mot · GS02Ub303 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om flexibel skolstart. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet till höst- och vårintagning av elever i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kunskapsmålens uppfyllande skall stå i centrum för skolpolitiken och styrningen av skolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheterna att lämna för elever som uppnår kunskapsmålen tidigare än i årskurs nio. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheten att få en individuellt anpassad skoltid för alla elever. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skoltidens längd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om extra skolår för den som behöver. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om målstyrning av skolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skollagens kvantitativa detaljstyrning av skolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om individualiserad undervisning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sommarundervisning. Elever skall börja i skolan när de är skolmogna och lämna skolan när de klarat kunskapsmålen. Detta är rimliga utgångspunkter för en målstyrd skola som har fokus på att få elever att klara kunskapsmålen. Det är dit vi måste nå. Samhället förändras och skolan måste kunna följa med i de krav utvecklingen ställer. Därför måste lagar och förordningar kontinuerligt förändras. Det primära och det skolpolitiken måste inriktas påär att så många elever som möjligt skall nå kunskapsmålen. Det avgörande är inte att alla når målen på samma sätt, eller att det tar exakt lika för alla att nå dem. Skolpolitiken skall handla om att skapa förutsättningar för att så många barn som möjligt ska ha med sig tillräcklig kunskap ut från klassrummet efter skolåren. Den skall inte styra att skoltiden måste vara exakt lika lång för alla, vem skolans huvudman är, eller hur skolan är organiserad. Det skall finnas nationellt etablerade mål som slår fast vad och vilka resultat skolan skall uppnå. Hur de nationella målen nås skall dock vara upp till skolans medarbetare att avgöra. En nationell kvalitetsutvärdering som betraktar alla skolor med samma ögon klargör sedan hur skolorna klarar målen. Då skapas pedagogisk frihet för skolans medarbetare, som ansvaret för skolans resultat klargörs. I ord bekänner sig de flesta partier till en målstyrd skola. Men för att dessa ord skall få ett reellt innehåll måste karaktären på styrningen av skolan övergå från att vara kvantitativ detaljstyrning till kvalitativ målstyrning. Den styrning staten ägnar skolan bör renodlas till etablerande av kvalitets- och kunskapsmål, samt uppföljning. Ökad målstyrning och borttagande av kvantitativa restriktioner för skolans arbete möjliggör en ökad individualisering av undervisningen och skoltiden. Det gäller såväl skoltidens längd som hur undervisningen avpassas efter varje enskild elevs förutsättningar och behov. regleras när läsår börjar, hur mycket undervisning som får ges och hur länge skolplikten varar. Det finns en mängd krav på hur skolan skall arbeta, men få krav på vilka resultat som skall nås. De hinder som finns i skollagen för en flexibel och individanpassad skoltid måste undanröjas. Dagens skollag och andra styrdokument för skolan måste därför förändras. Ett tydligt exempel på att skollagen är kvantitativ och deltaljreglerande i sin karaktär är att det finns reglerat hur mycket undervisning en elev maximalt skall kunna få. Det ter sig underligt att i när vart fjärde barn inte når kunskapsmål och mer undervisningstid i många fall vore av godo, så sänder skollagen en signal om att detta skulle vara problematiskt. Skolplikten är försedd med tidsmässiga begränsningar. Ingen elev är skyldig att gå i skolan . Ingen elev är heller skyldig att gå mer än åtta - i de lägsta årskurserna sex - timmar . Att skoldagarna inte kan vara för långa är en självklarhet, men det