mot · GR02Fi23 · 2004-05-03 00:00:00 — Skärpningar av finanspolitiken tycks inte heller vara nära förestående. Även i de länder som brottas med underskottsproblem kommer knappast någon snabb finanspolitisk åtstramning. Företagens investeringsvilja kommer därför inte att brytas av en hastig ekonomisk-politisk åtstramning. Hushållen har stimulerats av den förda penning- och finanspolitiken och har ökat sin konsumtion. I industriländerna har det särskilt märkts på husmarknaderna. Många har varnat för en fastighetsbubbla och den har höjt räntan bl.a. av detta skäl. Det kan finnas risk för att en oväntat snabb höjning av styrräntorna skulle kunna bryta utvecklingen på fastighetsmarknaderna så hastigt att effekterna på konjunkturen skulle kunna bli mycket negativa. Expansionen är stark i . Det är både en expansiv penningpolitik med en styrränta på och en starkt expansiv finanspolitik som bidrar till detta. Någon skärpning är inte trolig förrän eller . har dollarfallet lättat konkurrenstrycket för den konkurrensutsatta industrin, vilket gör att nettoexporten vänder till positiva siffror. Även i syns nu en tydlig återhämtning med mer eller mindre stagnation. Med sin starka exportinriktning har det japanska näringslivet kunnat dra nytta av tillväxten i övriga . dras dock med strukturproblem som gör att den inhemska efterfrågan inte får ordentlig fart. Tillväxten kan därmed komma att mattas av . Utvecklingen i har tillsammans med lett återhämtningen. I har tillväxten legat på och i någon procentenhet lägre. Den kinesiska exporten har gynnats av dollarns nedgång eftersom den kinesiska valutan är knuten till dollarn. Tillväxten i väntas bli fortsatt god. En viss återhämtning pågår i efter recessionen . Under förutsättning att inte skuldproblemen utlöser nya kriser kan en fortsatt återhämtning väntas. Även för de afrikanska staterna väntas en medelgod tillväxt. I EU-området har ekonomin varit svag. Hushållen har varit återhållsamma med utgifter bl.a. beroende på den höga arbetslösheten och företagens investeringsvilja har varit svag. Dollarns nedgång har försämrat konkurrenskraften för exporten. vände dock konjunkturen och både export och investeringar ökade. De svaga offentliga finanserna i länder som , och hämmar tillväxten . Arbetslösheten kommer att förbli hög. Behovet av strukturreformer inom EU kommer att vara fortsatt stort. De nya medlemsländerna växer snabbare än de gamla. Man bör kunna räkna med att integrationsvinster kommer att gynna både gamla och nya medlemsländer även om detta kan ta . Som synes av tabell 1 kommer världshandeln att återta en starkare tillväxt. Marknadstillväxten för svenska produkter kommer att vara av ungefär samma storlek. Förbättringen av den internationella konjunkturen har positiva effekter även på den svenska ekonomin. Mer än halva efterfrågeökningen kommer från nettoexporten. Härtill kan läggas att det större antalet arbetsdagar bidrar . Detta innebär att den underliggande inhemska tillväxten är betydligt svagare. räknar dock både regeringen och med att hushållens konsumtionsefterfrågan ska öka och att företagen ska investera mer. En investeringsökning kan vara motiverad av den förbättrade internationella konjunkturen och av företagens förbättrade vinstläge. Den låga räntenivån bidrar till att förstärka benägenheten att investera. Eftersom kapacitetsutnyttjandet stiger relativt långsamt är det troligt att låga räntor framöver kan fortsätta att stimulera investeringarna. En låg ränta har troligen större stimulanseffekt på bostadsinvesteringarna än regeringens tillfälliga ROT-stimulanser som bara förflyttar verksamhet mellan olika år. Hushållens konsumtionsbenägenhet hålls tillbaka av den svaga arbetsmarknaden. Det krävs både en god inkomstutveckling och optimism om arbetsmarknaden för att hushållen ska våga konsumera. Förmögenhetsförbättringen genom ökande huspriser har medverkat till att hålla igång den privata konsumtionen. Regeringens prognos att BNP-tillväxten kommer att ligga på bygger på att