mot · GS02So605 · 2004-10-05 00:00:00 — Det måste även snabbt skapas ett helt nytt system för att hjälpa människor som har hamnat i en långtidssjukskrivning. Insatserna bör fokusera på individens specifika problem, förutsättningar och möjligheter med denne som en aktiv deltagare i sin egen rehabiliteringsprocess. Den omfattande satsningen på en ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring, som vill genomföra, är nödvändig. Den socialdemokratiska regeringen har varit emot en nationell vårdgaranti. I socialutskott har vänstermajoriteten avslagit förslag om en nationell vårdgaranti vid inte mindre än elva tillfällen. Men i årets budgetproposition avsätter regeringen sammanlagt till en nationell vårdgaranti . Införandet av vårdgarantin kommer att påbörjas först . Inom senast ska då en behandling ha påbörjats, men det är inte säkert att det blir i patientens hemmalandsting. Löftet är till en början bara att behandlingen ska ske någonstans i . I övrigt har regeringen ännu inte preciserat vårdgarantins innehåll. Risken är stor att regeringens förslag till nationell vårdgaranti blir en misslyckad reform som förleder patienterna att tro att vårdköerna snart är borta. , presenterade ett gemensamt förslag till nationell vårdgaranti som preciserar hur reformen ska införas och vilka krav som vårdtagarna kan ställa på vårdgarantin. Förslaget till nationell vårdgaranti slår fast att: kontakt ska garanteras med vårdcentral/primärvården som kontakten tas besök hos distrikts- eller husläkare ska ske senast efter det att kontakten tagits, då vårdgarantin är fullt genomförd besök hos annan specialist ska ske behandling ska ske efter det att beslut om sådan fattats. När inte det "egna sjukhuset" kan ge vård ska patienten aktivt erbjudas vård inom det egna , i ett annat landsting eller hos annan vårdgivare. Det åligger hemlandstinget att se till att patienträttigheten uppfylls. De allmänt omfattade slutsatserna från är utgångspunkt också för den nationella vårdgarantin. Det innebär att vårdbehoven och inte den för varje tillfälle aktuella kösituationen ska avgöra inriktning och prioritering. Den vårdgaranti de borgerliga partierna föreslår ersätter inte eller står i motsats till valfrihet i vården. Patientens valfrihet ska inte vara bunden till "det egna" sjukhusets möjligheter att ge vård . Valfriheten ska omfatta hela landet och får inte begränsas till ett geografiskt eller administrativt område. vill därför att patienten ska ha rätt till: fritt val av distriktssköterska, läkare, sjukgymnast, barnmorska och arbetsterapeut fritt val av vårdcentral, sjukhus eller motsvarande "second opinion" (få en förnyad oberoende medicinsk bedömning). I hälso- och sjukvårdslagen 2 a § HSL uttrycks de krav som särskilt ska ställas på hälso- och sjukvården, som att vården ska vara av god kvalitet, vara lätt tillgänglig, bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet och främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen. Inget sägs uttryckligen om att vården ska ges . och övriga borgerliga partier anser att hälso- och sjukvårdslagen ska slå fast kravet att hälso- och sjukvården ska ges . På så sätt får den nationella vårdgarantin det stöd i lag som gör att patienten kan ställa krav på sjukvårdshuvudmannen. Den nationella vårdgarantin omfattande alla medicinskt motiverade diagnoser ska vara fullt genomförd inom tvåår. De långa köerna, bristen på personal på många håll och den tid det tar för att genomföra nödvändiga förändringar både vad avser organisation och arbetsformer gör att vårdgarantin byggs ut i två steg. I det första steget ingår de diagnoser och behandlingar som omfattades av den nationella vårdgaranti som den borgerliga regeringen införde 1991-1994 samt ytterligare ett 10-tal behandlingar främst för barn och äldre. För att kunna förbättra vården och ge alla vård är det viktigt att ta tillvara alla goda krafter. Det handlar om sjukvårdspersonalen och nya entreprenörer, men också om att förbättra landstingens egen