mot · GS02A352 · 2004-10-03 00:00:00 — Åtgärder för att förebygga och komma till rätta med den måste inrymmas i varje skolas åtgärdsplan mot mobbning. Av de 83 316 som påbörjade en universitets-/högskoleutbildning /03 var kvinnor. Samma läsår var fördelningen av de utfärdade examensbevisen mellan kvinnor och män ungefär 64/36. Kvinnor fullföljer utbildningen och tar grundexamen i högre grad än män. Men könsuppdelningen är tydlig. av dem som tog examen /03 inom området undervisning var kvinnor. Men av dem som tog examen inom ämnesområdet teknik var kvinnor, vilket trots allt är en ökning från föregående år. Andelen män har minskat vid lärarutbildningar. I finns 3 993 professorer. Av dessa är endast 592 kvinnor. Detta är nedslående, men inom forskarutbildningen ser det mer hoppfullt ut. skedde visserligen endast en svag ökning av andelen kvinnor bland nybörjarna i forskarutbildning. /83 var andelen kvinnor och var den . Den stora ökningen av andelen kvinnor skedde istället . /92 har andelen ökat , från //03. Den ökade andelen kvinnor i forskarvärlden bör avspegla sig i ett ökat antal kvinnliga professorer framöver. Det är positivt att antalet kvinnliga disputerade forskare och doktorander har ökat så markant . Många kvinnor har dessutom visat ett stort intresse för tvärvetenskaplig forskning, vilket är berikande för hela forskarvärlden. Det är däremot anmärkningsvärt att kvinnliga doktorander ofta upplever sig diskriminerade på grund av sitt kön. Det är tydligt att könsmaktstrukturerna är starka i den akademiska världen. Det är inte ovanligt att kvinnor som söker sig till forskarutbildningar blir tillfrågade ifall de tänker skaffa barn. Många kvinnliga doktorander betraktar det som uteslutet att bli gravida och få barn de går sin utbildning. Att bilda familj blir ett hinder i utbildningen för kvinnor men anses inte utgöra något hinder för männen. Att doktorera innebär vanligen att man finansierar sina studier via utbildningsbidrag och via doktorandtjänst. Den som är anställd som doktorand (har doktorandtjänst) omfattas av avtalsenliga förmåner utöver det lagstadgade grundskyddet. Dessa inkluderar bland annat avtalspension, arbetsskadeförsäkring samt ersättning vid sjukdom och föräldraledighet. Den som är anställd som doktorand uppfyller också arbetsvillkoret för ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Den doktorand som går på utbildningsbidrag är däremot inte berättigad till samma sociala förmåner som en anställd doktorand. Utbildningsbidraget är pensionsgrundande men ger inte underlag för sjukpenning eller a-kassa - detta trots att utbildningsbidraget är skattepliktigt. Som doktorand med utbildningsbidrag har man rätt att behålla detta i händelse av sjukdom eller graviditet. Så fungerar det dock inte i praktiken. Utbildningsbidraget finansieras av lärosätet eller externa finansiärer, såsom forskningsstiftelser och . Forskare ansöker således om dessa anslag för att kunna bedriva forskning, inte för att betala doktoranders föräldraledighet. Då bidragsgivarna förväntar sig en redovisning av hur medlen använts, ser inte forskningshandledare och kolleger med blida ögon på om en doktorand tar dessa medel, avsedda för forskning, i anspråk för exempelvis föräldraledighet. Det finns således ett motstånd från universitetens sida till att anta unga kvinnor med uttalade planer på att bilda familj. Detta förhållande medför att i synnerhet unga kvinnor måste välja mellan att antingen forska eller bilda familj. Detta rimmar mycket illa med regeringsförklaringens löften om att "fler ska gå vidare till forskarutbildning" och att "förbättra villkoren för ensamstående och studerande föräldrar". Högskolan har en viktig uppgift när det gäller att skapa ett mer jämställt samhälle. Många av framtidens opinionsbildare och beslutsfattare inom både privat och offentlig sektor finns på våra högskolor. Högskolan har därför ett särskilt ansvar för att erbjuda studenterna de förutsättningar som krävs för att attityder och normer skall