hushållens konsumtion stiger med . Detta är i och för sig möjligt men bygger i sin tur på att hushållen känner en tillräcklig optimism. I annat fall är sannolikheten hög för att regeringen för , som , kommer att lägga ut omfattande stimulanser som sedan tas tillbaka genom skattehöjningar året efter. Som följd av stimulanser till kommunsektorn räknar regeringen med att kommunernas och landstingens verksamhet kommer att växa med drygt en halv procent . Eftersom statens verksamhet krymper kommer den totala offentliga verksamheten att öka långsamt. Det är hushållens efterfrågan och investeringarna som regeringen räknar med ska hålla BNP-tillväxten på . Efterfrågan på arbetskraft kommer att vara svag och regeringens mål om att av befolkningen i åldern ska vara sysselsatt kommer inte att uppfyllas, se diagrammet. Sysselsatta i procent av befolkningen 2064 år X = Regeringens sysselsättningsmål Resursutnyttjandet kommer därmed att vara svagt under en stor del av perioden varför det är rimligt att räkna med att räntan kommer att hållas fortsatt låg även om en höjning kommer att ske, sannolikt med början . Penningpolitiken kommer därmed att vara stimulerande under huvuddelen av tiden. Detta pekar på att en lätt penningpolitik kan understödja en uppgång men är inte den huvudfaktor som kan ge en bättre sysselsättning. För det krävs omläggningar av politiken på arbetsmarknaden och förändringar i lönebildningen. Den allmänna konjunkturbilden kommer således att vara relativt ljus . Det ger utomordentliga möjligheter att lägga om politiken så att svensk ekonomi står bättre att möta både konjunkturförsämringar och de långsiktiga utmaningarna. 6 Tillväxt, välfärd och befolkningsutvecklingen 6.1 Den demografiska utmaningen Befolkningsutvecklingen och förskjutningar i befolkningens sammansättning har kommit i centrum för det politiska intresset i hög grad . Den allmänna bilden är väl känd. Barnafödandet är lågt medan befolkningen över pensionsåldern ökar både i absoluta antal och som andel av den totala befolkningen. Andelen i arbetsför ålder, , minskar. Tusental respektive andel av totalbefolkningen i % Försörjningskvoten, d.v.s. relationen mellan totalbefolkningen och befolkningen i åldern utvecklas på följande sätt: Detta är dock inget bra mått på försörjningsbördan bl.a. därför att det inte tar hänsyn till graden av sysselsättning. Att andelen yngre sjunker lättar temporärt försörjningsbördan för den arbetande befolkningen men är naturligtvis ohållbart på eftersom det behövs ett kontinuerligt tillskott av unga människor. Försörjningstalet mäter antalet personer över pensionsåldern i relation till antalet i åldrarna . Detta utvecklas på följande sätt: Istället för att det gick lite drygt 4 personer i de arbetande åldrarna per person i pensionsåldern försämras relationen till 2000 och drygt 2½ . Från att vara drygt 3 personer som försörjer en pensionär ändras detta till drygt 2½ per pensionär. Till detta kommer att antalet mycket gamla som är särskilt vårdkrävande kommer att öka. Men befokningsutvecklingen säger inte allt om utvecklingen. Även om man kan förutse att ålderssammansättningen kan medföra problem är det avgörande hur graden av arbete utvecklas. Det framtida arbetsutbudet bestäms av befolkningssammansättningen, hur hög graden av sysselsättning är, hur stor andel av de sysselsatta som faktiskt arbetar och hur många timmar per dag de arbetar. Enligt långtidsutredningens bedömningar skulle arbetsutbudet i timmar räknat vara i stort sett oförändrat . Arbetsutbudet påverkas av vilken politik som förs. Medan befolkningsutvecklingen svårligen låter sig påverkas kan dock graden av arbete påverkas av den ekonomiska politiken. Vi redovisar längre fram i denna motion inom vilka områden vi främst anser det möjligt att förbättra arbetsutbudet. Av avgörande betydelse är att få in så många som möjligt av den dryga miljon som står utanför den reguljära arbetsmarknaden, se tabellen. Personer försörjda med sociala ersättningar Omräknat i