ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02K209 · 2004-09-08 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om personval. Personvalet har kommit för att stanna - trots att det blev en tillbakagång på personvalskryssandet i valet och trots att många motståndare finns. Det behövs en mera omfattande och bättre information kring vad kryssandet innebär. Många tror också - felaktigt - att man inte "behöver" kryssa förstanamnet på en valsedel. Inget är ju mer felaktigt, det visade valresultatet 2002, där många "ettor" blev förbikryssade. Det får inte föreligga minsta tveksamhet om personkryssandets "regler" och hur personvalet fungerar. Detta också då det gäller spärregler m m. Men det verkar som om det inte skall klart sägas vad personvalet innebär. Det bäste vore - för att få till en ökad aktivitet kring valet av oss politiker - att det blev ett obligatoriskt kryssande. Men för detta krävs en mycket omfattande information inför kommande val. finns ju spärrar, på , för kommunerna/landstingen och . Ett rent personval - utan spärrar - skulle ge en mera stimulerande debatt och politiker, som bara "lever på" att man "förs fram av partiet", skulle få arbeta mera och aktivare och mera utåtriktat. Detta för att kunna hävda sig. Ingen politiker skulle med ett sådant system kunna räkna med att föras fram av partiet utan allt skulle gå ut på att politikern tvingades "arbeta" för att bli känd. Det är ofta politiker - som ligger mycket lågt i sitt arbete - som är motståndare till personvalet. Spärrarna bör - om inte en "nollspärr" införs - i ett första steg sänkas till samma nivå och sedan tas bort helt. Den politiker som får de flesta rösterna och har det största förtroendet hos väljarna skall självklart ha det politiska uppdrag som det handlar om. I mitt hemlän noteras minus på intresset att kryssa. kryssade i valet till 2002, medan siffran var 37. Siffran i kommunvalet i var mot 42 i valet , och i landstingsvalet i Dalarna sjönk kryssandet från 38 till 29. Kryssandet innebär också - för oss som får många kryss - att vi kan ställas mera ansvariga för den politik vi sedan bedriver. Detta sagt fullt medveten om att vissa partier vill ha regler där partierna - inte politikerna - är ansvariga. Trots att vissa partier, vid valet , sa att man inte skulle satsa på personval kunde man se fotografier på lokala riksdagskandidater från exempelvis (s) efter våra vägar. Personvalet har kommit för att stanna och personvalet bör utvecklas - allt för att sätta hårdare press på oss politiker. Vi måste sätta stopp för att politiker som "förs fram av partierna" också skall styra hur personvalet skall utvecklas. Det finns helt klart en rädsla hos vissa politiker - främst inom socialdemokratin och vänstern - för att ha ett renare och klarare personval.
mot · GS02K210 · 2004-09-14 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge kommunerna rätt att själva bestämma form för barnomsorg och möjligheter att själva finna sin modell för subventionering. Många kommuner kämpar för att överleva ekonomiskt. Kommunerna har ett stort ansvar på olika områden och det gäller "att vara bra" på olika områden för att dra till sig boende och därmed skattebetalare. Barnomsorgen är en mycket viktig bit för att en kommun skall vara attraktiv. En bra barnomsorg, dessutom med olika former av barnomsorg, gör att familjer med barn dras till kommunen - en viktig fråga för att kommunerna skall kunna växa. Det enda rätta måste vara att kommunerna själva har rätten att fördela sina barnomsorgskostnader och att man har rätten att subventionera på ett sätt som passar just den kommunen. Varje kommun skall också ha rätten att själv besluta om formerna för sin barnomsorg och ekonomin kring detta. Vill en kommun satsa på barnomsorg av typen att föräldrarna stannar hemma och att kommunerna ger föräldrarna en "föräldrapeng" så skall också den möjligheten finnas utan att man först måste fråga "staten".
