mot · GS02A342 · 2004-10-04 00:00:00 — En väl fungerande arbetsmarknad och arbetsmarknadspolitik i vid mening är viktig för att säkerställa att de människor som drabbas av arbetslöshet snabbt återkommer i arbete och inte fastnar i ett långvarigt bidragsberoende. Ur ett mänskligt perspektiv är det utanförskap som många hamnar i när de står utanför arbetsmarknaden oförsvarligt. Det är både ett slöseri med samhällets resurser och bristande respekt för människors värde att inte ta till vara allas förmågor. Vi vill ändra på detta och skapa ett samhällsklimat som uppmuntrar arbete, kreativitet, skapande och kunskapssökande. Det ska finnas möjligheter för den enskilde individen att forma sin egen tillvaro och förbättra sin livssituation efter egen förmåga. Vi vill med vår politik skapa de förutsättningar som krävs för att arbetsmarknaden ska fungera, vara flexibel och svara mot de behov som enskilda individer och företag har. Under dessa förutsättningar kan produktionen och tillväxten bli högre och inflationen hållas i schack. Att genomföra reformer för att förbättra arbetsmarknaden är således en av de mest prioriterade uppgifterna . Arbetsmarknadspolitikens uppgift är i första hand att påverka arbetsutbudet. Men det krävs också efterfrågestimulerande åtgärder för att arbetslösheten ska komma ner på rimliga nivåer. Stabiliseringspolitiken diskuteras i budgetmotionen (2004/05:Fi231). I motion 2004/05:N305 återges våra näringspolitiska förslag som verkar mer direkt på efterfrågesidan, medan den här motionen i huvudsak gäller faktorer som påverkar utbudssidan av ekonomin. Forskning och beprövad erfarenhet tyder på att arbetslöshetsförsäkringens utformning har betydelse för arbetslösheten, sysselsättningen och den långsiktigt uthålliga produktionsförmågan. Såväl ersättningsnivån som ersättningstiden påverkar incitamenten för att söka arbete. Vi föreslår därför att ersättningen vid arbetslöshet gradvis trappas ner. Det är också viktigt att det finns ett regelsystem med tydliga krav på att den som är arbetslös måste anta erbjudet arbete och att det finns en uppföljning av att dessa krav efterlevs. Även om dagens regelsystem verkar strikt, är efterlevnaden av reglerna bristfällig. Här förespråkar vi en förändring. Vi anser att det finns starka skäl att låta en bortre parentes verka i arbetslöshetsförsäkringen. Vi föreslår vidare att beslut om sanktioner ytterst ska fattas av en myndighet, , och inte av arbetslöshetskassorna. Vi förordar också en förändring av arbetsmarknadspolitiken. Tydligare mål för politiken måste läggas fast och måste få en mer självständig roll och en organisation som ger bättre förutsättningar för en effektiv arbetsmarknadspolitik. Detta gör också att risken att andra mål än rent arbetsmarknadspolitiska kan styra omfattningen av åtgärder reduceras. Arbetsmarknadspolitiken ska i första hand inriktas på att minska den långsiktiga, strukturella arbetslösheten. Det är också nödvändigt att individualisera de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. En viktig del i vår politik är att företagen ska kunna verka under stabila förhållanden, där såväl arbetsgivare som arbetstagare känner sig trygga i sin verksamhet. Den svenska arbetsrätten är i vissa avseenden strikt, men sammantaget är arbetsrätten mer omfattande och begränsande i många andra länder i euroområdet. Inte heller kan forskningen påvisa något entydigt samband mellan en strikt arbetsrätt och hög arbetslöshet. Det finns däremot skäl att överväga hur arbetsrätten kan anpassas, särskilt till de speciella villkor som gäller för små och medelstora företag. Det finns också ett behov att modernisera lagstiftningen, som i stora delar tillkom . är det angeläget att den enskilde arbetstagaren kan känna sig trygg både på jobbet och i att byta arbete. 