helårspersoner, tusental Sjuk- och aktivitetsersättning (förtidspension) Denna dryga miljon har i stort sett varit trots den högkonjunktur som rådde . Det som hänt är att det skett en förskjutning från arbetsmarknadsersättningar till sjukpenning och förtidspension. Personer försörjda med sociala ersättningar Omräknat i helårspersoner, tusental Stora ansträngningar måste göras på ett antal områden för att minska det stora antal, en dryg miljon, som på detta sätt står utanför arbetsmarknaden. Med det arbetsutbud som långtidsutredningen räknar med och med den långsiktiga produktivitet som utredningen anser möjlig skulle tillväxten ligga strax (1,8). Detta visar att den tillväxt som regeringen berömmer sig av bara handlade om ett engångslyft. Som vi visar längre fram kan också en fortsatt ogynnsam utveckling av priserna på våra produkter försämra vår köpkraft så att vår bruttonationalinkomst kommer att utvecklas svagare än den angivna BNP-tillväxten. Den antagna tillväxten är också något lägre än för perioden 19702002, vilket beror på att antalet personer upphör att öka, vilket utredningen räknar med leder till minskat antal arbetade timmar. I långtidsutredningen räknar man med i stort sett oförändrade ambitioner vad gäller offentlig verksamhet per åldersgrupp, d.v.s. att dagens reala förbrukning per ålderskategori bibehålls. Ett undantag är äldreomsorgen där allt friskare äldre antas medföra att behovet förskjuts högre upp i åldrarna. Dessa antaganden innebär att dagens skattesatser kan bibehållas oförändrade. Någon hänsyn tas därmed inte till en ökad internationell konkurrens om skatteunderlagen. En BNP-tillväxt på med ett oförändrat skattetryck ger utrymme för en i stort sett oförändrad offentlig konsumtion medan den privata konsumtionen kan öka . Detta kan dock leda till spänningar eftersom inom det område som räknas som offentlig konsumtion finns många av de tjänster som man kan räkna med kommer att efterfrågas i större utsträckning när inkomsterna stiger. finns dock egentligen inga mekanismer för att kanalisera denna efterfrågan annat än genom höjda skatter. En ökad skattefinansiering av välfärdstjänster avvisas dock av långtidsutredningen: Sammantaget innebär förekomsten av marginalkostnader för skatteintäkter att kontinuerliga höjningar av skatteuttaget inte kan bedömas vara en långsiktig väg för att finansiera en utveckling av välfärdssystemen (SOU 2004:19, s. 73). varnar utredningen för att just detta kan komma att ske: Trots att kontinuerliga skattehöjningar inte bedöms vara en långsiktig väg att möta en ökad efterfrågan på välfärdstjänster, finns en uppenbar risk att just detta kommer att ske (s. 73). Utredningen gör också bedömningen att en finansiering med en ökad andel avgifter av det slag som förekommer inom vissa områden är svår att tillämpa i större skala. Frågan är vidare vad en ökad tillväxt skulle kunna bidra med för att förbättra möjligheterna att finansiera välfärdstjänster. Utredningen konstaterar att en ökad tillväxt genom ökad produktivitet ger ökade reallönehöjningar men att löner och kostnader i den offentliga verksamheten är kopplad till löneutvecklingen i privat sektor varför det är svårt att åstadkomma någon större lättnad den vägen. Genom den s k Baumols sjukdom ger ökad produktivitet i privat sektor inte nämnvärd hjälp för finansieringsproblemet. Eftersom även de som arbetar med offentligfinansierad verksamhet tar del av löneökningar räcker produktivitetsvinsterna i stort till att finansiera dessa löneökningar. Om vi i längden ska kunna attrahera personal till vården och skolan krävs dessutom relativlöneförskjutningar till förmån för de kvinnodominerade yrkena, särskilt med längre utbildning. Man bör kunna räkna med en ökad produktivitet i de offentliga tjänsterna. Denna är givetvis med största sannolikhet olika stor i olika delar av tjänstesektorerna. En ökad produktivitet i den offentliga verksamheten medför att invånarna får ut mera av de offentliga tjänsterna och därmed får bättre valuta för