mot · GS02Ju467 · 2004-10-05 00:00:00 — Detta motiverar en utredning där man ser över behovet av en eventuell förlängning av preskriptionstiden, alternativt ett borttagande av preskriptionstiden för övergrepp mot barn. Regeringen bör vid beredningen av SOU 2004:71 Sexuell exploatering av barn ta detta i beaktande. I regeringsförklaringen skriver regeringen: "Alla barn ska ha rätt till en bra start i livet. ska efterlevas". Det är nu Internationella , och antogs 1989. Trots att har gått sedan konventionen antogs är det fortfarande svårt att få kommuner, landsting och stat att efterleva densamma. FN:s granskning av hur följer samt ett flertal undersökningar visar att besparingar i samhället har gjort barns och särskilt utsatta barns situation svårare. Skyddsnäten i barnens liv har blivit allt svagare och barn faller lätt rakt igenom. Om detta står mer i motionen Stärkt skydd för barn. I FN:s deklaration om brottsoffers rättigheter anges vissa grundläggande principer som skall gälla för brottsoffer. Det handlar bland annat om rätt till skadestånd från gärningsmannen och från staten samt rätt till erforderlig medicinsk, psykologisk och social hjälp. I deklarationen anges bland annat att brottsoffren skall behandlas med respekt och medkänsla samt skyddas av rättsordningen. Vidare står att system skall skapas så att brottsoffren snabbt och enkelt får gottgörelse. Verkligheten ser helt annorlunda ut. Olika opinionsundersökningar visar att förtroendet för polisen har minskat. Svenskt kvalitetsindex, där SCB ingår, mäter förtroendet för samhällelig service, offentlig som privat. betyg för polisen blev den lägsta noteringen som har registrerats - 52.2 poäng på en skala till 100. Polisen uppvisar försämringar vad gäller samtliga bakgrundsfaktorer till nöjdhet och förtroende/lojalitet. Den huvudsakliga orsaken till den höga lojaliteten (dvs. att man verkligen gör en polisanmälan när man utsätts för brott) är att man behöver detta dokument i försäkringssammanhang. Behovet av stöd och hjälp till brottsoffer är stort. Ett kriminellt övergrepp drabbar inte heller enbart de direkt berörda. Barn och övriga anförvanter, arbetskamrater och vänner kan också påverkas. ska ha en central funktion när det gäller stöd till dem som drabbas av brott. Effektivitet, snabbhet och hög kvalitet vid handläggningen av brottsskadeärendena är nödvändigt för att garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersättning och behov av trygghet och stöd. I regleringsbrevet för såväl 1997 som 1998 anges att av brottsskadeärendena skall handläggas med bibehållen kvalitet. 2001 ändrades regleringsbrevet till att handläggning skall ske . har man tagit bort kravet på att handläggning skall ske . Istället säger regeringen i regleringsbrevet att ärendena skall handläggas så snabbt, enkelt och rättssäkert som möjligt med hänsyn till den utredning som ärendet kräver. avgjordes av ärendena . är kritiska till att regeringen tagit bort kravet på handläggningstid. Det är ytterst angeläget att handläggningstider är rimliga. Målet för vår politik är att människor som drabbats av brott skall erhålla all den kvalitativa och kvantitativa hjälp de behöver för att kunna återgå till ett normalt liv. En viktig aspekt är naturligtvis den ekonomiska. Det är principiellt viktigt att förövaren gottgör brottsoffret ekonomiskt för det lidande och den förlust som åsamkats. Det är dock inte rimligt att brottsoffret skall löpa risk att på nytt skymfas av brottslingen genom utebliven betalning. Det är därför viktigt att få till stånd en utvärdering av skadestånden, samt en granskning av dessa. Det är därför mening att en utredning bör tillsättas för att se över möjligheten att staten, vid skadestånd på grund av brott, förskotterar