förändras. I högskolornas jämställdhetsarbete bör jämställdhetsplanerna vara ett viktigt inslag. Beklagligt nog saknar många högskolor en jämställdhetsplan. Detta måste åtgärdas. har här en viktig uppgift att se till att planerna är verksamma instrument i vardagen. I och med antagandet av lagen om likabehandling av studenter i högskolan ses det nu som en självklarhet från lagstiftarens sida att studenterna skall åtnjuta samma rättsliga skydd som anställda vid högskolan. Studiestödet/studiefinansieringen måste ses över så att inte ensamstående med barn missgynnas i en studiesituation utan att det är möjligt att fullfölja studierna i kombination med aktivt föräldraskap. 10.3Lika möjligheter för fritidsintressen Det är viktigt att kvinnor och män, pojkar och flickor ges likvärdiga möjligheter och förutsättningar att utöva aktiv idrottsverksamhet. Kvinnoidrotten tilldrar sig fortfarande ett betydligt mindre intresse än motsvarande idrott för män. Det gäller såväl i massmedier som när det gäller fördelning av anslag. Arbetet med att påskynda idrottens jämställdhetsarbete är mycket viktigt. Både mäns och kvinnors kunskaper, erfarenheter och värderingar bör tillvaratas och påverka idrottens utveckling. Inom Riksidrottsstyrelsen och övriga centrala verksamma organ råder en jämn könsfördelning. Idrottsrörelsen bör särskilt uppmärksamma jämställdhetsaspekten vid fördelningen av det statliga stödet till idrotten på olika nivåer. Kommuner måste också beakta detta vid sin fördelning av bidrag till föreningar och organisationer. Det är uppenbart att ridskolorna/ridklubbarna, vars utövare till största delen är tjejer, oftast har svårare att hävda sina intressen gentemot de "manliga" idrotterna som fotboll, ishockey m.m. Liknande problem finns givetvis för andra kvinnodominerade idrotter som t.ex. simning. Trots klara direktiv från till specialidrottsförbunden finns det en uppenbar risk att de kvinnodominerade idrotterna missgynnas vid förbundens fördelning. En utredning gjord av visar att pojkar och män är kraftigt överrepresenterade i musiklivet, trots att båda könen uppenbart har samma intresse för både utövande och lyssnande på musik. Bland annat anges att ojämlikheter i fördelningen av kommunala stöd till fritidsverksamhet kan vara en av orsakerna till skillnaden. En oberoende utredning bör tillsättas som belyser verkligheten för hur de kvinnodominerade idrotterna ser ut i förhållande till "grabbsporterna". 11Delat ansvar för barn och hem Åtta av tio svenskar anser att ansvaret för familjens uppehälle bör delas lika mellan makar/sambor. Den faktiska verkligheten är dock att endast i drygt var tionde familj delar paret lika på de tyngsta och mest tidskrävande sysslorna när det första barnet kommer. Den mest jämställda arbetsfördelningen finns bland unga par utan barn, men när barnen kommer ökar kvinnornas arbetsbelastning alltmer och denna arbetsfördelning kvarstår när barnen flyttat hemifrån. För att få ett jämställt hemmaliv krävs att arbetet med hem och familj synliggörs och att mannen och kvinnan delar på ansvaret för det. Historiskt sett har det varit kvinnorna som utfört de flesta arbetsuppgifterna i hemmet som obetalt arbete. Samhället har inte värderat hemarbetet med pensionspoäng eller sjukförsäkringsförmåner. arbetar de flesta kvinnor utanför hemmet men utför ändå det mesta av hemarbetet. Enligt SCB:s tidsanvändningsundersökning ansvarar kvinnorna för av hemarbetet. Hemarbetet fördelas över dag- och samt . Att kvinnor ansvarar för den större delen av hemarbetet innebär därmed att gränsen mellan arbete och fri tid suddas ut. Till skillnad från förvärvsarbetet har hemarbetet inga tydliga avgränsningar eller pauser. När jämställdhet inte mäts i timmar och minuter, utan mer hur det känns, blir resultatet lite annorlunda. Det visar en undersökning som sociologerna i har gjort av familjer med barn . En tredjedel av familjerna tycker att jämställdheten är "helt naturlig" och innebär ett delat ansvar, även om båda inte gör lika mycket. Den