verksamhet. Det har i vetenskapliga studier också visats att det svenska sjukvårdssystemet borde kunna prestera betydligt bättre resultat men för detta är konkurrens och mångfald nödvändigt. Alla människor är olika och har varierande vårdbehov. Allt fler är mer informerade om sin sjukdom och olika behandlingsmöjligheter . Det leder till att kraven på vården och dess innehåll ökar. Nya vårdformer behöver därför utvecklas för att möta dessa behov. Det kan endast ske genom att det ges möjlighet för många att delta i utvecklingsarbetet. Därför är en mångfald av vårdgivare nödvändig. Vårdgarantins roll är därför inte bara att stärka patientens rätt och garantera vård , utan också att stimulera till utveckling och reformer. Genom valfriheten styrs resurserna till de vårdgivare som patienterna själva väljer. Socialdemokraternas agerande visar att de saknar insikt om dessa förhållanden. De säger sig vara för mångfald i vården men i realiteten så motarbetar de den. Stopplagen, som förhindrar landstingen att själva bestämma över sin sjukvårdsorganisation, är ett dråpslag mot nytänkande och förnyelse inom vården. , utvecklar förslaget till en nationell vårdgaranti i en flerpartimotion - 2004/05:So642. har det skett en neddragning av antalet platser på landets förlossningskliniker. Bristen på barnmorskor har varit stor. I mer glesbefolkade områden i landet har små - men fullt fungerande - förlossningskliniker lagts ner. Bristen på tid är ett genomgående problem inom mödra- och förlossningsvården. Även i eftervården behövs mer tid för den nyförlösta mamman och barnet. vill därför införa en nationell BB-garanti som kompletterar den nationella vårdgaranti som de borgerliga partierna är överens om att införa. BB-garantin består av två delar - en platsgaranti och en förlossningspeng. Platsgarantin innebär att kvinnan på mödravårdscentralen gör upp om plats på förlossningsklinik och BB. Vidare är kvinnan och barnet garanterade minst på BB innan hemgång, om såönskas. Kvinnan ska dessutom vara garanterad ett kontinuerligt stöd av sin barnmorska under mödra-, förlossnings- och eftervården. Förlossningspeng innebär att ersättningen går till den förlossningsavdelning som kvinnan väljer. Från den första kontakten med mödravårdscentralen, under förlossningen och i eftervården ska den gravida kvinnan vara garanterad plats och stöd av sin barnmorska genom en uttrycklig platsgaranti. BB-garantin kommer att förbättra kontinuiteten mellan mödra- och förlossningsvård. Allt för att ge bättre stöd, delaktighet och trygghet för blivande föräldrar. Förlossningspengen innebär att ersättningen följer med kvinnans val av förlossningsklinik. Då ges förlossningsklinikerna betydligt större möjligheter att planera och utveckla sin verksamhet. har i motion 2003/04:So640 ett yrkande kring införandet av en BB-garanti, som ännu inte hunnit behandlas i socialutskott. 11Öka mångfald och valfrihet - understöd förnyelse slår vakt om en gemensam finansiering av vården, men är öppna för alternativa utförare. En ökad mångfald av vårdgivare ger patienterna större valmöjligheter och understödjer förnyelse, effektiviseringar och utveckling av hälso- och sjukvården. Privata, kooperativa och ideellt drivna alternativ bör därför ges förutsättningar att utvecklas. En mångfald av vårdgivare ökar möjligheterna att säkra tillgången på kvalificerad personal. Det behövs kortare beslutsvägar, ökat reellt inflytande, större personligt ansvar och förbättrade utvecklings- och karriärmöjligheter. Vården behöver också ett tydligare ledarskap. Endast på detta sätt kan vårdyrken attrahera nya medarbetare. Dessa förändringar kan skapas dels inom den offentligt drivna hälso- och sjukvården och dels inom alternativa produktions- och organisationsformer. Lagen om offentlig upphandling () passar inte alltid i tjänstesektorn. Det gäller till exempel då vårdpersonal vill "knoppa av" och driva verksamhet i egen regi. anser att bör förändras så att lagstiftningen inte utgör ett hinder för