en given skattenivå. En ökad tillväxt genom stigande sysselsättning i privat sektor ger förbättrade offentliga finanser vid oförändrat skattetryck. Vi visar i det följande hur det kan vara möjligt att höja arbetskraftsutbud och sysselsättning och därvid också få en förbättrad offentlig finansiering. måste det finnas en öppenhet för nya lösningar, nya verksamhetsformer och reformerad finansiering. En fullständig låsning vid dagens system kommer med den ökade efterfrågan på välfärdstjänster som det verkar rimligt att räkna med bara kommer att leda till att köpstarka personer och grupper i ökande utsträckning kommer att söka sig lösningar helt utanför de offentligfinansierade systemen. Viljan att betala skatt kommer att minska. En sådan ogenomtänkt privatisering riskerar att leda till att det som är syftet med flera av de offentliga systemen, att garantera ett skydd för flertalet, undermineras. Det är därför viktigt att det politiska systemet kan reformera både socialförsäkringarna och tjänsterna så att dessa är effektiva, men i nya former. Tre krav kan ställas på de reformer som behöver göras: systemen ska i princip vara allomfattande, generella finansieringen av socialförsäkringarna ska ha så litet skatteinnehåll som möjligt produktionen av välfärdstjänster ska vara så liberaliserad som möjligt, offentliga monopol bör bort. Det nya pensionssystemet kan tjäna som ett intressant exempel inom vissa områden. Kopplingen mellan individens inkomster och förmånen kommer att bli tydligare än i det gamla ATP-systemet. Det minskar skatteinslaget i finansieringen. Pensionssystemet är beroende av den ekonomiska utvecklingen i samhället. Vid avvikelser från en huvudfåra sker automatiska anpassningar av pensionsnivån. Detta sker utan att det politiska systemet går in med direkta beslut. Liknande mekanismer skulle kunna utvecklas även inom andra områden. De tak för de olika utgiftsområdena som budgetreformen ursprungligen innehöll har inte fungerat som återhållande faktorer. Sjukförsäkringens utgiftsexplosion är det tydligaste exemplet. Pensionssystemet utnyttjar de utvecklade finansiella marknaderna. Under har utvecklingen varit snabb vad gäller förmågan att via finansiella instrument hantera risker. I pensionssystemet finns också ett utnyttjande av andra producenter än det offentliga. Detta ökar den enskildes valfrihet och står väl i samklang med en liberal inriktning. är en stark förespråkare för konkurrens inom produktionen av välfärdstjänster. Pensionsreformen har den fördelen att den präglas av politisk stabilitet, den har ett brett stöd i över blockgränsen. Det är att föredra att andra större reformer också kan ske som breda lösningar. Skulle detta inte vara möjligt är reformbehovet så stort att de breda lösningarna inte kan inväntas. Det behövs ett omfattande analys- och reformarbete som prövar vilka förändringar som är nödvändiga och möjliga med en generell välfärd som riktmärke. pekar på att just nu under de allra närmaste åren är den demografiska utvecklingen gynnsammare än vad den kommer att vara . Vi har således ett möjligheternas fönster att reformera de svenska systemen. Det är viktigt att gripa det tillfället. Det avskräckande exemplet är regeringens uppträdande under konjunkturuppgången då denna möjlighet inte utnyttjades till reformer utan till att göra nya åtaganden som ytterligare kommer att försämra försörjningsbördan. 6.2 Mer arbete räddar välfärden 6.2.1 För få arbetar Vi arbetar för lite i . Av alla i arbetsför ålder står för många utanför arbetskraften. Av dem som har ett arbete är det för många som inte går till arbetet. En vanlig vardagmorgon i försörjs mer än en miljon människor i arbetsför ålder av sjukpenning, förtidspension, arbetslöshetsersättning eller socialbidrag. Antalet människor i arbetsför ålder som inte försörjer sig på arbete är lika stort som under lågkonjunkturen 1994. Antalet arbetslösa har minskat men antalet sjukskrivna och förtidspensionärerna har i stället ökat. De många sjukskrivna, den