mot · GS02K211 · 2004-09-14 00:00:00 — Antalet ledamöter i riksdag tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att minska antalet ledamöter i riksdag till 249. Är 349 ledamöter i riksdag ett bra antal? Frågan kan självklart diskuteras. Är det antalet ledamöter som alltid avgör effektiviteten i ? Det är ju så att antalet politiker ser ut att öka på många områden. I har ca 600 politiker som tillsammans har ca 800 politiska uppdrag. Också där skulle antalet uppdrag - utan att vården försämrades det minsta - kunna minskas med hälften. Men vissa partier kämpar för att det skall vara många uppdrag. Skattebetalarnas "utgift" för politikerna och de politiska partierna bara i uppgår till ca . ledamöter kostar skattebetalarna (siffran för ). är ju inte allt en kostnadsfråga, men summan bör minskas. Lägg därtill stödet till de politiska partierna (139,) och 121, till partigrupperna och summan blir mera komplett. Med många politiker blir det ofta små, små detaljer som hamnar på politikernas bord. Detta har visat sig i en undersökning. De ekonomiska siffrorna, som här redovisats, säger det mesta. Självklart har det höga antalet uppdrag också att göra med att den politiska majoriteten, i exempelvis , vill syssla med mycket som ligger utanför uppgift, sjukvården, liksom att man vill vara med och styra allt i detalj. Då det gäller antalet politiker i riksdag har jag funnit, efter mina i , att antalet ledamöter kan minskas. Det är många av oss som finns "långt ut" i organisationen. Elaka tungor kallar oss för "röstboskap", elakt alltså, men kanske delvis sant. Det här är också en kostnadsfråga som jag pekat på i denna motion. Vi måste ställa samma krav på , som påövriga statliga förvaltningar, nämligen att ha en rationell och bra organisation. Jag tror också att det går att minska antalet tjänstemän i många av de statliga verksamheterna. Jag tror att antalet tjänstemän inom kan minskas och jag tror att antalet ledamöter också kan minskas. Det nya s k förstärkta stöd som partier tilldelades tycks ofta ha hamnat " i toppen" hos partierna. Detta visar också en enkät som genomfört. Det finns dock en del frågor kring hur antalet ledamöter - oavsett hur många som det nu är - fördelas över landet. Det får inte vara så - oavsett befolkningsfördelningen i landet - att en stor övervikt av ledamöterna representerar de stora städerna/kommunerna. En viss kvotering - med ett fast grundantal ledamöter till varje län - synes vara en lösning på detta problem. Jag som "lantis" känner en stor dominans från storstäderna och områdena där omkring. Denna dominans har ökat och det blir svårare och svårare för ledamöter från "skogslänen" att hävda sig. Jag föreslår att antalet ledamöter i riksdag minskas till 249, alltså en minskning med 100 ledamöter.
mot · GS02K212 · 2004-09-14 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skilda valdagar. har folk svårt att vid allmänna val - då det är tre olika val - skilja på dessa val och verkligen skilja på vilka politiker man röstar på i de olika valen. Det här har - enligt forskare - främst Socialdemokraterna och Vänstern "tjänat på" eftersom de oftast har svaga lokala politiker och ledare som "tjänar" på att få röster då folk ex. röstar på en socialdemokrat på riksnivå, men då - utan kanske att förstå det - röstat på en socialdemokrat på kommunnivå och landstingsnivå. Det vore en fördel - och bra för demokratins bästa - om det blir skilda valdagar för de tre valen: Valet till för sig. Valet till kommuner och landsting .
mot · GS02K213 · 2004-09-14 00:00:00 — beslutar att förtroendeuppdraget att sitta i riksdagsstyrelsen inte skall ge extra arvode utöver det arvode som utgår för ledamöterna i . Ett ja på denna motion kan direkt spara in åt staten - och skattebetalarna! Summan är säkert en summa som vissa ledamöter fnyser åt. Jag har en annan syn, att vi skall vara rädda om alla sorters utgifter, små som stora. Då riksdagsstyrelsen inrättades motionerade jag om att den nya styrelsen inte skulle ha några extra arvoden, utöver det arvode som utgår för ledamöterna i . Jag såg det då - och jag ser det fortfarande så - att riksdagsstyrelsens arbete ofta genomförs då alla riksdagsledamöter arbetar. Att ha ett extra arvode för att sitta i riksdagsstyrelsen är omotiverat och bara ett sätt för respektive partier att skaffa extra arvoden till vissa ledamöter, utöver det normala riksdagsarvodet, som enligt min mening skall täcka också uppdrag som t.ex. riksdagsstyrelsen. Jag har noterat att riksdagsstyrelsens sammanträden ofta genomförs under "" och då mycket annat arbete pågår i . Att arbeta hårt med att ha exempelvis många debatter, många interpellationer, att skriva många väl underbyggda och faktaspäckade motioner, att göra och ställa många frågor till statsråd eller att deltaga intensivt i kammarens arbete i övrigt skulle alltså - med den modell som valts - vara ett arbete som ingår i det ordinarie arbetet, medan det att sitta i riksdagsstyrelsen skulle vara ett mera betungande arbete vilket belönas med extra arvode. Detta är inget jag kan ställa upp på! Då min motion om att det inte skulle utgå något arvode behandlades i kammaren, kliade det i fingrarna att få se exempelvis siffrorna 300-1 lysa på tavlan, men jag avstod då att föra frågan framåt, utan använder mig nu av motionsmöjligheten för att framföra min åsikt. Min inställning har således inte förändrats sedan jag motionerade vid införandet, efter att jag motionerat i frågan vid fjolårets motionsperiod och efter att ha läst protokollen från styrelsens sammanträden och sett tyngden på styrelsens arbete under verksamheten fram till . har varje ledamot av styrelsen ca extra . Alltså också - då inga sammanträden förekommer eller förekommit. Summan utgår också oavsett om ledamoten är med på sammanträdena eller ej. Enligt uppgift från riksdagsförvaltningen är den totala utgiften för riksdagsstyrelsen just 1,3 miljoner . Den summan kan vi alltså spara. Det finns, med det nu inrättade systemet, en risk att varje parti "belönar" vissa - som tappar andra uppdrag - med en plats i riksdagsstyrelsen. Men det viktigaste argumentet är att sammanträdena ligger på tider där det pågår arbete för alla andra i - uppdrag som inte ger något extra betalt.