förverkligandet av goda idéer. Det krävs en anpassning av till hälso- och sjukvårdsverksamhet, och anser därför att regeringen bör lägga fram ett förslag till ett särskilt regelverk för upphandling av hälso- och sjukvårdstjänster. Den socialdemokratiska regeringens viktigaste fokus har varit att driva en ideologiskt präglad debatt kring hälso- och sjukvården i syfte att värna systemet framför patienternas behov. Man kan misstänka att det rigida motståndet mot förnyelse och utveckling inom sjukvården skapats för att avleda uppmärksamheten kring riktigt svåra frågor. Frågor som hur vården ska klara att utbilda, rekrytera och behålla kvalificerad personal? Den socialdemokratiska regeringen har heller inga klara besked till vårdens företrädare och personal och medborgarna kring hur den långsiktiga finansieringen av sjukvården ska gå till. Det politiska valsandet kring den så kallade stopplagen är det främsta uttrycket för den socialdemokratiska regeringens misslyckade sjukvårdspolitik. Debattklimatet har präglats av konstgjorda åsiktsklyftor mellan regeringen och de borgerliga partierna. Men sanningen är - och har varit - att och övriga borgerliga partier vill ha en solidariskt finansierad sjukvård som ges efter behov. Den socialdemokratiska regeringen, och kom fram till en överenskommelse om vårdens ägarformer. En punkt i överenskommelsen var att ansvaret för driften av sjukhus endast ska kunna överlämnas till entreprenörer som inte driver verksamhet med syfte att skapa vinst åt ägaren eller motsvarande intressent. Ett annan punkt är att landstingen inte ska få möjlighet att låta försäkringspatienter få vård och behandling på landstingens sjukhus. skickades förslaget ut på remiss. Förslaget sågades av i stort sett samtliga remissinstanser, utom och redovisningskonsulters förbund. Kritikerna konstaterar att förslaget minskar konkurrensen (), bygger på en gammaldags syn på verksamheten i vården (LO), utgår från helt felaktiga premisser () och hotar det kommunala självstyret (). avvisar planerna på att införa en ny stopplag. Den praktiska betydelsen av en stopplag innebär inte minst att den politik medborgarna röstar fram på lokal nivå kan förhindras för att regeringen inte gillar densamma. Med stopplagstiftning kommer regeringen att beröva landsting deras möjligheter att skapa vårdalternativ och ge medborgare rätt att välja. De regelverk och institutioner som vården styrs av måste vara öppna nog att släppa fram förnyelse och effektivitet. Socialdemokraternas fördomar kring att någon annan än kommuner och landsting inte kan utföra välfärdstjänster är skadliga. med ideell grund, personalkooperativ och privata företag med vinstintresse kan tillföra såväl ekonomisk som ideell nytta. En vård och omsorg som inte tvekar att utnyttja flera olika utförare har bäst förutsättningar att välkomna och underlätta förnyelse och förändring. 11.2Vård på lika villkor Hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf, "Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen", håller på att förlora förankring i verkligheten. Ett flertal undersökningar och rapporter har visat att sjukvården inte utnyttjas på lika villkor. Dels skaffar sig rika och välutbildade mer specialistvård än de med sämre förutsättningar, dels får inte de svårt och kroniskt sjuka den vård de behöver. Om kroniskt och svårt sjuka inte får en god och värdig vård kommer trovärdigheten för svensk hälso- och sjukvård att skadas i grunden. Detta bör ges regeringen tillkänna. Många människor är oroliga för att inte få vård och behandling . Vissa är till och med beredda att betala två gånger för att vara säkra. Därför finns en marknad för privata sjukvårdsförsäkringar. Efterfrågan har ökat och är det cirka 165 000 personer som fått en försäkringsansökan godkänd. Att människor tecknar sjukvårdsförsäkringar är inget annat än ett underbetyg till den svenska sjukvårdspolitiken. Informationstekniken är en självklar del av sjukvården, precis som den genomsyrar resten av samhället. Men