mot · GS02N409 · 2004-10-04 00:00:00 — Därför måste största restriktivitet med privatiseringar av den ännu statliga marken vara huvudinriktningen för denna del av statens markpolitik. Att behålla denna mark oexploaterad för framtida generationers naturupplevelser är en god framtidsinvestering. Allemansrätten - i detta sammanhang uttytt som allmänhetens rätt till framtida närhet till rörd natur - måste gå före kortsiktiga exploateringsönskemål. Att ägandemässigt överföra områden i endera eller andra icke vinstdrivande associationer kan vara en utväg att minska exploateringstrycket på de förut militära övnings- och skyddsområdena. Det finns ingen motsättning mellan en växande region och en framtida tillgång till grönområden och natur. Markområdena i länet räcker till båda delarna. Det gäller att avgöra vilka skogar, naturområden och ängsmarker som permanent måste fredas. Fler områden och så kallade "gröna kilar" måste ges kvalificerat skydd som naturreservat eller på annat sätt skyddas. Arbetet för en renare och friskare måste fortsätta med kraft. Detta om något är avgörande för våra barn och barnbarn. För att minska utsläppen av olja och miljögifter är införandet av sanktioner vid överträdelser av bestämmelser en viktig åtgärd. För att detta ska vara möjligt krävs att alla länder vid har mottagningshamnar för förorenat vatten. Klassa som ett särskilt känsligt område och inrätta reservat täckande alla huvudbiotoper! Värnandet av vattenmiljön handlar i lika hög grad om vattensystem: transportled och fritidsmiljö men också vattenreservoar för cirka 1,3 miljoner invånare i . Arbetet med att trygga vattenkvalitet måste fortsätta. Likaså behövs insatser för att kartlägga och minska riskerna för översvämningar. Den planerade ombyggnaden av måste uppmärksammas i detta sammanhang, eftersom den kan förbättra avrinningen från . Skärgården och - hem, arbetsplats, fritidsparadis saknar motstycke i världen. Den är dels permanent boplats för 10 000 människor, dels ett värdefullt rekreationsområde för hundratusentals människor, dels en turistmiljö utan motstycke för än fler besökare - men främst av allt utgör med sina 30 000 öar den naturliga miljön för fåglar, fiskar, däggdjur och andra djur och växter, som berikar allas våra liv. Den örika är på samma sätt en unik miljö med levande jordbrukslandskap och kulturmiljöer, omväxlande med tätorter, i en övärld strax inpå storstadens knutar. Vi måste bevara skärgården och levande - varmed förstås att de ska vara levande för växter och djur, för bofasta, för sommargäster och för alla turister som söker sig hit. Därmed bevaras en av unika tillgångar. För att detta ska vara möjligt måste skärgården och vårdas. Människans slitage på naturen måste begränsas så att naturen själv blir den som sätter ramarna för hur mycket vi kan tillåta oss njuta utan att den minskar i naturlighet och attraktionskraft för framtida generationer av både djur, växter och människor. Ett särskilt problem är den erosion i den känsliga skärgården som uppkommer i och med allt snabbare båtar i yrkes- och privattrafik. Ett annat är de säkerhetsproblem som skapas av onyktra båtförare. Utan en fast befolkning minskar allas möjligheter att uppleva och njuta av skärgården och . Därför måste det bli enklare både att bo och att jobba påöarna i . Det handlar om att åstadkomma en levande skärgård och skapa bättre förutsättningar för boende, arbete och dagliga kommunikationer inkl. kollektivtrafik till land och till sjöss året runt. I det sammanhanget kan man peka på bl.a. det projekt för att åstadkomma hyresbostäder i skärgården, som arbetats fram av SIKO - Skärgårdens i . Det skulle inte minst underlätta för generationsskiften bland skärgårdsbefolkningen. Förslagen från skulle också underlätta att ställa mark till förfogande för sådant bostadsbyggande i skärgården. småföretagarpolitik med bland annat mindre byråkrati och lägre skatter inom tjänstesektorn skulle särskilt gynna skärgårdens och invånare. har i skärgården och några av