skadestånd till brottsoffret och tar över fordran på gärningsmannen. Denna utredning bör också ges uppdraget att se över nivåerna på skadestånd som utdöms för sveda och värk samt lidande så att skadestånden blir mer rimliga , liksom att granska kriterierna för dessa. Metoder att möta och stödja människor som utsatts för brott behöver utvecklas. Det är viktigt att de åtgärder som vidtas för att skydda brottsoffren innebär förbättringar i praktiken, inte enbart teoretiska målsättningar. Handlingsplaner som upprättas måste följas upp och få genomslag i brottsoffrens vardag. Resursförstärkningar är helt nödvändiga för att klara av att utveckla stödet till brottsoffren. Det är viktigt att stimulera verksamheten med vittnesstöd, lokal brottsoffersamverkan och utbildningsinsatser för personal vid rättsväsendets myndigheter. menar att ytterligare resurser måste tillföras verksamhet nära brottsoffret. Några av de åtgärder som måste vidtas i arbetet med att förbättra brottsoffrens situation är utbildning och fortbildning för de grupper som i sitt dagliga arbete kommer i kontakt med brottsoffer. Dessa måste erhålla relevant kunskap om brottsoffers situation och behov. menar att brottsofferkunskap skall vara en naturlig och viktig del av polisens utbildning och fortbildning. Andra åtgärder är förbättrade rutiner vid ärenden om besöksförbud samt bättre tillgång till utrustning för utsatta och hotade kvinnor som skydd mot förövaren. Brottsofferjour gör ett gott arbete men behöver mer resurser till sin verksamhet. Brottsoffer behöver stöd av brottsofferjourerna dels individuellt före, under och efter rättegångar, dels i form av självhjälpsgrupper. På riksplanet är misshandel och kvinnofrid uppmärksammade problem, men på nivå ser det inte alls likadant ut. Mer än hälften av kommuner saknar kvinnojour. Man kan se att misshandeln ökar. Detta ger en oroväckande bild. menar att kommunernas stöd till verksamhet riktad till utsatta kvinnor och barn måste utvecklas och intensifieras. I betänkande Tre Städer (SOU 1998:25) beskrivs en olustig verklighet. Där uppges att man i storstädernas socialt och ekonomiskt utsatta stadsdelar avstår från att gå ut på grund av oro för att bli överfallen, rånad eller på annat sätt ofredad. I synnerhet kvinnor upplever bostadsområdena som otrygga. av ungdomarna upplever sitt bostadsområde som otryggt och stökigt. I Forskningsgruppen för Samhälls- och Informationsstudiers rapport kan vi läsa att av kvinnorna och av männen drar sig för att gå ut när det är mörkt till följd av att det är osäkert på gator och vägar. anmäldes 2565 våldtäkter. 692 av dessa skedde utomhus. Det typiska offret är på väg hem från buss eller tunnelbana och passerar en mörk park eller ett grönområde. Ansvaret för brottsförebyggande kan inte delegeras till polisen. Alla samhällsinstanser och även enskilda har sin del av detta ansvar. Staten har ett särskilt ansvar, inte minst för att stimulera och stödja brottsförebyggande verksamhet i olika former. Mycket kan göras med brottsförebyggande stads- och bostadsplanering. Polis, försäkringsbolag och brottsofferjourer skall medverka när bostadsområden planeras och renoveras. Belysningen i parker och bostadsområden bör förbättras, buskagen på offentliga platser bör vara färre och lägre, gångbroar bör föredras framför gångtunnlar. Befolkade, offentliga och gemensamma områden som stimulerar till socialt liv skall främjas. Bilgarage med särskilda "tjejparkeringar" på upplysta platser nära utgångarna kan skapas. Säkerheten i bostadsområden kan förbättras genom att insyn förhindras, att entrédörrar och fönster på bottenvåningar förses med brytbleck och genom att man undviker att bygga tvättstugor i källarplanet. Det bör också finnas nattliga