4En trygg och öppen arbetsmarknad för alla4 4.1En arbetsmarknad i förändring5 4.2Nya utmaningar på arbetsmarknaden9 5Problem med dagens arbetsmarknadspolitik12 5.1Arbetslöshetsförsäkringen måste fungera som en omställningsförsäkring13 5.1.1Utformning av arbetslöshetsförsäkringen påverkar beteenden13 5.1.2Brister i kontroll och uppföljning14 5.2Finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen har betydelse15 5.3Arbetsmarknadspolitiska åtgärder måste vara effektiva15 6Ett reformprogram - arbete för fler17 6.1.1Nedtrappade ersättningsnivåer i två steg17 6.1.2Bortre parentes tillåts verka18 6.1.3Aktiva arbetsförmedlingar når bättre resultat18 6.1.4Likabehandling och strikt efterlevnad av ersättningsregler krävs19 6.1.5Minskad statlig subvention i arbetslöshetsförsäkringen19 6.2Bör en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring införas?21 6.3En ny struktur för arbetsmarknadspolitiken22 6.3.1Tydliga mål för arbetsmarknadspolitiken24 6.3.3Riktlinjer för arbetsmarknadspolitiska åtgärder25 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbetslöshetsförsäkringen måste fungera som en omställningsförsäkring. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nedtrappade ersättningsnivåer i två steg i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en åtgärdsinriktad handlingsplan upprättas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om efterlevnaden av gällande regelsystem i arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tydliga och färre mål för arbetsmarknadspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ny organisation för . 4En trygg och öppen arbetsmarknad för alla Vår ideologiska utgångspunkt är att måste ha en arbetsmarknad där alla medborgare har möjligheter att forma sin tillvaro och förbättra sin livssituation genom egna val och ansträngningar. Människors makt över den egna tillvaron bör öka och dåär det nödvändigt att arbetsmarknaden reformeras. Arbetsmarknaden måste förändras så att den präglas av större öppenhet och rörlighet än som tryggheten för både anställda och företagare måste säkras. Vi vill skapa förutsättningar för en arbetsmarknad som är tillgänglig för alla. En ökad social rörlighet är ett viktigt mål. Då krävs det bl.a. att det skall löna sig bättre att arbeta, särskilt för låg- och medelinkomsttagare. Alltför många människor i arbetsför ålder står utanför arbetsmarknaden. Det är nödvändigt att fler kommer in på arbetsmarknaden och fler arbetar mera om vi skall klara av att möta framtidens utmaningar. sker befolkningstillväxten huvudsakligen i de åldersgrupper som står utanför arbetslivet. Vi måste både klara tillväxten och möta de krav på en väl fungerande välfärd och grundläggande trygghet som detta ställer. Vi vill skapa ett samhällsklimat som uppmuntrar arbete, kreativitet, skapande och kunskapssökande. Det skall finnas goda möjligheter att arbeta och att starta och driva företag. Skatten måste sänkas på både arbete och företagande. Arbetet med att kunna skapa en trygg men rörlig arbetsmarknad startar redan i skolan. Utbildning måste prioriteras i alla led från grundskola till universitet, men även vidareutbildning. Vi vill säkra välfärden genom att satsa på kunskap i skolan, vårdgaranti i sjukvård och äldreomsorg samt en kraftfullare brottsbekämpning. Denna ambition blir bara trovärdig om vi också kan redovisa tydliga prioriteringar. Vi prioriterar arbetslinjen och ordentliga satsningar på de offentliga kärnverksamheterna istället för som bidragslinjen med generösa bidrag. Att skapa en trygg och öppen arbetsmarknad kräver att alla människor oavsett bakgrund ges tillräckliga möjligheter att utbilda sig och att olika kompetenser tas tillvara. finns tyvärr alltför höga murar mot unga, äldre och invandrare på arbetsmarknaden. Detta gäller i ännu högre grad om individen ifråga har bristfällig utbildning eller bristande språkkunskaper. Vi vill skapa ett där alla som vill och kan ges möjlighet att arbeta och försörja sig själva efter förmåga. Alla människor kan ta ansvar och vill känna delaktighet. har tillsatt en tillväxtarbetsgrupp som bl.a. har till uppgift att se över arbetsmarknadspolitiken i vid mening.1 Arbetsgruppen ska, enligt direktiven, avlämna sin rapport . Gruppen har bl.a. i uppgift att se över arbetsrätten, arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken. I denna partimotion och i budgetmotionen (2004/05: Fi231) kommer vissa av gruppens överväganden att presenteras. Eftersom tillväxtgruppens arbete fortfarande pågår kommer det att finnas anledning att återkomma med ytterligare konkretiseringar i samband med partimotionen med anledning av regeringens ekonomiska vårproposition. Det finns emellertid skäl att redan nu redovisa vissa överväganden samt de förslag som påverkar budgetmotionen. 