landets mest sommarhustäta kommuner. måste dessa kommuner stå för kostnaderna för bland annat hemtjänst, när folk från stan åker till landet . Det bör vara kommunen där den hjälpbehövande bor permanent och betalar skatt, som står för kostnaden. Därför vill vi se över det så kallade vistelsebegreppet i socialtjänstlagen. Ett strikt strandskydd - men med möjlighet till lokal anpassning Strandskyddet är ett av fundamenten för att ge allemansrätten ett materiellt innehåll. har som en av lagstiftningens främsta tillskyndare , även vid den kommunala tillämpningen av bestämmelserna, varit en stark värnare av strandskyddet. Strandskyddslagen är och förblir det viktigaste skyddet för att bevara unika naturvärlden och behålla den allmänna tillgängligheten längs våra kuster, sjöar och vattendrag. I , liksom i , finns i grunden hård konkurrens om varje strandmeter - människans inneboende dröm att kunna bo vid vatten, det må gälla åar, öar, sjöar eller havet, kan aldrig kvävas. Reglerna för strandskyddet får emellertid aldrig bli drakoniska. Också i tättbefolkade områden som måste strandskyddslagens tillämpning stundom anpassas efter speciella - inte sällan säregna lokala - förhållanden. Den stora befolkningsmängden resulterar dock i huvudsak i hårdare krav på strandskyddets strikta upprätthållande än som kan vara fallet i mindre tätt befolkade delar av vårt land. Om och när dispenser skall ges får det aldrig betyda att naturvärden som kan njutas och nyttjas av många äventyras genom att privatisering sker av olika strandremsor. I kommuner ankommer det på fullmäktige och byggnadsnämnd att se bortom kortsiktiga exploateringsintressen vid prövningen av dispenser från strandskyddslagens bestämmelser, oaktat att det alltid kommer att finnas människor som är beredda att betala betydande summor för att komma så nära vattnet som möjligt. Trafik för en världsstad Den trafikkris som nu lider av beror påårtiondens försummelser. Dagens diskussion om den växande biltrafiken och om trängselavgifter ska ses mot bakgrund av bristerna i kollektivtrafiken och otillräckliga investeringar i vägar och järnvägar . Sedan Essingeleden byggdes har ökat i folkmängd med ungefär motsvarande kommuns befolkning, ändå har ingen ny förbindelse tillkommit över Saltsjö-Mälarsnittet, alltsåöver de vatten som skiljer den norra och södra länshalvan från varandra. Tydligast syns dagens katastrofala trafiksituation i den skriande bristen på kapacitet i Saltsjö-Mälarsnittet, med ändlösa köer längs infartsleder och i innerstaden samt stora störningar i järnvägstrafiken. Situationen kan sammanfattas i två huvudproblem: Huvudstadsregionen har drabbats av en tydlig tudelning mellan norr och söder med svåra ekonomiska och sociala konsekvenser som följd. Närmast total trafikinfarkt råder i centrala delar - landets viktigaste arbetsområde och rikets ekonomiska centrum. Väl fungerande trafikleder till, från och genom är en förutsättning för att denna fullt ut skall kunna fylla rollen som tillväxtmotor i landet. Dagens bristande infrastruktur är också ett direkt hot mot kulturhistoriska värden av nationell betydelse. Avsaknaden av en ringled gör att mycket stora delar av genomfartstrafiken passerar på den sexfiliga motorväg som dragits i ytläge genom medeltida stadskärna - ett kulturhistoriskt övergrepp ständigt pågående . För att lösa denna redan akuta situation krävs en helhetslösning med främsta syfte att kraftigt öka både spår- och vägkapaciteten över Saltsjö-Mälarsnittet. Den planerade utbyggnaden av järnvägskapaciteten genom en ny tågtunnel under innestad är ett riksintresse som i sin helhet måste bekostas av staten, på samma sätt som sker med motsvarande järnvägsinvesteringar i andra delar av landet. Vi vill också bygga ut de andra spårsystemen: tunnelbana och snabbspårväg. På så vis möjliggörs en ytterligare ökad kollektivtrafikandel. Huvudinriktningen vid utbyggnaden av infrastrukturen måste vara en kraftig satsning på kollektivtrafiken. har en av världens högsta