bristande integrationen, det faktum att vi blir allt fler äldre och allt färre i arbetsför ålder, bortslösandet av äldre arbetskraft och de långa studietiderna skapar sammantaget en ekvation som inte går ihop. För lite arbete blir utfört i . Under den senaste högkonjunkturen 19992001 arbetade vi mindre per person och vecka än vi gjorde under den föregående högkonjunkturen 19881990. Arbete ger välstånd och välfärd och en av dagens stora utmaningar är att se till att allt fler kommer i arbete. Annars kommer att fortsätta att bli allt fattigare jämfört med andra och vi kommer att få allt mindre resurser till verksamheter som vård och skola. börjar de stora kullarna fyrtiotalister gå i pension. När de dessutom behöver äldrevård och sjukvård kommer de offentliga utgifterna att öka. I debatten hävdas nu att det därför inte går att undvika kraftiga skattehöjningar . Höjningar av kommunal- och landstingsskatten på har nämnts. Men dessa dystra profetior utgår från att vi även framöver kommer att arbeta lika lite som vi gör . Detta är inte alls nödvändigt eller ens acceptabelt. Ska vi klara framtidens välfärd utan skattehöjningar måste fler människor komma i arbete. 6.2.2 Varför arbetar för få? En rad faktorer bidrar till att för få arbetar i . 6.2.3 Arbetslivet inleds för sent En av de mest dramatiska förändringarna på arbetsmarknaden var nedgången i de ungas arbetskraftsdeltagande. När gymnasieskolan i praktiken blivit obligatorisk sätts numera den undre gränsen för arbetsför ålder vid . I praktiken har dock åldersgränsen för inträdet i arbetslivet flyttats ytterligare uppåt. ingick av alla i arbetskraften. hade andelen fallit till . Personer har ett lägre arbetskraftsdeltagande än de . Så har det inte varit tidigare. Utbildning är bra men tid i utbildning är en kostnad och onödiga utbildningsvägar av ondo. av dem som går ut gymnasiet börjar studera vid högskolan . Nästan lika många 19-åringar går till den kommunala vuxenskolan för att komplettera eller förbättra sina gymnasiebetyg som går vidare till högskolan. Medianåldern för att börja högskolestudier var 1999 , vilket är högt internationellt. Studietiderna på högskolor och universitet har också blivit onödigt långa. Medianåldern för avslutade högskolestudier är . En normal högskoleexamen motsvarar heltidsstudier med normal studietakt. Mediantiden för att klara detta ligger efter avklarade gymnasiestudier. De studerande blir således i allmänhet färdiga än nödvändigt. Men det går att ändra detta. Ändringar i gymnasieskolan minskar utslagningen. Antagningssystemet till högskolan bör göras om så att det blir lättare att gå direkt från gymnasium till högskola. Ett system med tre terminer skulle förkorta studietiden. De stimulanser som finns i studiemedelssystemet genom högre studiemedel för personer bör tas bort. 6.2.4 Ohälsan är för stor har antalet sjukskrivna fördubblats. Om man räknar om sjukfrånvaron 2003 till heltidsanställda så motsvarade den ett bortfall på 310 000 personer. Förtidspensionärerna motsvarade 427 000 årsarbeten. var av alla antingen sjukskrivna eller förtidspensionerade på heltid. Det var 150 000 fler än 1999. Antalet sjukskrivna har minskat något , men detta har, fram till , mer än väl uppvägts av att antalet förtidspensionärer fortsatt att öka. Rehabilitering måste sättas in tidigare. Det bör finnas en rehabiliteringsgaranti som börjar fungera . Samspelet mellan sjukförsäkring och sjukvård måste återupprättas, och andra läkare bör kopplas in för dem som är sjuka . Reglerna för vem som får skriva sjukintyg bör stramas upp. Sjukvården måste ges ekonomiska drivkrafter att medverka till att undvika onödiga kostnader i sjukförsäkringen, och därför skall landstingen få ansvar för av sjukförsäkringskostnaden, som statsbidragen till sjukvården höjs i motsvarande mån. En nationell vårdgaranti är också ett verksamt medel. 