är knappast rimligt att i lag begränsa antalet skoldagar. I ett system med fritt skolval kan det knappast vara ett problem att skolor vill erbjuda för mycket undervisning. Dagens begränsningar är delvis också för syns skull, i praktiken går många barn många timmar och dagar på fritids, vilket förlänger den faktiska tiden borta från hemmet. Det finns reglerat hur många lovdagar ett läsår skall ha, att det ska börja , sluta , samt hur många skoldagar det minst skall finnas. När skolpolitiken fokuserar på att styra saker som skolans medarbetare själva bättre kan bestämma utifrån lokala förutsättningar är det inte underligt att skolans resultat brister. Barn borde börja skolan när föräldrar och skolan bedömer att barnet är moget för det. Lagen är mycket stel avseende möjligheterna till individanpassad skolstart. Detta gäller både för de barn som skulle behöva börja skolan senare och de som skulle vilja börja tidigare, särskilt som lagen utgår från att skolstart bara kan ske på höstterminen, vid läsårets början. är en mycket för en sex- eller sjuåring. Skillnaden i mognad mellan ett barn fött och ett barn fött kan vara mycket stor. Resultatet av att de närmast tvingas börja skolan och gå i samma klass blir i många fall att det yngre barnet får en sämre skolstart än vad som annars hade varit möjligt. I en del fall innebär den inflexibla skolstarten att många elever kan få gå hela skoltiden med en ständig känsla av att ligga efter och att skolan blir en plåga, när medel som individuell skolstart hade kunnat åstadkomma en bättre ordning. Social, motorisk och intellektuell mognad är individuell. Det är naturligt att barn inte utvecklas i samma takt. Det ligger varken något utpekande eller bedömande i att konstatera att vi alla växer i olika takt och att skolan måste anpassas efter detta. Runda barn kan inte tvingas in i fyrkantiga system. Det är orimligt att utgå från att en gemensam intagning i skolan skall passa alla barn. Att barn utvecklas i olika takt vet ju alla som träffat mer än ett barn. Däremot kommer säkert höstterminen det år man fyller att fungera väl för många barns skolstart. 3.1Skollagens regler om skolstart Skolpolitikens portal, skolplikten, börjar höstterminen det år barnet fyller sju. Detta är ett av hindren för flexibel skolstart med intagning både vår och höst. I skollagen 3 kap. 7 § står att skolplikten inträder höstterminen det kalenderår då barnet fyller . Om det finns särskilda skäl för det och efter ett beslut av kommunen kan detta skjutas till höstterminen det kalenderår då barnet fyller . I skollagen 3 kap. 8 § står att om ett barns vårdnadshavare begär det, så skall barnet redan höstterminen det kalenderår det fyller jämställas med skolpliktiga barn i fråga om rätten att börja skolan. Avseende när pååret ett barn skall börja skolan finns det reglerat att ett läsår börjar . Grundskoleförordningen 4 kap. 1 § säger att läsåret skall börja och sluta samt ha minst och minst . Detta hindrar således att barn börjar skolan på vårterminen. 3.2Hur borde det vara? Formellt finns möjlighet att anpassa skolstarten efter barnets mognad, men det är i praktiken mest en formell möjlighet. Det allt överskuggande vanliga är att barn börjar hösten de fyller . Möjligheten till individanpassning används mycket sällan. Kanske för att det i skollagen utgör så markerade undantag från det normala att börja vid sex eller ålder. Skollagen och tillhörande förordningar måste ändras så att en flexibel skolstart inte bara blir möjlig utan också markeras som en del av det accepterade och normala. Man kan utgå från att de flesta fortfarande kommer att börja , precis som , men fler barn kommer att kunna komma till sin rätt. Både skollagen och grundskoleförordningen behöver ändras så att såväl höst- som vårintagning uttryckligen accepteras. I andra länder förekommer till och med en så flexibel skolstart som att barn skrivs in i skolan den dag de fyller år. Ingen skola