt omhänderta fordonsnycklar eller annat som behövs för färden eller, om så krävs, fordonet. Det är viktigt att lagar följer allmänhetens rättsmedvetande. En alltför stor diskrepans mellan detta och lagarna kan medföra en misstro för rättsväsendet. Skånberg (kd)
mot · GS02Ju466 · 2004-10-04 00:00:00 — Detta ska ske omgående. Vidare ska kriminalvården utnyttja sin möjlighet att utöva inpasseringskontroll av alla som passerar porten. Det är viktigt inte bara för att mobiltelefoner och vapen inte ska finna sin väg in på fängelserna, utan kanske ännu mer för att hindra att narkotika förs in. Uppvärdera kriminalvårdsyrket och inför bättre kontroll av dem som arbetar inom kriminalvården. Sedan det misstänkts att anställda inom kriminalvården varit delaktiga i förberedelserna till åtminstone en fritagning är det tydligt att behovet av bättre kontroll av dem som ska få anställning inom kriminalvården har vuxit. När en rymning genomförts är det viktigt att samhället och myndigheten reagerar. Den som rymt ska därför sättas under disciplinära åtgärder som kan verka avskräckande från att försöka rymma igen. begär att en lagstiftning mot rymningar kommer till stånd. Om detta vill se en utredning. Rymningar ska vara olagliga eftersom det skulle vara en tydlig signal mot både samhälle och intagna att det inte är acceptabelt att rymma. Rymningar kostar stora belopp för polisen, pengar som borde användas på annat håll. Skånberg (kd)
mot · GS02Ju473 · 2004-10-05 00:00:00 — Rätt till alkotest i samband med omhändertagande av berusad tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätt till alkoholtest i samband med omhändertagande av berusad. Enligt lagen (1976:11) om omhändertagande av berusad får polisman omhänderta den som anträffas så berusad av alkoholdrycker eller annat berusningsmedel att han inte kan ta hand om sig själv eller annars utgör en fara för sig själv eller någon annan. Varje ofrivilligt omhändertagande utgör ett stort intrång i den enskildes integritet, även om det som i det här fallet handlar om att skydda den omhändertagne. Det får aldrig råda någon tvekan om att den som omhändertas enligt lagen om omhändertagande av berusad verkligen är påverkad av alkohol eller narkotika. Därför bör lagen kompletteras med en regel om att varje omhändertagen ska ha rätt att få ett alkoholtest eller motsvarande utfört. Detta för att förhindra att sjukdomssymptom, stress eller andra tillstånd förväxlas med berusning och för att undvika tvister om huruvida den omhändertagne verkligen var berusad. Detta är en angelägen förändring, inte minst eftersom ett omhändertagande kan få oöverskådliga social effekter för den omhändertagne.
mot · GS02Ju476 · 2004-10-04 00:00:00 — Vårdnadshavares roll vid lagföring av omyndig tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skyldighet för vårdnadshavare att närvara vid huvudförhandling där omyndig står åtalad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skyldighet för vårdnadshavare att närvara dååklagare utfärdar strafföreläggande mot omyndig. Personer som blir vittnen till brott kallas regelmässigt till huvudförhandling vid äventyr av vite. Om personerna ändå uteblir riskerar de att bringas till nästa huvudförhandlingstillfälle av polis. Förhållandet understryker den vikt som lagstiftaren tillmäter vår plikt att medverka till att tvister, såväl civil- som straffrättsliga, så långt möjligt klarläggs. Någon motsvarande skyldighet att närvara saknas dock för andra inblandade, t.ex. för vårdnadshavarna till åtalade underåriga. Dessa kallas inte till huvudförhandlingen utan underrättas enbart om den. Det är sedan upp till den enskilde föräldern att avgöra om man skall närvara eller inte. Statistik på hur många föräldrar som står vid sitt barns sida i domstolen saknas såvitt bekant. Uppgifter från företrädare för polisen och rättsväsendet i övrigt antyder dock att vårdnadshavare ofta uteblir. Under alla omständigheter är detta inte lika självklart bland vårdnadshavare som man kan tro. Föräldrarnas närvaro är naturligtvis av oerhörd betydelse för de flesta unga som åtalas. Man kan bara ana hur mycket stödet från föräldrar i en så utsatt och påfrestande situation betyder för den unge. Redan av detta skäl borde vårdnadshavarna ha en skyldighet att närvara på samma sätt som gäller för vittnen. Ett annat skäl är kopplat till det underlag som domstolen skall ta ställning till. I brottmålsprocessen är en viktig del att klarlägga den åtalades personliga situation. Under punkten "personalia" får domstolen en bild av dennes ekonomiska, sociala och ofta också hälsomässiga situation. Informationen är av stor betydelse både vid påföljdsval och vid straffmätning. Det kan ifrågasättas om fullständigheten i detta avseende helt enkelt inte kräver föräldrarnas erfarenheter och ståndpunkter. har naturligtvis föräldrarna stor betydelse vid rehabiliteringen av en ung lagöverträdare. Skall denna bli framgångsrik måste föräldrarna ta aktiv del. Möjligen ger närvaron också föräldrarna bättre förutsättningar att fundera över föräldrarollen och sitt eget ansvar för den uppkomna situationen. Även när åklagare utfärdar strafföreläggande enligt bestämmelserna om unga lagöverträdare saknas skyldighet för vårdnadshavare att närvara. Vårdnadshavarna behöver enligt gällande regler enbart närvara om detta "är möjligt". På samma sätt som gäller vid huvudförhandling bör vårdnadshavarna i detta sammanhang vara skyldiga att närvara. Det kan inte ankomma på den enskilde föräldern att i dessa sammanhang själv välja om man vill närvara eller ej. Skälen för att lagstiftaren skall ställa detta krav på vårdnadshavarna är många och goda. Dessutom saknas starka motstående intressen.
