mot · GS02So608 · 2004-09-30 00:00:00 — 4Att vårda en anhörig3 5Anhöriga får ta ett allt större ansvar4 6Förvalta stimulansbidragens positiva effekter4 7Ett nationellt resurscenter för anhörigstöd6 8Bestäm riktlinjer för hur anhörigstödet ska utformas6 9Anställning och rätt till tjänstledighet7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av forskning kring anhörigvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av hälsoekonomiska studier och forskning kring anhörigvårdares hälsotillstånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationellt resurscenter för anhörigstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kunskap om anhörigvårdares situation bör bli en viktig del i alla utbildningar inom vården och den sociala sektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om anhöriganställning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätten till tjänstledighet för vård av anhöriga.1 1Yrkande 6 hänvisat till AU. Jag känner att min situation är ohållbar. Om jag inte får något annat boende får samhället ta hand om mig också. Jag får inte sova, måste passa honom för han är uppe per natt. Han hittar inte till toaletten eller därifrån. Han kan äta själv men inget annat. känner han inte igen mig. Han är aggressiv av och till. Citatet är hämtat från anhörigenkät (2003). I enkäten beskriver personer som vårdar anhöriga sin livssituation. Anhörigvården utgör basen i vård- och omsorgsarbetet. För många är tillgången till en anhörig i själva verket en förutsättning för att man ska kunna vårdas i hemmet. Utvecklingen inom vården och omsorgen har medfört att anhöriga fått ta ett ökat ansvar för de äldres vård och omsorg. Men det går inte att lägga omsorgsansvar på de anhöriga utan att ge dem tillräckligt med stöd och resurser. Stödet till anhörigvårdarna behöver förbättras radikalt. I det tysta görs vårdinsatser som, om de inte utfördes, skulle få hela Vårdsverige att kollapsa. År ut och år in, dygnet runt. utan någon avlösning. I stället är det staten, landstingen och kommunerna som får avlastning. I förlängningen riskerar den här utvecklingen att leda till ett ifrågasättande av den solidariska finansieringen av vård och omsorg. 4Att vårda en anhörig Anhörigvården utgör basen i vård- och omsorgsarbetet. Dessa insatser kan inte mätas eller värderas i precisa tal men viss forskning pekar på att upp emot två tredjedelar av all omvårdnad sköts av närstående som maka/make, barn, släkting eller vän. Detta gäller också till betydande del rena sjukvårdsinsatser. Trots uppmärksamhet och ett ökat stöd från kommuner och frivilligorganisationer har inte anhörigvårdarens vardag förändrats mycket. Anhörigvårdare har en fysiskt tung arbetsbörda och har sällan någon egen fritid. De får för lite stöd av den professionella vården. Ändå ser många fördelar med sin uppgift: den är meningsfull och ger en kvalitativt bättre vård som tillgodoser den sjukes behov av värdighet och integritet. Unga anhöriga som vårdar exempelvis demenssjuka föräldrar uttrycker dock ofta en känsla av isolering och utanförskap. Utgångspunkten för är att uppmärksamma och erkänna familjens och de närståendes roll och funktion i vården av äldre, sjuka eller funktionshindrade. Stödet till anhöriga som vårdar ingår som en viktig del i familjepolitik. Den självklara utgångspunkten borde vara att se och erkänna familjens och de närståendes roll och funktion i vården av äldre, sjuka eller funktionshindrade. Arbetet måste ta sin utgångspunkt i att anhörigvårdare har rätt till praktisk och ekonomisk hjälp, information och handledning för att frivilligt kunna ta sig an uppgifter som annars skulle utföras av vårdpersonal med utbildning. Uppgiften som anhörigvårdare får inte vara påtvingad. Anhörigrollen måste uppvärderas, erkännas och ges stöd för att möta framtidens behov. 