gruppen är mest nöjd. Minst nöjd är den tredjedel som har en mer traditionell uppdelning av hushållsarbetet. I den tredje gruppen pågår ständiga diskussioner och överenskommelser om vad som skall göras och vem som ska göra det. Kvinnorna är mest drivande i att leva upp till jämställdhetsnormen. Den gruppen tycker det fungerar halvdåligt. Undersökningen visar på vikten av att inte bara mäta kvantitet utan också kvalitetsaspekter för att få en heltäckande bild. Synen på jämställdhet börjar i hemmet, och barnen lär sig tidigt av sina föräldrars könsroller. Enligt forskarvolymen hjälper både döttrar och söner till mer i hemmet om pappan tar det största ansvaret för hushållet. Om mamman i sin tur tar det största ansvaret för reparations- och utomhusarbete hjälper döttrarna till mer med den typen av uppgifter. Detta påverkar i sin tur barnens syn på jämställdhet. För att jämställdhet skall uppnås är det alltså viktigt att både mans- och kvinnorollerna förändras och möter varandra i gemensamt arbete för hem, familj och samhälle. Undersökningar visar att många mammor och pappor skulle vilja ägna mer tid åt barnen främst när de är små. Yngre män uttrycker att de ser framför sig ett liv där det ryms tid för både familj och yrkeskarriär. Unga människor söker hitta en livsrytm som trots ofta stressiga arbeten ger nödvändiga pauser för ett helhjärtat föräldraengagemang. Det är samhällets uppgift att stödja deras möjligheter till detta. En jämnare fördelning mellan förvärvsarbete och vård av barn skulle medföra många positiva effekter när det gäller ökad familjestabilitet, jämställdhet och inte minst när det gäller förbättrad kontakt mellan pappor och barn. Statistiken visar att det är kvinnorna som har huvudansvaret för barnen. De står för av de uttagna dagarna i föräldraförsäkringen medan männen står för . En studie som genomförde 2001 bland akademikermän som hade barn visade att inte tagit någon pappaledighet alls. hade varit pappalediga . I en undersökning som genomförts bland nyutexaminerade akademiker har frågat hur länge de önskar vara föräldrarlediga. av männen uppger att de vill vara hemma . nöjer sig med att vara hemma under pappamånaden och lika få, , vill inte alls vara pappalediga. För barnets utveckling är det viktigt att stimulera pappan att ta mer av föräldraledigheten. Det är dock självklart att mamman och pappan själva skall besluta om vem som skall vara barnledig under vilken period. Familjers omständigheter ser olika ut, därför blir också uttaget av föräldraledigheten olika fördelat. Moroten är alltid bättre än piskan. Istället för att styra familjernas val med ekonomiska bestraffningar eller regleringar tror vi kristdemokrater på att undanröja de argument som finns för pappor att inte ta ut en större andel av föräldraledigheten. Ett sådant argument är det ekonomiska. Eftersom pappor i regel tjänar mer än mammor är det ekonomiskt svårt för många familjer att låta pappan vara föräldraledig . Det är därför bra att regeringen äntligen föreslår en höjning av taket i föräldraförsäkringen till 10 basbelopp. anser att det bör vara 11 basbelopp. föreslår också att den lägsta ersättningen i föräldraförsäkringen ska höjas till . Vi anser att det är fel väg att gå att lagstadga om ytterligare en eller flera pappamånader. En enda lösning passar inte alla. Målet måste vara att pappor ska vilja vara hemma med sina barn, inte att de ska tvingas att ta ut tiden. Studier bör göras av det varierande uttaget av pappaledighet över landet för att identifiera stimulerande faktorer för ett ökat uttag. Som arbetsgivare bör den offentliga sektorn vara goda föredömen och gå före i arbetet att på olika sätt uppmuntra manliga anställda att ta ledigt med sina barn. Det förbättrar också kvinnors ställning på arbetsmarknaden om vård av barn verkligen blir båda föräldrarnas självklara val. Även efter avslutad föräldraledighet måste samhället betrakta det som en vinst att anställda lyckas förena arbetsliv och familjeliv på ett bra sätt med