mot · GS02K215 · 2004-09-14 00:00:00 — Näringslivsverksamhet som bedrivs av kommuner tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommuner och landsting inte skall tillåtas att bedriva "näringsverksamhet". Kommunernas och landstingens ekonomi är ansträngd. Inför valet låter det som om "vård, skola och omsorg" är det allenarådande. Men i många kommuner, främst i de socialdemokratiskt styrda, finns tydligen ett stort intresse för att hålla på med så mycket som inte kommuner bör hålla på med. Cafeterior, tryckerier och en rad andra verksamheter - som andra kan sköta bättre - skall också skötas av andra. Kommuner och landsting bör hålla sig till sina åligganden. bör - trots vikten av ett starkt självstyre - förbjuda kommuner att driva verksamheter som inte åläggs dem.
mot · GS02K216 · 2004-09-14 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sekretessregler för IVPA-verksamheten. Jag skall börja med att förklara vad förkortningen IVPA står för. Jag gör den förklaringen då - tyvärr - inte representanter för majoriteten förstod vad denna verksamhet innebar då frågan diskuterades i . IVPA står för I väntan på ambulans. Verksamheten finns i många län, den är bl a mycket omfattande i mitt hemlän . Verksamheten går ut på att den kommunala räddningstjänsten () rycker ut och hjälper den sjuke till dess att ambulansen och de sjukvårdsutbildade ambulanssjukvårdarna kommer. Ett problem är dock att eftersom det är s k brandmän - anställda av kommunen - som svarar för verksamheten så omfattas man inte av sekretesslagen. Den delen av räddningspersonalen kan alltså inte på lagliga grunder åläggas tystnadsplikt. Alla riksdagsledamöter fick en skrivelse från bl a och dess styrelse, med socialdemokratisk majoritet. De vädjade om att vi skulle införa sekretesslagen också på nämnd personalkategori. Men i debatten, då frågan debatterades, verkade tyvärr inte (s)-majoritetens företrädare förstå vilken verksamhet det här är och vad det gällde och det blev ingen ändring av sekretesslagens omfattning.
mot · GS02K217 · 2004-09-20 00:00:00 — begär att regeringen återkommer till med sådant förslag att begravningsväsendet övergår till annat huvudmannaskap än det nuvarande. I gäller sedan ett femtiotal år religionsfrihet. Som en konsekvens därav kan ses att förhållandet mellan staten och förändrats varvid fått en alltmer självständig och naturlig ställning som trossamfund. Av kulturella och historiska skäl har en särställning i vårt land. Därför är det rimligt att staten i särskild ordning ersätter för till exempel vård av kulturhistoriskt intressanta kyrkor och andra byggnader. En uppgift av myndighets- och monopolkaraktär har dock än så länge ålagts av staten, nämligen att sköta begravningsväsendet. För att finansiera uppgiften har rätt att via skattsedeln taxera samtliga invånare, oavsett personlig hållning i livsfrågorna och eventuell trostillhörighet. Detta gäller med undantag för och kommuner. Här att det i stället primärkommunerna som är huvudmän för begravningsväsendet. I ett modernt samhälle kan det knappast anses vara rimligt att ett enskilt trossamfund av staten tyngs med en uppgift av allmän och generell natur. Det har givetvis inget att göra med begravningsceremonin som är en personlig och livsåskådningsmässig fråga. Begravningsceremonin är självklart individuell och har inget med huvudmannaskapet för begravningsväsendet att göra. Däremot handlar det om förvaltningen och skötseln av begravningsplatser. Flera organisationer, bland andra muslimska församlingar, har reagerat mot det orimliga i att ett trossamfund har en uppgift som faktiskt är av ett slags myndighetskaraktär och definitivt är ett allmänt samhällsintresse, gemensamt för alla, och inte exklusivt för trossamfundets medlemmar. Att fortfarande har denna pålaga för samhället är ett monopol som dels är odemokratiskt eftersom icke-medlemmar av samfundet finansierar en verksamhet utan inflytande över densamma, dels hämmar monopolet samfundets utveckling till ett från staten fristående trossamfund. Genom ett överförande av begravningsväsendet till en annan huvudman, t ex kommunerna, undanröjs orimligheten att ett trossamfund via skattsedeln kan taxera även icke-medlemmar, personer som saknar rösträtt i de kyrkliga valen och sålunda inte kan påverka begravningsavgiftens nivå. Ur demokratiska och religionsfrihetsmässiga aspekter är det angeläget att utreda huvudmannaskapsfrågan i syfte att uppnå ett begravningsväsende som handhas enligt demokratiskt legitima principer. Därför bör ansvaret för begravningsväsendet ses över så att ansvaret för verksamheten överförs till organ där samtliga invånare har lika stor möjlighet till inflytande över avgifter och verksamhet, oavsett den enskildes trossyn. bör därmed begära att regeringen återkommer med förslag till ändring i lagstiftningen så att begravningsväsendet kan övergå till annat huvudmannaskap än det nu gällande.