5Anhöriga får ta ett allt större ansvar Utvecklingen inom vården och omsorgen har medfört att anhöriga fått ta ett ökat ansvar för de äldres vård och omsorg. Detta bekräftas i en rapport från (2003). Undersökningen utredde förekomsten av ekonomisk prövning vid biståndshandläggningen inom omsorgen om äldre och funktionshindrade. Det förekommer en omfattande "anhörigprövning" vid biståndshandläggning av hemtjänstinsatser. Som ett villkor för att erhålla hjälp prövas i många kommuner om inte insatsen kan tillhandahållas av make/maka eller samboende eller av någon annan anhörig utanför hemmet. Resultaten visar att det förekommer en systematisk prövning av anhörigas ansvarstagande för vård och omsorg. har varnat för att om anhörigas benägenhet att vårda skulle avta, skulle välfärdssystemet påäldreomsorgens område rämna. Det kan noteras att utvecklingen mot ett allt större ansvarstagande för anhöriga också har bekräftats i flera av tidigare rapporter. 6Förvalta stimulansbidragens positiva effekter beslutade om statliga stimulansbidrag till kommunerna - Anhörig 300. De tillkom med anledning av den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken och betalades ut . De anvisade medlen var avsedda att påskynda utvecklingen av olika stödformer för anhörigvårdare. Inriktningen på arbetet var att åstadkomma en varaktig kvalitetshöjning i det stöd som kommunerna erbjuder anhöriga och närstående. I om den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken konstateras att antalet äldre personer som får mer omfattande insatser i form av hemtjänst och hemsjukvård har ökat , som ett stort antal äldre med mer begränsade hjälpbehov har ställts helt utanför den offentliga omsorgen. Kommunerna har blivit alltmer restriktiva med att bevilja insatser av servicekaraktär, såsom skötsel av hem och inköp. Även de sociala inslagen i kommunernas äldreomsorg har minskat i omfattning. Inom ramen för handlingsplanen administrerade de särskilda stimulansbidragen för anhörigvården. Det samlade omdömet är att dessa stödinsatser varit mycket lyckade. Erfarenheten visar dock att tillfälliga statsbidrag ökar engagemanget i kommunerna, men att detta tyvärr ofta dör ut i och med att statsbidraget upphör. påpekar i sin slutrapport att det vore rimligt att bygga upp en handlingsberedskap och därtill stödjande strukturer, med vars hjälp resultaten av arbetet med stimulansbidragen skulle kunna förvaltas och utvecklas. instämmer i denna slutsats. Efter Anhörig 300-projektet finns nu någon form av stöd till anhöriga i alla kommuner, men det är på många håll fortfarande dåligt utvecklat. Samverkan med frivilligorganisationerna var ett av villkoren för att stimulansbidragen skulle utbetalas. De kommuner som kommit längst i utvecklingen är de som tog initiativ till att bygga upp ett anhörigstöd och utvecklade detta under Anhörig 300-projektet. Antalet stödformer har ökat, men detta innebär inte nödvändigtvis att fler individer har erhållit hjälp från kommunerna. Enligt har det troligtvis inte skett någon avsevärd förändring av nivån på stödet som erbjuds anhöriga, men det finns en ökad medvetenhet och en ökning har också skett när det gäller kommunernas planerings- och utvecklingsarbete för att förbättra anhörigstödet. Detta är positivt. Det behövs hälsoekonomiska studier och forskning om vad hälsokontroller, hälsovård och andra stödåtgärder innebär för hälsotillståndet hos anhörigvårdare och för tryggheten i rollen. Det i sin tur skapar förutsättningar för att, om man så vill, fortsätta vårda sina anhöriga hemma. av kommunerna har, enligt , samarbete med högskola eller FoU-enhet när det gäller utveckling av anhörigstödet. Denna brist på forskning om de äldres vård och omsorg står i märklig kontrast till den