omställningen till en datoriserad sjukvård har inte varit enkel, och den är långt ifrån genomförd . Många av sjukvårdens IT-stöd har införts utan att personalen, och än mindre patienterna, har varit tillräckligt involverade. En färsk OECD-studie visar att , tidigare känt för att ligga väl framme inom sjukvården, har tappat just i innovationskraft. Studien säger att det svenska vårdsystemet nu både är sent med att börja anamma ny teknik och därefter långsamt med att införa den. Ett exempel är system för informationsflödet runt patienten - ett område som är märkligt eftersatt i det annars IT-stolta . är det omöjligt att sammanställa information ur många av sjukvårdens IT-system. Det krävs mycket mer samordning och gemensamma överenskommelser för att informationen i olika vårdsystem ska gå att jämföra och sammanställa. Det behövs bland annat gemensamma riktlinjer för hur informationen i till exempel journalsystem och kvalitetsregister ska kunna byggas upp. 11.4Offentliggör kvalitetsregister och redovisa dessa öppet Det behövs bättre, mer heltäckande och för medborgarna öppnare kvalitetsregister. Enligt sjukvårdslagen har alla patienter rätt att välja läkare, var man vill söka vård och vilken behandling man vill ha. Sjukvården måste bli bättre på att redogöra för vårdkvaliteten. I flera andra länder presenteras vårdkvaliteten på exempelvis sjukhus genom rangordning. I kan sjukhusen få upp till tre stjärnor beroende på hur duktig man är på att behandla en viss typ av sjukdom. vill se ett liknande system i . Annars är det meningslöst att fritt kunna välja sjukhus om det inte finns information tillgänglig för alla. Dessutom utgör en kvalitetsmätning ett bättre underlag för politiska beslut. De kvalitetsregister som redan finns bör utvecklas, resultaten offentliggöras och redovisas så att alla medborgare kan bilda sig en uppfattning om vårdkvaliteten på olika sjukhus och inom olika landsting. 11.5Män och kvinnor olika inför läkaren? fick i uppdrag att följa upp jämställdheten på hälso- och sjukvårdens och verksamhetsområden. Uppdragets fokus på hälso- och sjukvårdens område skulle vara de eventuella könsskillnader som gäller kvalitet, kostnader och tillgänglighet. konstaterade att kostnader för all sjuklighet 2002 har beräknats till , varav 300 miljarder för kvinnors och 250 miljarder för mäns vård. Kvinnor går oftare till läkare, och kostnaderna för deras sjukvård är totalt sett större. Kostnaderna för läkemedel är totalt sett högre för kvinnor än för män, men mäns kostnader per recept är högre. Skillnaden har flera orsaker, och en fördjupad analys visar att män oftare får nyare och därmed dyrare läkemedel än kvinnor. Det har visat sig att nya, dyra medicinska teknologier och läkemedel först sprider sig till medelålders män. I dagens situation verkar det motiverat att fråga sig om inte den omvända ordningen gäller vid kapacitetsproblem och nedskärningar: de äldre kvinnorna får nöja sig med sämre tillgång till vård och behandling, även om de bevisligen skulle ha nytta av vården. Kvinnor rapporterar oftare biverkningar och drabbas av läkemedelsrelaterad sjuklighet än män. De ordineras i genomsnitt fler läkemedel än män, och löper därmed också risk att oftare få fler olämpliga kombinationer av läkemedel. En alternativ förklaring är att vården de facto är sämre anpassad till kvinnors behov och förutsättningar och därmed fungerar sämre för kvinnor. I så fall kan det något större vårdutnyttjandet bland kvinnorna spegla en frustration över bristande omhändertagande och mindre effektiv vård. Ett exempel på detta kan vara kvinnor med kroniska smärttillstånd som gång på gång vänder sig till den öppna vården. anser att en parlamentarisk utredning bör tillsättas för att utreda alla jämställdhetsaspekter på den hälso- och sjukvård som ges. Utredningen bör bl.a. se över: Vårdpersonalens behov av kontinuerlig utbildning så att könsspecifika kunskaper kan integreras i vård och behandling. Det behövs att en ökad uppmärksamhet riktas mot