mot · GS02Ju478 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inkomstrelaterade böter för trafikbrott mot hastighetsbestämmelser. I debatten om hastighetens betydelse för trafikolyckor brukar framhållas att de som kör fort statistiskt sett inte är orsak till fler trafikolyckor än andra. Oavsett om detta är korrekt eller inte kan ingen förneka att fart dödar. Risken för dödsfall och svåra skador ökar med hastigheten. Ur preventiv synpunkt bör därför grova överträdelser mot hastighetsbegränsningar ge ett kännbart straff. utgår max i böter för fortkörning, och dessutom kan fatta beslut om indraget körkort vid särskilt grova överträdelser. Indraget körkort är utan tvivel ett kännbart ingripande för de flesta individer. Boten på är däremot olika kännbar beroende på individens ekonomiska situation. För en student eller arbetslös är böter på mycket kännbara och kan medföra stora påfrestningar i ekonomin. För en höginkomsttagare är däremot en sådan bot närmast försumbar. Enligt min uppfattning borde böterna för fortkörning utformas så att de flesta bilister uppfattar dem som en kännbar påföljd, om de ertappas med fortkörning. Huvudorsaken till en skärpning av bötesbeloppen är hastighetens betydelse för konsekvenserna av trafikolyckor, men också rena rättviseaspekter kan läggas på frågan om böternas storlek. Alla trafikanter som överträder lagen skall uppfatta att de får en kännbar påföljd. Fortkörningsbrott borde därför beläggas med dagsböter, så att påföljden står i relation till förmågan att betala. Den som kraftigt överskrider hastighetsbegränsningen borde dömas till dagsböter enligt en stigande skala baserad på inkomst. I gäller dagsböter för fortkörning, vilket har lett till extremt stora bötesbelopp för fortkörande höginkomsttagare. Exempel finns på fortkörare med miljonförmögenheter som dömts till i böter. Det finländska systemet kanske inte är det ideala, men själva principen borde ligga till grund för en utformning av bötesbelopp baserat på inkomsten.
mot · GS02Ju479 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om domstolsväsendets organisation och framtiden för . Domstolsväsendets organisatoriska struktur har diskuterats livligt . pågår en omfattande nedläggning av tingsrätter runt om i landet. Men det finns också planer inom som rör hovrätternas framtid. En av de hovrätter som berörs är i . En tanke som har lanserats är att dela upp domkretsarna för och Kammarrätten i mellan överrätterna i , och . Det hotar fortsatta existens. är en ort med lång och stark tradition som centrum för rättskipning; just grundades . Det är svårt att se att det finns hållbara argument för att den ordningen ska brytas. All verksamhet behöver förnyas och förändras för att anpassas till den nya tidens krav. Men det är inte liktydigt med att verksamheten måste koncentreras till storstadsområdena. Jag är övertygad om att kommer att kunna fylla en naturlig funktion också i ett framtida, reformerat och moderniserat domstolsväsende. bör därför, enligt min uppfattning, bestå som en av domstolsväsendets överrätter. Hur domstolsväsendet organiseras är inte enbart en fråga för utan är ytterst också ett politiskt spörsmål. Var och hur rättsväsendet finns representerat i är av stor betydelse för människors tilltro till rättssamhället. En förändring av organisationen , som skulle innehålla exempelvis en avveckling av , kan få negativa konsekvenser i detta avseende. bör därför sända en tydlig signal i motsatt riktning.