mot · GS02Bo270 · 2004-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av samarbete mellan myndigheter gällande producentansvar för 3 G-master. Producentansvaret har fått ökad betydelse i både svensk och europeisk lagstiftning. utgör grunden för svensk miljölagstiftning. Den skall tillämpas så att återanvändning och återvinning, liksom annan hushållning med material, råvaror och energi främjas. Detta för att ett kretslopp skall uppnås. Regeringen har i sin kretsloppsproposition påtalat att det finns anledning för berörda branscher att överväga om olika typer av ekonomiska garantier ska införas för omhändertagande av uttjänta produkter. Ekonomiska garantier kan säkerställa finansieringen av produkternas omhändertagande och ge producenten drivkraft att miljöförbättra produkterna. Det har också drivits igenom när regeringen tog beslutet om Vindkraftparken i . 6 000 3 G-master och 30 000 antenner, med därtill hörande teknikbodar, ska sättas upp runt om i landet. Här kan man direkt härleda frågan om producentansvar till såväl både svensk lagstiftning som EU-direktivet om ekonomiska garantier för återvinning av gamla elektriska och elektroniska produkter. I den av antagna ledningsrättslagen behandlades inte frågan om producentansvar. Ledningsrättslagen har inte prövats utifrån intentioner om producentansvar och återvinning, svensk författningsamling förordning (2000:208) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter samt WEEE-direktivet (och rådets direktiv /96/EG av ) om avfall som utgörs av elektriska eller elektroniska produkter. Enligt detta direktiv skall medlemsstaterna se till att en tillverkare, när denne släpper ut en produkt på marknaden, lämnar en garanti för finansiering av behandling av produkten. WEEE-direktivet innebär att producenter av elektriska och elektroniska produkter måste lämna ekonomiska garantier för återvinningen av sina produkter innan dessa sätts på marknaden. Detta direktiv kommer att vara vägledande för lagstiftning inom hela EU, och går i princip ut på att "förorenaren betalar", alltså att den som producerar något också måste se till att det tas om hand det inte längre används. Med detta system ger man incitament för producerande företag att konstruera produkter för en hållbar utveckling. En viktig punkt i direktivet är också att det måste finnas ekonomiska garantier för återvinningen innan de sätts på marknaden, efteråt är det . Syftet med producentansvaret är att påverka producenterna att miljöanpassa produkterna så att miljöbelastningen och resursförbrukningen minimeras i ett helhetsperspektiv. Produkterna skall även utformas på ett sådant sätt att de kan återanvändas eller återvinnas. Den utvärdering som utredningen har gjort visar att syftet bakom införandet av producentansvaret har uppfyllts, bl.a. har deponimängderna minskat och återvinningsmålen i stort uppnåtts. Utvärderingen visar också att nu gällande återvinningsnivåer är samhällsekonomiskt försvarbara. I förordning 2000:208 regleras producenters skyldighet att ta hand om avfall som utgörs av elektriska och elektroniska produkter, att informera om sitt ansvar, att lämna upplysningar som rör produkterna samt att samråda om skyldigheternas fullgörande. för 3 G mastinstallationer är (). De har också att ta hänsyn till regeringens miljöpolitik och har att anpassa sig till rådande miljölagstiftning. I detta fall borde () och samråda och genom riktlinjer garantera att gällande lagstiftning följs då utbyggnaden av 3 G-mast fortgår. Markägare som genom ledningsrättslagen tvingats att sätta upp masterna måste garanteras att producenterna tar ekonomiskt ansvar när en anläggning inte längre används och skall nedmonteras. Myndigheternas ansvar är att se till att så sker och att rådande lagstiftning i och gällande producentansvar upprätthålls och att fullfölja regerings politik och ambitioner gällande hållbar utveckling.