kollektivtrafikandelar - de ska bli än högre i hela länet. Huvudstaden måste ha en modern och effektiv kollektivtrafik med både tåg och bussar. Det innebär satsningar på utbyggda spårsystem, nya lok och vagnar, och ett gott underhåll av tågen, rälsen och annan infrastruktur. Regionen har tagit mer än sitt finansiella ansvar, nu måste staten ta sitt. måste staten betala för de investeringar som behövs, och som är statliga åtaganden, så att kan fortsätta att fungera. kräver vidare att en komplett ringled byggs. Invigningen av är bara första steget - nu måste färdigställas och projekteringen för sätta i gång på nytt. En ringled är nödvändig för att ska fungera med alla transporter som dess företag och invånare behöver. Ringen, med de nya sträckorna lagda i tunnel, är den enda lösning som gör det möjligt att avlasta innerstaden och skapa en bättre stadsmiljö. I var , och överens om att prioritera ringleden före en västlig förbifart. Detta är enligt vår uppfattning fortfarande den riktiga prioriteringen, eftersom ringen både skapar en ny kringfart och avlastar innerstan. Vi kräver därför att byggandet av ringleden påbörjas . Regeringens blockerande av Österleden måste upphöra. En av landets mest olycksdrabbade vägar är väg 73 mellan och . Särskilt sträckan mellan och är underdimensionerad för den stora trafiken till och från bland annat Gotlandsfärjorna och Östersjötrafiken. Gång på gång har den planerade upprustningen skjutits , och den utlovade utbyggnaden av väg 73 (sträckan ) måste nu förverkligas möjligt. Likaså behövs dubbelspår på järnvägen hela vägen till , och en förstärkning även av de öst-västliga kommunikationerna på är en viktig beståndsdel i utvecklingen både för och för regionen i stort. från till har svåra kapacitetsproblem. Hela sträckan bör byggas ut till motorvägsstandard, och planeringen för en utbyggnad även av den spårbundna kollektivtrafiken i nordostsektorn måste drivas vidare. Den tunga lasttrafiken till och från Holmens Bruk i liksom färjorna i gör även en utbyggnad av angelägen. Godstransportdelegationen noterar i sitt slutbetänkande (SOU 2004:76) den starka utvecklingen av roro-trafiken över hamnen i , som har haft och förväntas ha en mycket stark tillväxt. I samband med satsning på "havets motorvägar" kommer ökad vikt att läggas vid utbyggnad av tillfartsvägarna till viktiga hamnar. För att lösa upp några av de värsta flaskhalsarna i det statliga vägnätet behöver den nya kopplingen mellan E 18 och E 4 via Kymlingelänken förverkligas och de sydöstra förorterna ges bättre vägförbindelser till E 4 över Södertörnsleden. Innerstadens förbindelse i riktning nordväst måste förstärkas genom byggandet av Huvudstaleden (och ) i en lång tunnel. Infrastrukturen till sjöss behöver förstärkas för att klara en framtida växande godstrafik. Bland annat behöver kapaciteten i byggas ut, vilket också gagnar insjötrafiken på . Regionens hamnar både i norra, centrala och södra länsdelarna behöver också fungerande väg- och järnvägsförbindelser för att kunna spela sin roll i en allt starkare Östersjöhandel. Exemplet med har nämnts ovan. Ett annat exempel är , där en säkrare väg 73 och en utbyggnad av järnvägen till dubbelspår är en nyckelfaktor för att utveckla den betydelsefulla hamnverksamheten och den ekonomiska aktiviteten i stort. I utformandet av den framtida hamnpolitiken måste mycket stor hänsyn tas till naturvårdsintressen, inte minst i den sårbara skärgården. Regionens flygplatskapacitet måste tryggas. motsätter sig en nedläggning av , som behövs som en modern cityflygplats. Trafikmängden och typen av trafikflygplan som tillåts landa på måste givetvis anpassas till dess centrala läge. Likaså behövs en långsiktig lösning på behov av flygplatskapacitet för småflyg, såsom privatplan och mindre affärsflyg. Om försvinner utan att ersättas kommer att vara en storstad helt utan flygplats som är avsedd för småflyg. Upphäv lagen om trängselskatt Vid 2004/05 träffades beslut om att införa en lag som möjliggör införande av en miljöskatt