t.ex. flexibla arbetstider. Fungerar familjelivet bra höjs också prestationsförmågan på jobbet, vilket är en vinst för såväl arbetsgivare som familj. Stat och kommun bör tillsammans med näringslivet och de fackliga organisationerna ta sin opinionsbildande roll på allvar för att kraftfullt förändra andelen föräldralediga pappor och synen på föräldraledighet. Detta kan göras genom en nationell kampanj. En sådan kampanj skulle, tillsammans med ett vidare opinionsarbete rörande familj och arbetsliv, kunna rymmas inom ramarna för EU:s handlingsprogram för jämställdhet där ett av de prioriterade temaområdena är "att förena arbete med familjeliv". Kvinnor jobbar ofta deltid när barnen är små. Endast var tjugonde man har av familjeskäl arbetat deltid mer än i sträck. I en genomförd studie om svenska företags attityd till mannens föräldraledighet framkom det att en mycket stor del män motarbetas passivt eller aktivt av sina arbetsgivare. upplever de även en negativ attityd från arbetskamrater. Undersökningen visar vidare att av de företag som deltog i undersökningen är uttalat positiva till att pappan tar ut sin föräldraledighet. Här är det viktigt med ett opinionsbildande arbete för att arbetsgivare skall betrakta föräldraledighet som kompetenshöjande för individen och därmed uppmuntra densamma. Dessutom bidrar en positiv syn på föräldraledighet även till att arbetsgivaren får lojala och nöjda medarbetare. 11.2Rätten att välja barnomsorgsform När barnomsorg utanför hemmet behövs, är det viktigt att föräldrarna har möjlighet att välja det som passar barnets och familjens behov bäst. En viktig jämställdhetsfråga är därför omfattningen och utformningen av stödet till barnfamiljerna. Ett stöd som utformas så att det blir ekonomiskt möjligt för såväl kvinnor som män att prioritera barnen är vad många föräldrar önskar. Därför behövs en familjepolitisk reform som skapar utrymme för mer tid för barnen. De initiativ till lokala folkomröstningar som ett antal kommuner har genomfört för att utröna intresset för en barnomsorgspeng visade på ett stort gensvar. uppmanar regeringen att ställa sig positiv till dessa lokala initativ. Införandet av maxtaxan har förstärkt de ekonomiska skillnaderna mellan de som nyttjar kommunalt finansierad barnomsorg och de som löser sin barnomsorg på egen hand. Dessutom har maxtaxan redan lett till sämre kvalitet inom förskolan i form av större barngrupper på många håll i landet. Maxtaxan innebär att alla andra val än daghem starkt diskrimineras ur ekonomisk synvinkel. Regeringen klargör syftet med maxtaxan när man skriver: "I nuvarande arbetsmarknadsläge, med en stigande efterfrågan på arbetskraft på många håll, inte minst inom vård och omsorgssektorn, skulle maxtaxan kunna bidra till att sysselsättningen kan fortsätta öka och arbetslösheten minska." Barnens och kvinnornas behov sätts i bakgrunden och arbetsmarknadens behov i förgrunden. Det är uppenbart att regeringen avser att fler kvinnor skall arbeta mer inom vården och därmed få mindre tid tillsammans med sina barn. politik utgår, till skillnad från regeringens, från synen på barnen och föräldrarna som individer med olika behov och önskemål. vill att föräldrarna ska kunna tillbringa med sina barn. Därför inför vi efter föräldraföräkringen. Dessutom anser vi att kommunerna ska ha skyldighet att erbjuda ekonomiskt stöd även till de föräldrar som själva tar hand om sina barn. Ersättningen kan utgå till föräldrar vars föräldrapenningingdagar och barndagar tagit slut. Totalt ska dock undantas från denna regel och får sparas för att användas senare under barnets uppväxt. Förslaget ökar valfriheten för familjer att kunna välja att tillbringa tillsammans med barnen. Hemarbete måste få ett meritvärde på arbetsmarknaden. Hemarbete ställer stora krav på organisation, simultankapacitet och ekonomisk planering. Hemarbete med barn måste betraktas som den viktiga samhällsinsats det faktiskt är. Skall fler män lockas att ta ett större ansvar för hemarbetet och omsorgen om