6.2.5 Integrationen är för dålig av befolkningen i arbetsför ålder är född utomlands. har vi lyckats dåligt med att integrera dem på arbetsmarknaden. Skillnaden i deltagandet i arbetslivet mellan infödda och utlandsfödda är slående. förvärvsarbetade av alla infödda svenskar, men av de utlandsfödda. Det låga deltagandet i arbetslivet bland de utlandsfödda riskerar att bli ett större problem när deras andel av den arbetsföra befolkningen växer. kommer var femte person i arbetsför ålder att vara född utomlands. Skillnaden mellan infödda och utlandsföddas sysselsättning måste minska . Annars kommer sysselsättningen att fortsätta att falla när de utlandsfödda blir fler. av de utlandsfödda i kommer från ett land utanför det nya EU. Deras andel kommer att växa till . Den största vinsten ligger därför i att höja deras förvärvsfrekvens. En ny jämförelse mellan integrationen på arbetsmarknaden som låtit göra placerar i botten tillsammans med , , och . Det finns alltså stora möjligheter till förbättringar. I länder som , , , som framför allt tagit emot arbetskraftsinvandrare, har invandrarna en mer gynnsam situation på arbetsmarknaden. Där är sysselsättningen bland de utrikes födda högre än för de inhemskt födda. Något som faktiskt gällde även i . Processen in i det svenska samhället måste bli snabbare. Det handlar t.ex. om en snabbare asylprocess, om att invandrare ska kunna söka och ta arbete innan de fullgjort utbildning i svenska, och att nya invandrare inte ska vara hänvisade till socialkontoren utan få stöd från arbetsförmedlingen. 6.2.6 Vi slutar arbeta för tidigt Pensionsåldern är genom pensionsreformen rörlig från . För garantipension gäller dock lägst . Arbetsrättsligt finns möjlighet att arbeta till . Men i praktiken avslutas arbetslivet . av alla deltar i arbetskraften, men faller deltagandet i arbetskraften mycket snabbt. Hälften av 63-åringarna har t.ex. redan lämnat arbetskraften. Genom den kraftiga ökningen av sjukfrånvaron har den faktiska arbetstiden för den äldre arbetskraften minskat ordentligt. var mellan av alla sysselsatta frånvarande på heltid från sitt arbete på grund av sjukdom. Därtill kommer de som var frånvarande under delar av arbetsveckan. Det handlar i hög grad om en attitydfråga. Men också ett antal yttre förutsättningar behöver ändras. vill att arbetsgivaravgifterna ska avspela de förmåner de är tänkta att finansiera. Därför bör arbetsgivaravgifterna för personer som nått pensionsåldern justeras därefter. Det är inte lämpligt att skattesystemet stimulerar till ett tidigt utträde. Avdragsrätten för pensionsförsäkringar som kan falla ut kan ifrågasättas. Vidare bör arbetsmarknadens parter se över de avtal som leder till att det lönar sig att gå i pension tidigt och som gör det svårt för personer nära pensionsåldern att byta jobb. Sådana förhållanden motverkar den stimulans för arbetskraftsutbudet som pensionsreformen bl.a. syftade till. Andel äldre utanför arbetskraften 6.3 Behovet av tillväxt Behöver vi egentligen tillväxt? . Det är ungefär lika intelligent som att fråga om vi behöver kulturell utveckling. Som om det redan skulle finnas tillräckligt många målningar, musikverk och ord i språken. Som om det ens fanns något sätt att dämma upp den flod vi alla badar i. Människans strävan har alltid varit att förbättra sin situation. Så långt tillbaka vi kan se har denna strävan präglat mänskligheten. I sin skrift . A Millenial Perspective (2001) anger ekonomihistorikern tillväxten under de första tusen åren av vår tideräkning till , 18201998. Han pekar på tre faktorer som särskilt gjort den snabbare tillväxten under de två senaste seklerna möjlig: utnyttjande av bördig jord och nya biologiska processer internationell handel och kapitalrörelser teknologiska och institutionella innovationer. Tillväxtens frukter har kraftigt förbättrat människans levnadsvillkor. Medan den förväntade medellivslängden vid födseln låg steg den vid dess slut. kan vi konstatera att tillväxt egentligen inte är en huvudfråga i den ekonomiska debatten. Visserligen talade regeringen om betydelsen av tillväxt, inbjöd till tillväxtsamtal och man utlyste t.o.m. en tillväxtkongress.