av trängselmodell. Detta är i grunden inget annat än missbruk av idén om miljöstyrande avgifter. Den lag som antagits av majoritet misskrediterar i själva verket hela den goda idén om miljöstyrande avgifter. Det är ju inte heller någon hemlighet att hela idén endast tillkommit för att skapa parlamentariskt stöd för ministären från och sida. Införandet av trängselskatten i har åtföljts av legala turer som ytterligare diskrediterat hela idén och kastar en mörk skugga över hela lagstiftningen och de politiker som träffat de beslut som gör att domstol, som borde ägna sig åt viktiga ting, tvingas pyssla med frågor om lagen om offentlig upphandling följts eller ens är tillämplig vid införandet av trängselavgifter på försök i . är också följdlagstiftning aktuell, en lag som skall ge kommuner och landsting möjligheter att biträda staten vid indrivning av och administrerande av det som brukar benämnas trängselskatt. Också denna lag är ett lagtekniskt hafsverk som med största sannolikhet kommer att resultera i nya trätor om lagens tillämpning i domstol. har avvisat och kommer att avvisa all denna lagstiftning. är positivt till miljöstyrande avgifter, i trafiken och annorstädes. Vi står fast vid denna åsikt. Vår utgångspunkt är och förblir att införandet och avskaffandet av trängselavgifter måste vara en fråga för berörd eller berörda kommuner. En ytterligare förutsättning för att en kommun skall få införa trängselavgifter är att det finns ett tillräckligt samförstånd med kringliggande kommuner. Eftersom trängselskattelagen i dess nuvarande skick på ingen punkt tillgodoser de krav vi har på en miljöstyrande lagstiftning anser att lagen bör upphävas. Detta förslag väcks i en särskild motion. En fungerande bostadsmarknad i Bostadsbristen är ett problem för de boende i som vill byta bostad, för ungdomar som vill flytta hemifrån och för dem som vill flytta hit. Vården, skolan och många privata företag märker att det blivit svårare att rekrytera personal, eftersom människor med rätt kvalifikationer drar sig för att flytta till om de inte kan få tag i någon lämplig bostad. Bostadspolitiken måste läggas om i liberal riktning så att fler får möjlighet att välja hur bostaden ska vara och vem som ska äga den. Konkurrensen i byggbranschen måste öka och skatterna sänkas. Bostadspolitiken fungerar inte. Bostadsbrist i storstäderna, svarta kontrakt, rivning av fullt användbara lägenheter på krisorter, omständliga bygglovsprocesser, bristande konkurrens, höga bygg- och boendekostnader och för liten individuell valfrihet slår hårt mot . Krisen beror inte på enstaka oförklarliga misstag utan har sitt ursprung i ett ideologiskt systemfel. har centralplanering, förmynderi och subventioner präglat synen på bostadsmarknaden. Bostadspolitiken har blivit ett eldorado för särintressen och missriktade politiska ambitioner. Det finns många problem på bostadsmarknad, men skulle man välja ut ett förhållande som påverkar de flesta andra problem är det helt enkelt detta: det byggs för lite. Genom att det inte går att förutse om nyproduktionskalkylen för byggande av hyresrätter kommer att hålla blir resultatet att det inte byggs hyresrätter. Det går inte att räkna hem kalkylen på de nya hyresbostäder som skulle behövas på bristorterna. I den bästa av världar utlöser tillkomsten av en nybyggd bostad en flyttkedja som i slutänden innebär att en bostadslös student får en lya. Men genom den bristande rörligheten på bostadsmarknaden och genom systemet för hyressättning hjälper inte tillkomsten av ett antal nya, mer eller mindre exklusiva, bostadsrätter de människor som behöver en billig hyreslägenhet i början av sin bostadskarriär. Konkurrensen är avgörande för att kostnaden för att bygga ska kunna pressas i . Förutsättningarna för att bygga fler hyreslägenheter i måste förbättras. Efterfrågan är stor. Därför måste fler byggare lockas att satsa i utan nya statliga subventioner. Det politiska systemet skall inte med skatter och avgifter bestraffa eller belöna olika