mot · GS02K218 · 2004-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utse till FN:s frivilligdag. godkände en resolution (nr 40/212) om att utse till FN:s frivilligdag (International Volunteer ). I resolutionen inbjuds regeringar över hela världen att uppmärksamma denna dag för att sätta fokus på ekonomisk och social rättvisa. Resolutionen uppmanar även FN:s institutioner att informera och skapa aktiviteter kring denna dag. har noterat att något sådant regeringsinitiativ inte har funnits i , vilket föranlett en fråga till statsministern under en frågestund i och en skriftlig fråga som besvarats av biståndsministern. Regeringens svar är att regeringen ger bidrag till bland annat olika folkrörelser och till organisationer som har koppling till FN, men menar också att frivilligdagen är en av många, av FN utsedda internationella dagar, t ex FN-dagen och fattigdomsdagen. är en del av fortlöpande engagemang i FN-frågor där regeringen vill att frivilligorganisationerna engagerar sig. Vad jag kan utläsa av dessa argument är att de ålägger organisationerna att engagera sig i FN:s proklamerade dagar. Med anledning av ovanstående är det än mer tydligt att bör utse till FN:s frivilligdag.
mot · GS02K219 · 2004-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om generella insatser för att öka valdeltagandet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda insatser för att öka valdeltagandet i befolkningsgrupper med lågt valdeltagande. Demokratin är beroende av valdeltagande och att människor finner det meningsfullt att rösta. Ett demokratiskt samhälle är inte en gång för alla givet utan behöver ständigt vinnas för nya generationer. En demokrati är en levande process där så många som möjligt bör vara delaktiga. Visserligen handlar en demokrati om så mycket mer än ett styrelsesätt för samhällsstrukturen. Demokrati innefattar också ett förhållningssätt där vissa värderingar utgör grunden och genomsyrar vardagen. Likväl är deltagande i valen en tydlig värdemätare på demokratins förankring i folklagren. Utvecklingen av valdeltagandet under de senaste drygt 30 åren är onekligen alarmerande. har valdeltagandet enligt sjunkit från bland männen och bland kvinnorna till, vid val, hos båda könen. Bland förstagångsväljarna har valdeltagandet sjunkit från av kvinnorna och av männen år av kvinnorna och av männen 2002. I de kommunala valen till kommunfullmäktige och där utländska medborgare har rösträtt har valdeltagandet bland dem sjunkit från hos båda könen av kvinnorna och av männen 2002. De utländska medborgarnas redan låga valdeltagande har sålunda blivit ännu lägre. Vid valet till slog det låga valdeltagandet nya bottenrekord. Socioekonomiska beräkningar visar att valdeltagandet framför allt sjunkit bland arbetare och studerande. Ju högre inkomst en väljare hade 2002 desto större var benägenheten att rösta i valet . I en undersökning från stad efter kommunfullmäktigevalet konstaterades att arbetslöshet är den faktor som enskilt väger tyngst för personer som inte utnyttjar sin rösträtt. Det är oerhört alarmerande när det visar sig att de som saknar arbete och därmed står utanför arbetsmarknaden och i någon mån även samhällets övriga trygghet och gemenskap väljer att också ställa sig utanför demokratin. Det bådar inte gott för framtiden. Det är oroande att fler och fler vänder demokratin ryggen. Utvecklingen signalerar tydligt att alltfler upplever ett utanförskap som gör att de medvetet ställer sig utanför demokratin när de avstår från att rösta. Det innebär att den representativa demokratins legitimitet i hög grad är hotad. Det bidrar i sin tur till en grogrund för antidemokratiska, extrema och utomparlamentariska strömningar i samhället. Det är allvarligt. Åtgärder behöver vidtas för att stävja utvecklingen och i stället uppnå ett högre valdeltagande. De utredningar som gjorts och initiativ som vidtagits, av vilka flera varit högst lovvärda, har uppenbarligen inte lett till önskat resultat. Regeringen bör därför vidta initiativ för att främja valdeltagandet såväl generellt sett som genom specifika insatser i grupper med särskilt lågt valdeltagande.