eller kommun skall tvingas arbeta med flexibel skolstart, men ingen skola eller kommun skall heller hindras från att genomföra detta. I stället kan flexibel skolstart vara ett verksamt konkurrensmedel mellan skolor. Om skolor vill ta in barn på deras födelsedag skall detta också vara accepterat i lag och förordning. Den traditionella invändningen mot flexibel skolstart är att det övriga skolsystemet inte är anpassat för detta. Vad skall en elev göra mellan utgången av nian det ena året och starten av gymnasiet ? har det hetat. Detta argument faller i en kursbaserad gymnasieskola. I kommuner som prövat flexibel skolstart har gymnasieskolan varit beredd att anpassa sig till detta. Finns efterfrågan på gymnasieintagning kommer också sådan att kunna tillskapas. Det kan dessutom inte uteslutas att elever som är skoltrötta ocksåönskar avvakta en termin med gymnasiet, antingen för att komplettera grundskoleämneskunskaper eller för att finna motivation för vidare studier. Dessutom, får vi en situation där elever lämnar när de når målen kan detta lika gärna ske som . Högskolan fungerar redan mer flexibelt. Det är möjligt att söka sig dit både och våren. Ingenting talar emot en liknande utveckling i grund- och gymnasieskola. Synen på som uppbyggd av nio separata årskurser är på väg att förändras. Det är att så många elever som möjligt når kunskapsmål som måste stå i centrum för skolpolitiken, inte skoltidens längd. Det kan behövas olika för landets elever att nå skolans kunskapsmål. För de flesta kan säkert vara ett riktmärke, men ingenting hindrar att en del elever kan klara att nå målen snabbare, som andra kan behöva mer tid på sig. Det är att kunskapsmålen kan nås som är det viktiga, inte vilken tid det tar. Skollagen ger möjlighet till extraår för elever som behöver, men den utnyttjas mycket sällan. Extra insatser, stöd eller skolår skall komma tidigt i ett barns skolgång för att ge resultat. kommer extra stöd ofta , när problem blir uppenbara i samband med att de första betygen ges i åttonde klass. Individualisering av skoltiden är ett undantag, i stället för regel. Skolan saknar tillräcklig flexibilitet. Skolministern har medgivit att inte alla kommuner ens erbjuder extra skolår för små barn som halkat efter. Skollagen medger också att den som tidigare än våren man fyller 16 vid prövning kan visa sig uppfylla kunskapsmålen kan medges undantag från skolplikten. Att detta sker är också ovanligt. Men den elev som uppnått kunskapsmål måste stå fri att gå vidare till gymnasiet. Härtill kommer också att många skolor arbetar med åldersintegrerad undervisning. Detta gör att det är naturligt att elever som läser tillsammans är lite olika gamla och läser ämnen i olika takt. På flera håll i landet förekommer sommarskoleundervisning för elever som halkat efter eller inte klarat målen i nionde klass. Sommarskola kan vara förvånansvärt effektivt. i skolan då man inte klarat målen kan tre intensiva sommarveckor av undervisning göra att många hinner ikapp. Små grupper och stor motivation kan vara förklaringen till detta. Hur som helst är även sommarskola ett bra exempel på betydelsen av individualisering av skoltiden. Förutsättningarna för kommuner och skolor att kunna praktisera treterminsystem, om de så bedömer lämpligt, bör ses över. 4.1Skollagen om uppflyttning och extra skolår Enligt grundskoleförordningen (1994:1194) kapitel 6, 3 § skall vid slutet av varje läsår eleverna i årskurserna 1-8 flyttas till närmast högre årskurs, om inte något annat beslutas. Enligt grundskoleförordningen kapitel 6, 5 § får rektor besluta att under läsåret flytta en elev till högre årskurs, om eleven har goda förutsättningar att delta i utbildningen i den högre årskursen och elevens vårdnadshavare medger det. Enligt grundskoleförordningen kapitel 6, 4 § får rektor efter samråd med en elevs vårdnadshavare besluta att eleven inte skall flyttas, om detta med hänsyn till elevens allmänna utveckling