omfattning och betydelse som insatserna från de anhöriga har. anser att forskningen inom detta område behöver utökas. är kunskapen ganska begränsad om förhållandena vad gäller närståendes engagemang, konsekvenser för den äldre, samspelet med den offentliga sektorns vård och omsorg, stöd till den som vårdar etc. Exempel på forskningssatsningar kan vara att analysera sambandet mellan den offentliga vården och anhörigomsorgen. Vidare vore det önskvärt med en nationell studie om omfattningen av anhörigvård i . Någon förlängning av projektet 300 har regeringen inte velat gå med på, trots att man konstaterar att de satsningar som gjorts varit mycket framgångsrika. Inte heller finns några nya pengar till anhörigorganisationer specificerade. I årets budgetproposition har dock regeringen lyssnat på kritiken och avsätter 25 miljoner för att förvalta stimulansbidragen effekter. anser dock inte att detta är tillräckligt, utan avsätter ytterligare 50 miljoner . Endast en tredjedel av kommunerna hade gjort någon "systematisk uppföljning av anhörigstödet" . Det behöver därför bedrivas ett mer systematiskt uppföljningsarbete inom anhörigvården. Avsaknaden av system för verksamhetsuppföljning är också ett stort bekymmer. Samarbetet med högskolor eller FoU-enheter i detta sammanhang minskade också . Det är fortfarande oklart i vilken utsträckning anhörigstödet verkligen når dem som är i behov av stöd. Kvaliteten i de stödinsatser som erbjuds de anhöriga behöver också utvecklas. Det krävs en fortsatt kvalitetsutveckling på området för att säkra den långsiktiga uppbyggnaden av stöd till anhöriga i vård och omsorg. resurstillskott om sammanlagt kan på ett kraftfullt sätt bidra till denna kvalitetsutveckling. 7Ett nationellt resurscenter för anhörigstöd Det arbete som kommit i gång genom Anhörig 300 kan försvinna i de prioriteringar som kommunerna alltid tvingas till. Många av de kommuner som fick del av stimulansbidragen hade precis kommit i gång med verksamheten. Exempelvis är en stor del av anhörigkonsulenterna endast projektanställda. Det behövs därför ett nationellt resurscenter för anhörigstöd. Det skulle kunna fungera som en kunskapsresurs för kommunernas arbete med anhörigvård. I vissa kommuner finns gott om goda exempel på idéer och arbetssätt som skulle kunna användas av fler kommuner. I ett resurscenter skulle kunskap, erfarenheter och riktlinjer kunna samlas så att alla kommuner kan dra nytta av det utvecklingsarbete som bedrivs. Regeringen bör återkomma med förslag om inrättandet av ett sådant resurscenter. 8Bestäm riktlinjer för hur anhörigstödet ska utformas I och med att nya bestämmelser i socialtjänstlagen infördes markeras socialnämndens ansvar för anhörigvård. Bestämmelsen är dock luddig och saknar föreskrifter om hur stödet till de anhöriga bör utformas. De handlingsplaner som beslutats och följs upp i kommunerna är ett steg i rätt riktning, men kan inte ersätta klara föreskrifter i socialtjänstlagen. bör, enligt , få i uppdrag att fastställa riktlinjer för hur stödet till de anhöriga ska utformas. Dessa skulle kunna innehålla följande moment: Uppsökande verksamhet ska bedrivas. Vårdtyngdsmätningar som tar hänsyn till både vårdtagarens och vårdgivarens psykiska och fysiska hälsa ska utföras. Utifrån mätningarna ska omfattningen av avlösningen och andra insatser läggas fast. Verksamheten ska utvärderas regelbundet så att anhöriguppgiften vid behov kan omprövas. På detta sätt kan anhörigvårdarna känna delaktighet genom att deras situation lyfts fram på ett mer aktivt sätt. Det skulle alla inblandade parter vinna på. Det finns anledning att se över hur modern teknik kan utnyttjas inom anhörigvården. Målsättningen bör vara att utveckla former för dagligt stöd och utbildning genom IT- lösningar. 