4.1En arbetsmarknad i förändring Arbetsmarknaden har genomgått drastiska förändringar . Ännu framstod arbetsmarknaden som kronjuvelen i den svenska modellen. Orosmolnen började dock nalkas på horisonten i form av avtalsrörelser som spårade ur, men medan arbetslösheten steg i de flesta andra industriländer förblev den låg i . Den svenska modellen med en relativt hög grad av centraliserad lönebildning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder framstod därför som mycket framgångsrik i ett internationellt perspektiv. I efterhand kan konstateras att lönebildningen inte fungerade och att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte förmådde förbättra de arbetslösas anställningsbarhet. För att hålla tillbaka arbetslösheten krävdes återkommande devalveringar och en växande offentlig sektor som sög upp de potentiellt arbetslösa. kraschade den svenska ekonomin. Flera år avalltför hög kostnadsutveckling i förhållande till omvärlden ledde till en dramatisk kostnadskris och räntechock. Den inhemska ekonomin pressades hårt av stigande realräntor, fallande priser på fastigheter och krisen i banksystemet. När den ekonomiska politiken lades om och inriktades på att bekämpa inflationen som de offentliga finanserna sanerades kunde inte den svaga internationella efterfrågan mötaspå sedvanligt sätt med en anpassningspolitik från statsmakternas sida. Istället utlöstes en djup lågkonjunktur. De underliggande problemen på arbetsmarknaden visade sig med all sin kraft. Den öppna arbetslösheten fyrdubblades från till . andra hälft var utvecklingen på arbetsmarknaden mer gynnsam. Omläggningen i den ekonomiska politiken började nu ge resultat. Kontroll över de offentliga finanserna och prisstabilitet utgjorde grunden för en positiv utveckling. Åtgärder för att strama upp ersättningssystemen och förbättra de ekonomiska incitamenten för den enskilde individen att arbeta bidrog också till denna. Det genomfördes även avregleringar som förbättrade en rad marknaders funktionssätt. Arbetsmarknaden blev mer flexibel, bl.a. till följd av avregleringar som underlättade korttidsanställningar. Återhämtningen i ekonomin förstärktes av en stark internationell konjunkturuppgång med efterföljande överhettning och prisbubbla på aktiemarknaden. Under högkonjunkturåren återhämtade sig sysselsättningen och den öppna arbetslösheten sjönk till . stramades den ekonomiska politiken åt, först i för att dämpa tendenserna till överhettning. brast den s.k. IT-bubblan, tillgångspriserna föll och den reala aktiviteten i ekonomin dämpades. har arbetsmarknaden återigen försvagats ordentligt. har den öppna arbetslösheten ökat med . låg den totala arbetslösheten (inklusive arbetsmarknadspolitiska åtgärder) på (se diagram 1). Långtidsarbetslösheten fortsätter att vara hög. hade nästan var tredje arbetslös varit detta . Även ungdomarnas arbetslöshet fortsatte att öka jämfört med . Diagram 1: Arbetslöshet, öppen respektive inklusive åtgärder, i procent av arbetskraften Den försämrade utvecklingen på arbetsmarknaden kom inte som någon överraskning. Konjunkturbedömare hade räknat med att konjunkturnedgången skulle ge avtryck på arbetsmarknaden, men försvagningen lät vänta på sig. Förändringar på arbetsmarknaden brukar i normalfallet ske med en tidsfördröjning på runt när efterfrågeläget förändras. Enligt en ofta använd tumregel väntas den öppna arbetslösheten öka med ca en halv procentenhet om