barnen måste statusen för hemarbete höjas på olika sätt. Den negativa bild som getts av hemarbete är därför en viktig förklaring till mäns svaga intresse för jämställdhetspolitik. Ekonomiska beräkningsgrunder och teorier tar inte alltid hänsyn till oavlönat arbete trots att det utgör en stor samhällsinsats. BNP-måttet omfattar inte hemarbete. Därmed fångar detta mått inte en väsentlig del av det arbete som utförs. bör ta initiativ till internationella överenskommelser som gör att hemarbete kan ingå i eller komplettera BNP-måttet. En speciell form av arbete i hemmet är anhörigvård. Detta arbete kan också ske i annans hem. Anhörigvård utförs oftare av kvinnor än män. Inte heller detta, ofta mycket krävande arbete, genererar pensionspoäng eller värderas som meritgrund. anser att detta måste förändras. Uppdraget som familjehem och fosterförälder måste godkännas som ett arbete med rätt till social, ekonomisk och rättslig trygghet. Arbetsdomstolen har slagit fast att familjehemmen inte presterar arbete för någon annans räkning, vilket är en generell utgångspunkt för ett anställningsförhållande. anser att familjehemmen utför en mycket viktig uppgift och att uppgiften som fosterförälder bör betraktas som förvärvsarbete. 11.4Att vara förälder - ett livslångt projekt menar att jämställdhet inte bara är något som är bra för de vuxna utan självklart även för barnen. Båda föräldrarna har lika stort ansvar för barnens välbefinnande såväl som rätt och skyldighet att delta i barnens omvårdnad och fostran. Pappornas betydelse när det gäller barns uppväxt och fostran har länge undervärderats. Fäder måste uppmuntras till att ta aktiv del i sina barns liv. ser positivt på att kommuner och landsting erbjuder alla föräldrar föräldrautbildning, oavsett bostadsort. Mammor går i stor utsträckning på föräldrautbildning, och det är därför viktigt att man vid inbjudan informerar om pappans viktiga roll. Utbildningen skall inte enbart omfatta tiden före födelsen och småbarnsåren, utan strävan bör vara att föräldragrupperna består . För blivande pappor och mammor som känner sig osäkra i sin nya roll kan en personlig i form av en erfaren förälder och tillika mogen vuxen erbjudas som samtalspartner. Såväl föräldrautbildning som mentorskap kan organiseras via ideella organisationer, landsting och/eller kommun. Familjestabilitet bör vara ett politiskt mål, i första hand för barnens skull. Barn behöver båda sina föräldrar. Detta innebär att de övergripande förutsättningarna för familjer skall vara så goda som möjligt. Lagstiftning och sociala och ekonomiska stödformer bör utformas med utgångspunkt från att stabila familjerelationer är bra och eftersträvansvärt. När krisen i ett förhållande kommer skall man snabbt kunna få hjälp. vill ha en väl utbyggd och kostnadsfri familjerådgivning. Familjerådgivningen bör även ha resurser att erbjuda rådgivningssamtal i förebyggande syfte, inte bara i en krissituation. skiljer sig ungefär 21 000 gifta par i , enligt statistik från . Ännu fler sambopar flyttar isär, vilket inte syns i statistiken. Vid många separationer finns också barn i förhållandet. ökade andelen barn som bor hos en ensamstående förälder från . Var tredje 18-åring har föräldrar som separerat en eller . Fenomenet med "den frånvarande pappan" utgör ett stort problem i med omfattande familjesplittring. av barnen har efter skilsmässan/separationen förlorat kontakten med sin biologiska pappa. Detta är mycket olyckligt, såväl för barn som för pappor. ändrades bestämmelser om vårdnad m.m. (prop. 1997/98:7, bet. 1997/98:LU12). Ändringarna syftar till att bereda vägen för en ökad omfattning av gemensam vårdnad och betona principen om barnets bästa. Negativa konsekvenser av den nya lagstiftningen har synliggjorts, där barnet kommer i kläm. Mycket tyder på att barnens synpunkter och önskemål sällan tillvaratas. I de fall där mannen utsatt kvinnan eller barnet för våld bör inte gemensam vårdnad övervägas. Forskning visar att våldsutövande män utnyttjar barnet för