bussar med flexibla stopp. Det viktiga är att ta vara på kunskap och erfarenhet om vilka brott som begås var, samt göra det möjligt för människor att se och synas och på så sätt skapa trygga miljöer. Ambitionen har varit hög bland kommunerna i att utforma sina brottsförebyggande program och trygghetsplaner men det finns tecken på att handlingarna ibland är så allmänt hållna att de inte kan fungera som konkreta styrdokument. För många kommuner är resursfrågan ett problem. Med ansträngd ekonomi riskerar det brottsförebyggande arbetet att prioriteras bort. vill att skall få i uppdrag att utarbeta tydliga riktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brott samt möjliggöra ett arbete utifrån standardiseringsdokumentet ute i kommunerna. Vi anser att det brottsförebyggande arbetet är oerhört viktigt och därför bör ytterligare resurser tillföras detta område. Om brott förhindras undviker man mycket lidande, och det innebär också ett samhällsekonomiskt sparande. Därför skall konkreta brottsförebyggande åtgärder prioriteras, arbetet intensifieras och en helhetssyn tillämpas, vilket framgår av den kristdemokratiska motionen Brottsförebyggande arbete. Anpassade lokaler och vittnesstöd I en kristdemokratisk motion om domstolarnas framtid lyfter vi fram behovet av att domstolarnas lokaler skall vara så anpassade att vittnen och brottsoffer inte skall behöva konfronteras med gärningsmannen. Det är inte tillfredsställande att gärningsman, brottsoffer och vittnen hamnar i samma väntrum. Alltför många tingsrätter saknar anpassade lokaler för målsägande och vittnen. har tidigare krävt att lokalerna i domstolarna skall vara så utformade att de brottsdrabbade, under ett förhandlingsuppehåll, erbjuds möjlighet att vistas i rum som är avskilda från den misstänkte och dennes släktingar och vänner. Detta bör även omfatta de vittnen som har kallats för att styrka målsägandens berättelse. Vi anser också att förhandlingarna bör anpassas och föras under sådana former som inte kan anses kränkande för brottsoffret. Tingshusvärdar bör finnas för att underlätta ett sådant förfarande. rekommenderar domstolarna att vid utnyttjandet av sina lokaler beakta målsägandens och vittnenas behov. Detta sker dock inte i tillräckligt stor utsträckning. Rekommendationer räcker inte då domstolarna kämpar med resursbrist. Problemen kommer dessutom att öka om man i större utsträckning håller rättegång vid så kallade tingsställen. Vi befarar att även säkerheten kommer att minska vid dessa. Brottsofferjourerna m.fl. gör en fantastisk insats vad gäller vittnesstöd. Målsättningen är att det på varje tingsrätt skall finnas frivilliga stödpersoner. Uppgiften för dessa personer är att ge brottsoffer och vittnen ett humant mottagande i domstolen, vara ett moraliskt stöd före och efter rättegången samt kunna svara på frågor och hänvisa vidare. anser att vittnesstöd skall finnas vid samtliga tingsrätter och hovrätter. Myndigheterna skall också medverka till att vittnesstödsverksamhet anordnas vid de orter där sådan verksamhet ännu inte bedrivs. anser att det är viktigt att utveckla arbetet med vittnesstödsverksamheten eftersom rättsväsendet är beroende av att människor vågar vittna om vad de varit med om. Verksamheten kan bidra till att minska obehaget och rädslan att berätta om det som hänt. Det är därför glädjande att vittnesstödsverksamheten byggts ut till att omfatta i princip alla tingsrätter och hovrätter. förutsätter att arbetet fortgår till dess att alla tingsrätter och hovrätter har vittnesstödsverksamhet. Erfarenheter visar att vittnesstödet fungerat bra och uppskattas av de rättsvårdande myndigheter som berörs. Uppbyggnaden av verksamheten bör ske i samråd med och andra berörda ideella