BNP-tillväxten blir en procent lägre.2 Eftersom den offentliga sektorn hade behov av nyrekryteringar kunde emellertid sysselsättningen hållas uppe relativt väl under större delen av 2003. När efterfrågan på arbetskraft i vården, skolan och omsorgen började minska, kunde inte längre den offentliga sektorn motverka den svaga sysselsättningsutvecklingen i näringslivet och sysselsättningen minskade drastiskt mot slutet av (se diagram 2). har efterfrågeläget varit fortsatt svagt. minskade antalet lediga platser både inom bl.a. hälso- och sjukvården samt inom vissa privata tjänsteområden t.ex. hotell- och restaurantverksamhet jämfört med . Diagram 2: Sysselsättningsutveckling i olika sektorer i ekonomin, index 1990=100 Försämringen har inneburit stora påfrestningar på arbetsförmedlingarnas verksamhet. Ända sedan lågkonjunkturen har trögheterna på arbetsmarknaden gjort att lediga platser inte besatts i samma utsträckning som . Arbetsförmedlingarna var inte dimensionerade för anstormningen av arbetslösa i samband med 1990-talets kris som en ny struktur på arbetsmarknaden växte fram där nya kompetenser efterfrågades. Detta kan illustreras med en s.k. Beveridgekurva som visar sambandet mellan vakanser och total arbetslöshet (se diagram 3). I diagrammet är det tydligt att den totala arbetslösheten är nästan lika hög som 1992, trots att antalet lediga platser, i relation till arbetskraften, är mer än dubbelt så många. Detta betyder att matchningen mellan vakanser och arbetssökande fungerar sämre än . Om jämförelsen skulle ha gjorts med vore försämringen än mer uttalad. Det är bekymrande att det inte skett någon förbättring av matchningseffektiviteten ; alla kombinationer av vakanser och total arbetslöshet ligger praktiskt taget efter samma kurva.3 Diagram 3: Beveridgekurva, samband mellan lediga platser och arbetslösa inklusive deltagare i åtgärder, som andelar av arbetskraften har utvidgningen av EU gjort att arbetsmarknaden blivit mer rörlig. Regeringen ville införa övergångsregler för de nya medlemsländerna, men en majoritet i , inklusive , röstade mot detta. Detta innebar att den fria rörligheten för arbetstagarna utvidgades från 375 till 450 miljoner invånare över . Antalet ansökningar om uppehållstillstånd av arbetsmarknadsskäl från de nya EU-länderna har nästan dubblerats, om än från en låg nivå, och uppgick till 2 017 stycken . 4.2Nya utmaningar på arbetsmarknaden Sysselsättningen ligger på nivåer som vida understiger de . Antalet personer utanför arbetskraften fortsätter att öka. är det drygt 300 000 fler personer än genomsnittet som står utanför arbetskraften. Inte heller arbetskraften används fullt ut. Förutom att nästan en kvarts miljon människor är arbetslösa, arbetar ungefär lika många färre timmar än de skulle vilja. Tillsammans med de personer som står utanför arbetskraften men både vill och kan jobba, utgör dessa ett outnyttjat arbetskraftsutbud som motsvarar runt 400 000 heltidsjobb, enligt beräkningar av SCB. Till detta kan läggas sjukfrånvarande (utanför arbetskraften) och förtidspensionerade. Då står av befolkningen utanför arbetsmarknaden. Förutsättningarna för arbetsmarknadspolitiken är delvis annorlunda än för sedan. Låginflationspolitiken har kommit för att stanna, något som fått återverkningar på lönebildningen. Det har t.ex. skett en dramatisk förändring i lönebildningsprocessen.4 De tre senaste avtalsrörelserna betecknas av de flesta ekonomer som lyckosamma och lönebildningen fungerar nu förhållandevis väl. En större del av de kollektivavtal som sluts mellan arbetsmarknadens parter är lösliga i formen; t.ex. specificeras inte några löneökningar överhuvudtaget i akademikernas förbundsavtal dvs. för av löntagarna i den statliga sektorn.5 Enligt den s.k. puckelhypotesen uppvisar länder med antingen en starkt centraliserad lönebildning eller en helt decentraliserad lönebildning en god makroekonomisk utveckling (med låg inflation och låg arbetslöshet). Förklaringen är att centraliserade fackföreningar