och i övrigt är lämpligast för eleven. Enligt grundskoleförordningen, 6 § får rektor på begäran av en elevs vårdnadshavare medge eleven att gå om en årskurs. Den vanliga bilden är att elever som inte når målen kan tvingas gå om nian. Det är en felsyn. Istället måste extra undervisning, undervisningstid eller skolår läggas in tidigt under elevens skoltid. Först i sista hand skall det vara fråga om att gå om de senare årskurserna. Ett argument emot individualiserad skoltid har varit att det skulle vara stigmatiserande för de elever som behöver extra tid. Detta argument faller i en individanpassad skola, där det normala är att elever är lite olika gamla i sin undervisningssituation. Att få den extra tid man behöver är oerhört mycket bättre än att skickas igenom skolsystemet med bristande grundkunskaper och ofullständiga betyg som resultat. Detta begränsar livsmöjligheterna för gott. Med en individualiserad skoltid kommer elever att gå i åtta till . De som behöver får mer hjälp och på sig. De som utvecklas fort måste få söka nya utmaningar. Det normala blir säkert i för de flesta, men ingenting hindrar att det går snabbare för den som visar sig ha uppnått kunskapsmålen. säger kapitel 3, 10 § att skolplikten upphör vid utgången av vårterminen det kalenderår då barnet fyller . Detta säger ingenting om vilka kunskaper eleven har tillgodogjort sig. Det är också på det viset att var fjärde elev lämnar utan fullständiga betyg och var fjärde elev utan behörighet till gymnasieskolan. Det finns en formell möjlighet att om barnet tillfredsställande slutför högsta årskursen i så kan skolplikten upphöra tidigare än våren det år eleven fyller . Skolplikten upphör också, om barnet vid särskild prövning visar att det har kunskaper som motsvarar de som skall nås i högsta årskursen. Detta är mycket ovanligt förekommande. Elever kan tappa motivation och intresse om de utmaningar skolan ställer dem inför inte upplevs realistiska eller tvärtom tillräckligt stimulerande. En skola som anpassas efter elevers individuella takt och utveckling måste kunna tillfredsställa både elever som har behov av mer stöd och tid och elever som behöver få gå fram i snabbare takt. I den svenska skall inget barn komma i kläm. I verkligheten blir en reglering av skolan som utgår från att det skall vara 9 separata årskurser för alla efterhand allt mer föråldrad. Många skolor läser t.ex. åldersintegrerat. Elevens kunskapsutveckling skall vara det styrande för skoltidens längd. För de flesta blir det som , men ingen tvingas efter nionde året lämna skolan utan att ha nått målen. 5Ökad pedagogisk frihet i och för skolan Skolplikten skall vara kvar för att garantera att alla barn kommer till skolan, men skollagen behöver moderniseras för att möjliggöra en flexiblare och mer individanpassad skola. Samtliga landets skolor måste också ges ökad pedagogisk frihet och möjlighet att arbeta utan nationell timplan. I kapitel 2 i grundskoleförordningen står i 2 §: "I bilaga 3 till skollagen (1985:1100) finns föreskrifter om utbildningens omfattning i (timplan)." Vidare framgår följande av grundskoleförordningen 2 kap. 3 §: "I timplanen anges antalet timmar för ämnen, ämnesgrupper, språkval och elevens val, det totalt garanterade antalet timmar (garanterad undervisningstid), och inom ramen för den totala undervisningstiden ett visst antal timmar för skolans val." har visat att resultaten vad gäller betyg och meritvärde förbättrats mest på de skolor som inom ramen för dagens försöksverksamhet tillåts arbeta utan nationell timplan. Större frihet för skolan och en avskaffad timplan för undervisningen gynnar inte minst invandrarelevers kunskapsutveckling. I skolor som arbetar med portfolio och individuella kunskapsplaner ter det sig orimligt att gå tillbaka till den nationella timplanens reglering. Portfolio och individuella kunskapsplaner ger utmärkta verktyg för en praktisk och faktisk individualisering av undervisningen.