9Anställning och rätt till tjänstledighet Fördelningen av ansvaret för vården mellan det offentliga och familjen är en av de stora framtidsfrågorna. Nästa generation äldre kommer inte att finna sig i en enskild tjänstemans godtycke utan att ställa krav på delaktighet. Anhörigrollen måste därför uppvärderas och erkännas för att möta framtidens behov. Kunskapen om anhörigvårdares situation måste bli en viktig del i alla utbildningar inom vården och den sociala sektorn. Frågan om de anhöriga enbart ska få olika typer av stöd eller om det ska bli aktuellt att yngre anhöriga ska kunna anställas och omfattas av trygghetsförsäkringar och pensionsavtal måste också lyftas fram. När det gäller anställning av anhöriga måste vårdtagarens önskemål så långt som möjligt tillgodoses. Det råder stora skillnader mellan kommunerna när det gäller yngre anhörigas möjlighet till anställning för vård av närstående. De anhörigvårdare som fått anställning har alltid timanställning med lägsta ersättning. Trygghetsförsäkringar och pensionsavtal gäller inte för denna grupp. På grund av detta försvåras möjligheten att kombinera ett arbete utanför hemmet med anhöriganställning. Följden kan bli att den anhörige tappar sitt sociala nätverk på grund av familjesituationen. Hur detta ska lösas behöver utredas närmare. anser att man ska ha rätt till tjänstledighet på hel- eller deltid för vård av anhörig. Det skulle underlätta för många anhöriga och fungera som ett erkännande av insatsen. Tjänstledigheten bör endast ges , exempelvis i taget, eftersom man inte i förväg kan veta hur stort vårdbehovet kommer att vara. borde man kunna diskutera möjligheten att minska sin arbetstid för att vårda en anhörig . Tryggheten för anhörigvårdarna behöver ökas och någon form av garanti bör tillhandahållas om anhörigvårdaren inte skulle orka - något som oroar många. Så kallade trygghetsplatser kan användas av en person som vårdas av en anhörig för kortare perioder. Tillgång till denna typ av vårdform måste finnas dygnet runt varför vägen dit via biståndsbedömning utgör ett hinder. anser att principerna för kommunernas korttidsboende, som av tradition ansetts ingå i begreppet särskilda boendeformer, behöver ses över. Stöd- eller trygghetsplatser inom ramen för korttidsboende fyller en viktig funktion för människor som vårdas i hemmet när patientens tillstånd eller anhörigas situation sviktar. Det bör vara möjligt att vid behov och med kort varsel få utnyttja ett korttidsboende. För att frivilligorganisationer och anhörigföreningar tillsammans med kommunerna ska kunna stödja anhörigvårdarna med utbildning och stöd behöver de ekonomiska resurser. Ett nytt statsbidrag bör därför inrättas, som skiljer sig till inriktning och karaktär från nuvarande bidrag till handikapporganisationer. Det ska syfta till att stödja utvecklingen av anhörigorganisationer. Regeringen bör återkomma med förslag angående detta. har länge drivit kravet - i enlighet med 1999:97 - att texten i socialtjänstlagen ska skärpas. Den nuvarande bestämmelsen i 5 § SoL säger att socialnämnden bör genom stöd och avlösning underlätta för dem som vårdar närstående. Denna bestämmelse behöver skärpas. Anhörigstödet är så viktigt att det bör bli en särskilt reglerad skyldighet för att ge ett sådant stöd. vill byta ut ordet "bör" mot ordet "skall" i 5 § SoL. Ett ställningstagande i mynnade ut i ett tillkännagivande till regeringen att en analys av de ekonomiska konsekvenserna av en sådan lagändring skulle göras. Regeringen skulle också redovisa förslag till alternativa lagregleringar i avsikt att ytterligare stödja anhöriga. beställning är inte utförd. Enligt uppgifter i medierna har dock en sådan beräkning gjorts av . förväntar sig att regeringen återkommer till med utförd beställning. Detta bör ges regeringen till känna.