tar ett samhällsekonomiskt ansvar i löneförhandlingarna respektive att marknadskrafterna ges fullt spelrum vid lokal lönebildning.6 Den nya lönebildningsmodellen kan därför sägas utnyttja de båda "svansarna" på puckeln, som förknippas med en ansvarsfull lönebildning med låg arbetslöshet och låg inflation som resultat. Att arbetsmarknadens parter tar ett större samhällsekonomiskt ansvar än innebär att förutsättningarna för politik har förändrats. Avtalsrörelser som sannolikt innebär lugn och ro på arbetsmarknaden ger bättre förutsättningar för tillväxt. Det är andra frågeställningar som är betydligt mer problematiska för vårt framtida välstånd än lönebildningen: den höga frånvaron, den demografiska utvecklingen och utanförskapet på arbetsmarknaden. Det är inte bara sjukfrånvaron som har ökat . Jämfört med andra länder tillhör de länder som har haft den kraftigaste ökningen av den totala frånvaron under senare år.7 Generösa ersättningsregler, avtal om förkortade arbetstider och ökad föräldraledighet har bidragit till att antalet arbetade timmar utvecklats svagt trots ett starkt efterfrågeläge. Andra sidan av samma mynt är att produktivitetstillväxten ökat, men det är knappast rimligt att tro att produktiviteten kan fortsätta öka i samma takt. Det framförs ofta i debatten att den höga frånvaron kan vara ett resultat av ett alltför högt uppdrivet tempo på arbetsplatserna. Det kan mycket väl vara så i det enskilda fallet, men vi menar, i likhet med många av de forskare som studerat frågan, att grundproblemet är att de ekonomiska incitamenten för att arbeta inte är tillräckliga.8 I motion 2004/05:Sf357 föreslår vi åtgärder för att få bukt med den höga sjukfrånvaron och få tillbaka fler i arbete. Den demografiska utvecklingen är bekymmersam i ett framåtblickande perspektiv. Fram kommer av befolkningstillväxten att ske utanför arbetsför ålder. En åldrande befolkning riskerar att medföra att tillväxten minskar som efterfrågan på välfärdstjänster, framförallt behovet av sjukvård, ökar. Det genomsnittliga bidraget till tillväxten från demografin kommer att ligga på nära noll fram till 2050.9 Detta är en radikal förändring jämfört med som präglades av en gynnsam befolkningstillväxt ur ett tillväxtperspektiv. gav demografin ett bidrag på ca en procent till tillväxttakten. De senaste årens höga produktivitetstillväxt inger visst hopp, men det kan vara en tillfällig ökning till följd av utvecklingen inom IT-teknologin. När den väl satt sig kommer andra faktorer att avgöra om produktivitetstillväxten blir fortsatt hög. , och Samhälle (SNS), och (LU) har presenterat studier som tyder på att den potentiella tillväxten kommer att minska de kommande åren.10 Produktionsförmågan i ekonomin har tidigare kunnat öka med ca 2-2,utan att resursutnyttjandet och inflationstrycket ökat. Bedömarna menar nu att tillväxten som mest kan öka med 1,5-2,utan att ett inflationstryck uppstår. En nedväxling av den potentiella tillväxten med är en betydande förändring. Inte har genomgått en sådan förändring. Vi står nu inför en period då risken för stabiliseringspolitiska missgrepp ökar. Det är viktigt att inte upprepa 1970-talets misstag att försöka överbrygga en nedväxling av produktionsförmågan med efterfrågestimulanser i tron att det är ett konjunkturfenomen som ska hanteras. Arbetsmarknaden präglas också av en tydlig segregation.11 Inom vissa grupper är förankringen på arbetsmarknaden svag. Detta gäller t.ex. invandrare och ungdomar. Det finns också stora regionala skillnader. Utsikterna att få arbete för en långtidsarbetslös person som bor i en region med svag arbetsmarknad och har en låg utbildning är små. Om inte arbetsmarknaden fungerar väl och fler kommer i arbete kommer tillväxten att hämmas. Under förutsättning att arbetsmarknadens funktionssätt förbättras finns en betydande arbetskraftspotential som kan bidra till en hög tillväxt som inflationen kan hållas i schack. Att genomföra reformer för att förbättra arbetsmarknaden är således den mest