att fortsätta förföljelsen av kvinnan. Forskning visar också att våldet mot barn och kvinna ofta fortsätter vid umgängestillfällena. anser att en utredning bör tillsättas som ser över lagstiftningens följdverkningar. Vid vårdnadstvister bör nämndemän av båda könen finnas företrädda vid rättegången. Här kommer ofta olika synsätt till uttryck och den samlade kompetensen från såväl manliga som kvinnliga nämndemän ger bästa förutsättning för bra beslut. Avgörande för fortsättningen är ofta hur den efter en skilsmässa gestaltar sig och vilka rutiner som då skapas. Vid tillfällen när livet ställs på kant och kraftigt förändras kan det vara svårt att skapa hållbara strukturer. Ett stödprogram för pappor som stärker dem att bibehålla kontakten med sina barn och att praktiskt kunna genomföra detta skulle för många utgöra en värdefull insats. Programmet kan organiseras via familjecentrum eller socialtjänst. Regeringen bör initiera en försöksverksamhet i några kommuner. 12Frihet från könsrelaterat våld Den yttersta bristen på jämställdhet tar sig uttryck i det ökande våldet mot kvinnor. Även på arbetsplatser utsätts kvinnor och också män för sexuella trakasserier. EU har en gemensam definition av vad sexuella trakasserier innebär: "oönskat beteende av sexuell natur som uttrycks fysiskt, verbalt eller 'icke-verbalt'". Detta kommer fortsättningsvis att betraktas som könsdiskriminering, och därmed flyttas brottet från till jämställdhetslagstiftningen. Via jämställdhetslagen kan den drabbade snabbare få sin sak prövad via fackliga förhandlingar eller genom en anmälan till JämO. ser positivt på att EU driver på i denna sak. Det är helt oacceptabelt att kvinnor skall behöva leva med risken att utsättas för våld och övergrepp. I betänkande 1999/2000:JuU3 beslutades om en ändring av fridskränkningslagen. Det är uppenbart att dessa förändringar inte var tillräckliga. hävdade i enlighet med Lagrådets yttrande att lagen om fridskränkningsbrott ger stora tolkningssvårigheter. Det är otillfredsställande att riksdagsmajoriteten stiftar lagar som innehåller uppenbara brister och som inte blir det stöd för misshandlade kvinnor som krävs. anmäldes 64 937 fall av grov misshandel, därav mot barn 7 589 och mot kvinnor 22 393. Totalt anmäldes 10 070 sexualbrott, varav 2 560 var våldtäkter. Detta är en markant ökning . Då anmäldes 61 631 fall av grov misshandel, därav mot barn 7 265 och mot kvinnor 21 504. Totalt anmäldes 9 786 sexualbrott, varav 2 184 våldtäkter. En anledning kan vara den ökade konsumtionen av alkohol. Det bör i sammanhanget noteras att endast var femte anmälan leder till åtal och mörkertalet är stort. Polis, åklagare, socialtjänst och hälso- och sjukvården brister fortfarande i rutiner och hantering av ärendena. Samarbetet mellan myndigheterna behöver fördjupas och handläggningen bli effektivare. Hela rättsapparaten måste arbeta snabbare. Polisens minskade resurser innebär ett urholkande av rättssäkerheten, och därför anslår betydligt mer resurser till rättsväsendet i sitt budgetförslag. Välutbildade poliser med kunskaper om orsakerna till våldsbrott och om hur våldet påverkar offret kan positivt bidra till kvinnans fortsatta agerande och hennes möjligheter att bli av med det ständiga hotet om misshandel, innan det är . Både polis och åklagare kan fortfarande göra mycket mer i arbetet med att bekämpa våld mot kvinnor. Den redovisning av en inventering i 11 av 21 polismyndigheter som har överlämnat till regeringen visar bl.a. att alltför stort ansvar läggs på den enskilda polisen. Videokamera används endast i vissa polisdistrikt. Detta är en bra metod för att säkra bevis under förutsättning att kvinnan inte motsätter sig att bli filmad. Vikten av att dokumentera misshandelsskador kan inte nog understrykas. anser att videofilmning för att dokumentera misshandel bör användas i alla polisdistrikt. Droger är inblandat i mycket av kvinnovåldet. Två tredjedelar av våldsbrotten mot kvinnor begås inomhus av en för kvinnan tidigare bekant person.