boendeformer. Med dagens regler för hyressättning kan inte byggföretagen ta ut kostnaderna för nybyggda hyreslägenheter. Följden har blivit att det nästan bara har byggts bostadsrätter och kontor i . Den som vill få igång byggandet av hyreslägenheter måste se över systemet och tillåta en friare hyressättning för nyproducerade lägenheter. skall kunna avgöra hyresnivån före byggstart och det bör inte vara möjligt att ändra hyran efter inflyttning. Hyran måste stå sig för att fastighetsägare ska våga ta risken att bygga. Bruksvärdessystemet har som syfte att ge ett starkt besittningsskydd för hyresgästerna. Inom ramen för bruksvärdesprincipen är dock nödvändigt för förändringar. Med tanke på den kroniska bristen på bostäder i borde vara ett område i enlighet med där lägesfaktor och de boendes värderingar ger genomslag i hyressättningen. En översyn och förnyelse av hyressättningssystemet måste också innehålla en diskussion om allmännyttans roll. De kommunala bostadsbolagens funktion som förstahandsnorm vid hyressättning bör upphävas och ersättas av ett system där hyrorna i ett större utbud av bostäder, oavsett ägare, ligger till grund för hyressättningen. Lagen om allmännyttiga bostadsföretag, som stoppar ombildning av hyresrätter till bostadsrätter specifikt i , bör avskaffas. Det är inte rimligt med en lag som slår mot en specifik region. Bristen på bostäder för studenter och andra ungdomar är ett stort problem i . Svårigheten att hitta någonstans att bo avskräcker ungdomar från andra delar av landet från att söka utbildningar vid länets universitet och högskolor. Många av länets egna ungdomar tvingas bo kvar hos sina föräldrar. Det gör det extra angeläget att hitta nya metoder för att bygga billigare småbostäder, särskilt studentbostäder. Ett sådant sätt är att staten ger ett generellt klartecken för kommuner att bygga tillfälliga studentbostäder på statligt ägd mark som inte är reserverad för andra ändamål eller av uppenbara skäl är direkt olämplig att bebygga. Om kommunerna vet att staten har en positiv förhandsinställning till att upplåta sådan mark kommer det att underlätta för kommunerna att planera för just studentbostäder. förslag om skattefrihet för uthyrning av rum i privatbostäder skulle göra det möjligt att snabbt få fram betydligt fler lagliga hyresrum. Det skulle både effektivisera användningen av det befintliga bostadsbeståndet och råda bot på den allra mest akuta bostadsbristen, inte minst bland studenter. Byggnormen för studentbostäder måste även ses över för att pressa byggkostnaden samt att möjliggöra byggandet av bra men billiga bostäder. Miljöprövningen behöver också anpassas så att det även går att bygga bostäder och förtäta storstaden. Bullernormer och andra miljökrav blockerar möjligheten att bygga bostäder, inte minst små bostäder för unga och äldre, där bostaden genom få rum inte kan planeras med en tyst sida för sovrummet. Buller är en viktig begränsande faktor för hur och var nyproduktion av bostäder kan ske främst i tätorter och storstäder. Med dagens byggteknik kan bullerproblem åtgärdas i hög grad i inomhusmiljön medan bullret vid husfasad är svårt att komma åt. En viktig preventiv åtgärd är att trafikleders utformning från början anpassas utifrån målen med lägre bullernivåer. En annan åtgärd är hur installationer på hustak anpassas utifrån buller, till exempel fläktar. En annan sida av bullerproblematiken är det buller som skapas direkt i inomhusmiljön, till exempel i klassrum med ett stort antal elever. Forskning vid har visat att sådant buller stör språk, läsning och minnesfunktioner. Här krävs andra åtgärder än rent byggnadstekniska. Detta visar att bullerproblematiken är mycket komplex. I storstäder måste ske en avvägning mot behovet av bostäder. Det finns bostadskonsumenter som inte ser bullerproblematiken som ett hinder för att bosätta sig i centrala delar av storstäderna. Speciellt viktigt är att byggandet av smålägenheter, t.ex. studentlägenheter och äldreboenden, inte stoppas bara