organisationer. All kunskap och erfarenhet måste tas tillvara. vill påpeka att det är angeläget att vittnesstödsverksamheten får en finansiell lösning. Det räcker inte med ekonomiskt stöd under en uppstartningstid. Även frågan om kontinuerligt ekonomiskt stöd till vittnesstödsverksamheten måste ses över. och bör få i uppdrag att se över hur ett sådant ekonomiskt stöd skall vara utformat för att förbättra vittnesstödsverksamheten. Verksamheten får inte haverera på grund av bristande resurser. De rättsvårdande myndigheternas skyldighet att ge information och stöd till dem som utsatts för brott har skärpts ett antal gånger under se . Trots detta återstår mycket arbete vad gäller myndigheternas information till brottsoffer och vittnen. Inom rättsväsendet finns en insikt om behovet av förbättringar på det här området. beslutade om att 13 a § i förundersökningskungörelsen skulle ändras så att information om stöd lämnas i större utsträckning än vad som sker . Polisen skall enligt paragrafen, när det är möjligt och lämpligt, fråga brottsoffret om denne vill att man skall kontakta en stödorganisation. hade en reservation till förslaget då vi anser att polisen alltid, såvida det inte är omöjligt eller olämpligt, skall fråga brottsoffret om stödinsatser behövs. Brottsoffret som befinner sig i ett chocktillstånd behöver allt stöd för att klara den svåra situationen. presenterade () enkätundersökningen Brottsoffer i fokus om hur polisen informerar och hjälper brottsoffer. En rad åtgärder och reformer har genomförts för att förbättra brottsoffrens situation till exempel bättre ersättning, utökad rätt till målsägandebiträde med mera. skall polisen informera brottsoffret och fråga om han eller hon vill få hjälp, till exempel få kontakt med den lokala brottsofferjouren. Men enligt BOJ:s enkät är det i vissa polismyndigheter bara några promille av brottsoffren som tillfrågas, en anmärkningsvärd siffra med tanke på att plikten att informera om hjälp och stöd är inskriven i lag. har utfärdat en nationell handlingsplan för brottsofferarbetet. Den innebär bland annat att polisen själv regelbundet skall ta reda på hur brottsoffer upplever att de blir bemötta av polisen. var det bara 4 av 21 myndigheter som gjorde detta. Handlingsplanen har inte lett till någon genomgripande förändring för brottsoffren, enligt BOJ:s enkätundersökning. Bara enstaka myndigheter har ändrat på rutinerna för att bli bättre på hot- och riskbedömningar eller för att förbättra tryggheten för människor som lever under hot. Enligt många brottsofferjourer har antalet ärenden från polisen minskat drastiskt trots att antalet brottsoffer inte har minskat. Detta kan bero på att polisen har ett gärningsmannaperspektiv och att därmed glömmer offrens, målsägarnas och vittnenas rättigheter, detta trots att man i varje statsbudget kan läsa om att "medborgarperspektivet" skall finnas med i polisarbetet. Ekonomisk ersättning för identitetsbyte m.fl. har lämnat ett förslag till nationell handlingsplan för skydd av de personer som hörs i domstol. Förslaget innebär att de personer som medges använda nya identitetsuppgifter skall kunna erhålla en skälig ersättning för kostnader som kan uppkomma i samband med identitetsbytet. har uttryckt farhågor om att den aktuella ersättningen skall komma att belasta polisväsendets anslag och att inga medel skulle avsättas till styrelsen för själva förvaltningsuppgiften. anser att det är viktigt att den ekonomiska frågan löses omgående. Vi anser att skälig ekonomisk ersättning skall utgå till enskild som fått nya identitetsuppgifter. Sekretessen kring den nya identiteten har upprepat visat sig otillräcklig. Det är ännu ett område där regeringen snart bör återkomma med förslag till åtgärd. Skånberg (kd)