samspelet mellan personalen och kvinnliga respektive manliga patienter. Även särskilda utbildningsinsatser till hälso-och sjukvårdspersonal om hur man bemöter våldsutsatta kvinnor är angelägna. Ett tydligare genderperspektiv måste utvecklas, så att hela befolkningens förutsättningar tas tillvara. Det måste bli rättvisa i förskrivning av läkemedel så att kvinnor får lika tillgång till nya och dyrare läkemedel som män. Äldre kvinnor är största användare av läkemedel. Äldre kvinnor måste i mycket större omfattning vara med vid kliniska utprovningar av läkemedel. Utprovning av läkemedel ska ske på både kvinnor och män. Doseringsanvisningar på förpackningar ska märkas så att eventuella könsskillnader blir tydliga. Nya behandlingsmetoder, läkemedel och diagnostik måste förstärka kunskaperna utifrån kvinnors villkor. Vården måste uppmärksamma skillnader i bemötande mellan män och kvinnor så att skillnaderna upphör. Ett tydligare genderperspektiv måste utvecklas så att hela befolkningens förutsättningar tas tillvara. Nya behandlingsmetoder, läkemedel och diagnostik måste förstärka kunskaperna utifrån kvinnors villkor. 11.6Fritt vårdval för EU-medborgare Med ett europeiskt sjukförsäkringskort kan EU-medborgare flytta och resa i hela EU utan att behöva bekymra sig för administrativt krångel om de skulle råka ut för en olycka och komma i behov av akutsjukvård. Sjukförsäkringskortet gäller dock endast för akutsjukvård. För att förbättra sjukvården, sänka de totala sjukvårdskostnaderna och utnyttja tillgängliga sjukvårdsresurser mest effektivt inom unionen vill införa ett sjukvårdskort för alla EU-medborgare. Sjukvårdskortet skulle ge EU-medborgare rätt att söka vård i de andra EU-länderna om vårdköerna i det egna landet och i det egna är oacceptabelt långa, eller om den behövda sjukvården inte finns att tillgå i hemlandet. Förslaget innebär att om patienten fått en remiss och en behandling eller en viss typ av vård inte kan ges , kan patienten söka vård i andra EU-länder. Hemlandstinget ska då stå för vårdkostnaden. Det så kallade fria vårdvalet gäller i alla landsting. Principen är att detta ger patienter rätt att söka både sluten och öppen vård i ett annat landsting, förutsatt att hon eller han har en remiss från sitt hemlandsting. Det landsting som skrivit ut remissen står också för kostnaden. Resekostnaden måste patienten själv stå för. vill bygga vidare på det fria vårdvalet och införa det på en europeisk nivå. Principen bör vara att patienter i ett medlemsland ska kunna söka vård i ett annat medlemsland, förutsatt att patienten fått en remiss från hemlandstinget och att väntetiden överskrider . Hemlandstingen står då för vårdkostnaden i det land dit patienten väljer att åka. Regelverket kring sjukvårdskortet måste utformas så att de enskilda ländernas nationella vårdplanering inte hotas. Dessutom behövs ett regelverk för hur bl.a. sekretessfrågor, felbehandlingar och tillsyn ska hanteras. I de fall vård inte kan erbjudas har patienten rätt att, utan extra kostnader för patienten, välja att söka vård hos en vårdgivare i ett annat landsting eller i ett annat EU-land. Det gäller även privata vårdgivare. Förutsättningen är att någon form av förhandsbesked finns från hemlandstinget. Hemlandstinget ska stå för vårdkostnaden. Genom sjukvårdskortet blir den administrativa proceduren enklare för vårdbehövande. Sjukvårdskortet kan sammantaget ge en bättre sjukvård, ett bättre utnyttjande av tillgängliga resurser och mindre administrativt krångel. Patientinflytandet och valfriheten i vården kan förstärkas genom att patienten får en reell möjlighet att själv välja vårdgivare. En översyn bör göras av hela välfärdssystemet för att se vilka verksamheter som kan öka medborgarnas valmöjligheter. vill också undersöka effekter av att ekonomiska resurser styrs till den verksamhet som patienten personligen anser har bäst kvalitet. Ett väl avgränsat försök med "patientpeng" skulle vara intressant att följa och dra slutsatser av. Denna form av