mot · GS02MJ533 · 2004-10-04 00:00:00 — Kvalitetssäkring av djurskyddstillsynen av hästar tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvalitetssäkring beträffande djurskyddstillsynen av hästar. Tillsynen utövas när det gäller hästar i tävling genom ban-och tävlingsveterinärer och när det gäller träning genom kommunala djurskyddsinspektörer. Det är som gjort för gränsdragningsproblem och variabel tillämpning med rättsosäkerhet som följd. Hur lagen skall tolkas, vad som är otillåten ansträngning respektive vad som menas med lidande och hur man skall motverka detta blir tillsynens sak att avgöra. Fram till den 29/4 2004 levde banveterinärer inom travet i tron att man legalt kunde fatta beslut som fick sin verkan genom arrangörens reglemente. utövas tillsyn av trav- och galopptävlingar genom myndighetsbeslut och att dessa bara kan vara av tre slag: förbud för häst att delta i avsedd tävling förbud för arrangör att avhålla tävling beslut att avbryta tävling. Dessa beslut kan överklagas i allmän domstol. Samhället vill med detta markera att även hästägare skall kunna påräkna stöd av rättsordningen. Myndighetsbeslut får inte fattas på vilka lösa boliner som helst. Situationen ställer emellertid bristerna i vårt hittillsvarande sätt att organisera djurskyddstillsynen vid travtävlingar i blixtbelysning. Banveterinärinstruktionen säger att banveterinären utövar myndighet från före första start efter sista målgång. Dessemellan skall han eller hon besiktiga banan och hästarna. Sättet att besiktiga hästarna skiljer sig markant från det som tillämpas för ridsporten, där varje häst besiktigas individuellt. Dagens tillsynsmodell för travtävlingar har utvecklats genom samverkan mellan veterinärer och arrangörer i ett gemensamt intresse av hästar och tävlingar. Modellen innebär att s.k. flygande besiktning tillämpas, dvs. den är inte organiserad annat än i så motto att alla hästar enligt tävlingsreglementet skall passera en s.k. uppsamlingsvolt och göra en s.k. provstart innan tävlingen startar. Hästarna besiktigas under dessa moment i rörelse med full utrustning. Många arrangörer vill ha flyt på tävlingarna och har ambitionen att pressa tiden mellan loppen. Detta medför att många kuskar kommer sent till uppsamlingsvolten, vilket minskar den tid som banveterinären kan observera hästarna. Den obligatoriska besiktningen av enskild häst kan på detta sätt minskas på ett avstånd av , +2 sekunder , det säger sig självt att någon mer detaljerad information om hästens hälsotillstånd eller om plågsamma anordningar har anbringats inte kan erhållas. I övrigt kan banveterinären bara bedöma de hästar som kommer in i hans eller hennes synfält. I praktiken är myndighetens djurskyddstillsyn därmed begränsad till att förbjuda de uppenbart halta hästarna från att deltaga, de som är så halta att hästägaren inte finner det mödan värt att direkt efter avvisningen uppsöka en annan veterinär för att erhålla ett friskintyg och sedan överklaga beslutet i allmän domstol. Att ha ett system där banveterinärer ger hästar startförbud för hälta när symtomen vid noggrannare undersökning visat sig bero på en medfödd eller förvärvad vana kommer inte att öka respekten för myndighetsutövningen. Därmed blir också risken påtaglig att hästar som borde ha fått startförbud tillåts tävla. För att inte tala om att systemet har svårt att fånga upp andra typer av möjliga djurskyddsproblem. Den gamla ordningen gjorde hästägaren rättslös och den nya ordningen försämrar djurskyddet. I själva verket ökar nu trycket på att det är arrangören som måste ta ett ökat ansvar för djurskyddstillsynen. Det finns egentligen bara en väg att gå och det är att öka tillsynens kvalitet. Djurskyddstillsynen av hästar enligt djurskyddslagens 5 och 17 §§ måste alltså kvalitetssäkras. Hästar som omfattas av dessa paragrafer måste genomgå någon form av mer omfattande besiktning någon eller före tävlingen så att banveterinären på tävlingsdagen bara behöver bekymra sig om nytillkommande problem och på kontroll av bana och arrangemang.