mot · GS02K220 · 2004-09-20 00:00:00 — begär att regeringen återkommer med förslag till ändring i grundlagen avseende statsråds bakgrund i enlighet med vad som anförs i motionen. Enligt gällande grundlag utser statsministern ensam statsråden, i vardagligt tal ministrarna. har oskicket att statsråd utan politisk erfarenhet eller enkom med politisk tjänstemannaerfarenhet utses blivit ett allt större problem. Detta problem får ytterligare en dimension vid tanken på att statsråd utan egen plattform blir orimligt beroende av statsministern på ett sätt som inte tillkommer statsministern enligt grundlagen. har i detta avseende och på negativt sätt alltså "presidentifierats" utan att detta har något som helst stöd i rikets konstitution. Förvisso kan en person utan politisk erfarenhet tillföra nya dimensioner men i en demokrati måste utgångspunkten vara att statsråd rekryteras från den representativa demokratin vars yttersta forum är riksdag. Grundlagen bör därför ändras så att det av ett statsråd krävs att vederbörande är eller har varit ledamot av . Det är ett fundamentalt krav i en demokratisk stat att en ledamot i regeringen har en grund som förtroendevald.
mot · GS02K221 · 2004-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statsrådens pensioner. För demokratins skull är det angeläget att politiker agerar på ett sätt som i huvudsak kan accepteras av gemene man och inte stöter sig med samhällsmoralen. Det regelverk som styr de förtroendevaldas ekonomiska villkor bör därför vara rimligt och jämförbart med andra befattningshavares. har pensionssystemet förändrats i grunden. För reformerades också riksdagsledamöternas ekonomiska villkor efter avgången på ett mer rimligt sätt. Ett undantag är dock fortfarande statsrådens villkor. En person som varit statsråd under sex års sammanhängande tid har rätt till inkomstgaranti, i dagligt tal pension, på avsevärda belopp fram till ordinarie pensionsdag. En ung person som snabbt gjort politisk karriär och tjänat regeringen kan därmed leva behagligt på skattebetalarnas bekostnad. Det är förstås förkastligt. I ett frågesvar angående behovet av en översyn av regelverket till anförde det ansvariga statsrådet: "...anser jag att det inte finns någon anledning att göra någon översyn". Regeringen väljer därmed att slå vakt om sina egna ledamöters privilegier framför att genomföra ett transparent system där förutsättningar att finna acceptans hos medborgarna finns. Självklart är det rimligt att ett statsråd som avgått har rätt till avgångsvederlag på lämplig nivå, men de nuvarande reglerna är helt oacceptabla och riskerar därtill att belasta staten ekonomiskt. Reglementet för statsrådens inkomstgarantier bör därför ändras. En lämplig modell att tillämpa är den som gäller för riksdagsledamöter.
mot · GS02K222 · 2004-09-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över och förlänga preskriptionstiden hos från två till . Vem som helst i har rätt att vid befarad kränkning av regler och rättssäkerhet klaga hos ombudsmän (). En JO-anmälan kan gälla statliga myndigheter (inklusive domstolar), kommunala myndigheter, tjänstemän vid statliga och kommunala myndigheter eller andra som är anförtrodda myndighetsutövning. JO fyller en viktig funktion i vårt rättssamhälle. Emellertid finns enligt lagen om instruktion för ombudsmän en tvåårig begränsningstid för anmälan till JO. Endast vid särskilda skäl kan JO efter bedömning pröva ärenden som är äldre än så. Det är inte bra eftersom en del tveksamheter runt myndighetsutövning inte uppdagas förrän . Det riskerar att bidra till att människor inte upplever att rättssäkerheten är tillräckligt god, vilket är allvarligt. Därför bör tiden för JO-anmälan ses över och förlängas från två till .