ekonomisk styrning skulle stärka patientens ställning och öka kvaliteten i vårdutbudet. Det finns flera exempel på hur pengsystem har ansetts som mycket kontroversiella men vuxit fram som en helt naturlig valfrihetsreform. Försök med patientpeng bör i första hand provas när det gäller tjänster som till exempel barnhälsovård, primärvård, och sjukgymnastik. Flera olika vårdgivare kan stimulera till nytänkande och tillföra vården nya dimensioner. Privata, kooperativa och ideellt drivna alternativ ska ges lika förutsättningar att utvecklas. För att inte små enheter ska missgynnas konkurrensmässigt kan det i vissa fall behövas särskild stimulans för att det ska finnas så många utförare som möjligt och att de ska ha likartade förutsättningar. I utformandet av ett pengsystem är det mycket viktigt att kunna värna dem med särskilda behov. Många med kroniska sjukdomar har till exempel mycket stora behov av insatser. Lika viktigt är det att de med "dolda" sjukdomar och diagnoser, som har svårt att få sina behov tillgodosedda, kan känna sig trygga i ett ersättningssystem av denna typ. Det finns möjligheter att skapa modeller där en baspeng, som är lika för alla, kompletteras med ett tillägg, en behovspeng, som ger en högre grad av anpassning till individuella behov. Vårdpersonalen behöver få en ny framtidstro. Det behövs "fler händer i vården". Tidningen gjorde en genomgång av personalsituationen i samtliga landsting för 2004-2005. Genomgången visade att inte ett enda av landstingen planerade att utöka sin personalstyrka. 18 av 21 landsting angav tvärtom att de på tvåårs sikt kommer att ha färre anställda. Anställningsstopp är infört i många landsting och alla landsting är mycket återhållsamma med inhyrning av personal. Det här är en illavarslande utveckling som visar allvaret i landstingens ekonomiska situation. Vårdens kompetens finns hos personalen, bland läkare, sjuksköterskor och övriga medicinskt utbildade och erfarna medarbetare. Hälso- och sjukvården måste därför försöka locka till sig de mest begåvade och lämpliga personerna. Vårdpersonalen måste ges möjlighet till kompetensutveckling. Förutsättningarna för högre löner, inflytande och delaktighet måste stärkas. Detta är avgörande för hälso- och sjukvårdens utveckling. menar att en stor potential till förnyelse och effektivitet finns i att lyssna till vårdens personal. Inne i verksamheten finns vardagskunskap om hinder och möjligheter för utveckling. Därför måste denna kraft tas tillvara på ett betydligt bättre sätt . Personalens hängivenhet och arbetsvilja har utnyttjats maximalt, vilket bl.a. resulterat i att många förlorat gnistan. Detta är oroande tendenser som kan få irreparabla konsekvenser om de inte förändras snabbt. Om inte fler kvinnor och män väljer att gå omvårdnadsprogrammen kommer det att saknas 200 000 personer med omvårdnadsutbildning . Fler utbildningsplatser måste skapas inom läkar- och sjuksköterskeprogrammen. Behovet av att rekonstruera hälso- och sjukvården, utveckla äldreomsorgen och att återställa personalens framtidstro och arbetsglädje måste beaktas särskilt . För alla yrkesgrupper inom vården bör möjligheter till specialisering öka i syfte att göra vårdyrkena mera attraktiva. Stimulanser i form av fortbildningsmöjligheter och en mera generös lönesättning är viktiga delar av en ny personalpolitik inom vård- och omsorgsområdet. En större mångfald av vårdgivare kan skapa förutsättningar för bättre lönebildning och fler attraktiva karriärvägar för anställda inom vården. har i rapporten nu! tillsammans med ytterligare åtta myndigheter föreslagit en mängd åtgärder för att klara kompetensförsörjningen: Bättre stöd till chefer. Högre kompetens och bättre utvecklingsmöjligheter. Ett utvecklat omvårdnadsprogram. Utökat vuxenlärande - ett omsorgslyft. Anpassad högre utbildning och forskning. Ökad anställningstrygghet och heltidsanställning. Bättre introduktion för flyktingar och invandrare. Fler män i vård och omsorg. vill förnya sjukvårdens organisation.