prioriterade uppgiften . Då kan den som är arbetslös finna ett arbete och den som står utanför arbetskraften komma in på arbetsmarknaden som reallönen kan öka. 5Problem med dagens arbetsmarknadspolitik Arbetsmarknadspolitikens uppgift är i första hand att påverka arbetsutbudet. Dagens höga arbetslöshet kan förklaras både av en svag efterfrågan och av ett outnyttjat arbetsutbud. För att arbetslösheten ska kunna komma ner till rimliga nivåer krävs därför åtgärder både på utbuds- och efterfrågesidan. Stabiliseringspolitiken diskuteras i budgetmotionen (2004/05:Fi231), medan vi i denna motion i första hand diskuterar utbudsstimulerande åtgärder. Det finns flera orsaker till att dagens arbetsmarknad inte fungerar tillfredsställande och att den öppna arbetslösheten tenderar att fastna på 4,. De ekonomiska incitamenten för att arbeta är bristfälliga, arbetslöshetsförsäkringen är i realiteten inte en omställningsförsäkring, kontrollen och uppföljningen av arbetsförmedlingarnas verksamhet brister och de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är inte effektiva och i tillräcklig grad anpassade efter individernas behov. Det arbetsrättsliga regelverket fungerar inte heller väl i alla avseenden. En av de viktigaste orsakerna till att arbetslösheten är hög är att de ekonomiska drivkrafterna för att arbeta för många människor inte är tillräckligt starka, framförallt i de grupper där arbetskraftspotentialen finns. Vi vill därför minska marginaleffekterna både för låg- och medelinkomsttagare. En annan viktig orsak till den höga arbetslösheten är att arbetslöshetsförsäkringen inte är utformad på bästa sätt vare sig enligt etablerad erfarenhet eller enligt forskning på området. Med vårt förslag till nya villkor i arbetslöshetsförsäkringen kommer den ekonomiska skillnaden mellan att arbeta och att vara arbetslös att bli betydligt större än . En tredje orsak är att arbetsförmedlingarna inte förmår sammanföra de arbetssökande med de vakanser som finns i tillräckligt stor omfattning (se Beveridgekurvan i avsnitt 4.1). När väl de ekonomiska incitamenten är på plats, är det viktigt att den arbetssökande får ett omfattande stöd från arbetsförmedlingarna. Varje individ bör få individuell rådgivning i sökprocessen. Ytterligare en orsak är att uppföljningen av det regelverk som arbetsförmedlingarna arbetar efter är bristfällig. Enligt regelverket kan t.ex. en arbetslös, som inte aktivt söker jobb, stängas av från ytterligare ersättning, något som dock sker mycket sällan. Vi föreslår att beslutet läggs på en myndighet och inte på arbetslöshetskassorna. Den höga arbetslösheten kan också förklaras av att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inte förmår öka anställningsbarheten hos de arbetssökande i tillräckligt stor omfattning. En föränderlig ekonomi ställer stora krav på att de arbetssökande snabbt ska kunna ändra sin kompetens, något som inte tillgodoses fullt ut med dagens arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi föreslår en klarare målstyrning av , . Förslaget syftar till att tillförsäkra AMV en större självständighet och möjlighet att avgöra hur resurser avsätts till förmedlingsverksamhet, åtgärder respektive anställningsstöd. Det arbetsrättsliga regelverket fungerar inte heller väl i alla avseenden, särskilt gäller detta de mindre företagen. Forskningslitteraturen ger stöd för slutsatsen att den svenska arbetsrätten inte är någon primär orsak till att arbetslösheten ligger på mycket höga nivåer. Det är inte heller så att har en arbetsrätt som påtagligt avviker från andra länder. Ett bra utformat arbetsrättsligt regelverk gör att lugn och ro skapas på arbetsmarknaden och att företag och anställda kan verka under stabila spelregler. De små företagen upplever emellertid de nuvarande arbetsrättsliga reglerna som ett hinder för att expandera. Det är också viktigt att arbetsrätten bidrar till att ge enskilda löntagare en önskvärd trygghet, utan att för den skull motverka rörligheten på arbetsmarknaden.