med motivet att man inte har en tyst sida.Enligt PBL 5 kap 7 § 11 kan man i detaljplan meddela bestämmelser om skyddsanordningar för att motverka störningar från omgivningen och, om det finns särskilda skäl, högsta tillåtna värden för störningar genom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat liknande som omfattas av 9 kap. . Dessa särskilda skäl måste preciseras så att myndigheterna får en enhetlig bedömning och samsyn råder kring hur planer för nyproduktion behandlas. regler måste förändras så att möjliga förutsättningar för förtätning i storstadsmiljöer inte förhindras av orimliga krav. Detta berör förutom bullerproblematiken även andra områden såsom partikelhalter m.m. Att bygga i storstäder måste vara möjlig med en byggteknik utvecklad utifrån rådande förutsättningar. Regelverket måste vara flexibelt och ta hänsyn till att förutsättningarna ser olika ut, för att bostadsbyggandet inte skall stoppas på alltför lös grund. En av de viktigaste frågorna när det gäller huruvida parkmiljöer används eller ej är om det känns tryggt att vistas i dem. Detta kan tyckas vara en i huvudsak polisiär fråga men minst lika viktigt är hur man utformar miljön som sådan. Vi anser att det finns all anledning att uppmana kommunerna att satsa mer kring utformning av säkra stadsmiljöer. Vid all bostads- och infrastrukturplanering skall alltid trygghetsaspekterna beaktas, som t.ex. placering av busshållplatser, belysning, passager under vägar m.m. För detta krävs det kunskap och vi anser att ett intressant forskningsområde är just forskning kring hur man skapar trygga stadsmiljöer. anser att fastighetsbeskattningen skall avskaffas. Det grundläggande motivet för detta är och förblir att det saknas samband mellan betalningsförmåga och debitering. Fastighetsskatten strider till hela sin natur mot principen skatt efter bärkraft. är en av de delar av landet där skattens effekter syns som allra tydligast, även efter att regeringen lappat och lagat med begränsningsregler för att få bort de mest uppseendeväckande följderna. Fastighetsskatten är ett hinder för människor att kunna bo kvar i sin bostad även när grannarna sålt med förtjänst, en effekt som märks inte minst i småhusområdena runt . Den försvårar också för den bofasta befolkningen i att bo kvar i släkthuset när fritidsbebyggelsen gör att taxeringsvärdena rusar uppåt. är vi medvetna om att avskaffandet inte kan ske . Skatten beräknas inbringa till statskassan från boende i hyresrätter, bostadsrätter och småhus och villor. Fastighetskatten måste därför avvecklas stegvis. Som utgångspunkt för beräkning av fastighetsskatten tas numera allmänna fastighetstaxering och de taxeringsvärden som då fastställdes. Oaktat att vi var kritiska till hela taxeringsprocessen är denna nu ett faktum och ligger till grund för köp, inteckningar, arv, gåvor och andra legala handlingar. föreslår att det första steget mot avvecklad fastighetsskatt tas 2005 med en sänkning av skattesatsen för såväl småhus som flerbostadshus. Genom att taxeringshöjningarna slagit så hårt mot enskilda, behöver de särskilda begränsningsregler - nu så många att de är mycket svåröverskådliga tillsammans med alla undantag från fastighetsskatt vid nybyggnation som införts - som Socialdemokraterna med stöd av och tvingats införa, vara kvar. Med bostadspolitik kommer emellertid dessa begränsningsregler att kunna avvecklas. Förmögenhetsskatten har, trots att den undre gränsen för beskattning av förmögenheter höjts, fått orimliga konsekvenser för många enskilda hushåll i . En särskild orättvisa som kvarstår är sambeskattningen av hushåll vid förmögenhetsskatt, en skatteteknik som försvann för mer än en generation sedan när det gäller inkomstbeskattning. Socialdemokraterna säger att fastighetsbeskattningen är en del av kapitalbeskattningen. Det är dock uteslutande en efterhandskonstruktion för att motivera den extrema beskattningen av boendet. Detta har blivit en ny mjölkko, av den anledningen att människor måste ha någonstans att bo.