mot · GS02So605 · 2004-10-05 00:00:00 — resurstillskott om sammanlagt kan på ett kraftfullt sätt bidra till den kvalitetsutveckling som så väl behövs. Kristdemokratisk politik för en bättre anhörigvård utvecklas i motion 2004/05:So608 Anhörigvården. 15.4Vården i livets slutskede Att ta avsked av livet på ett värdigt sätt är en livskvalitetsfråga. Ingen ska behöva lämna livet i ensamhet. En värdig vård i livets slutskede omfattar flera aspekter på det lidande och den smärta som döendet kan föra med sig. Förutom rent fysiska behov finns även psykiska, sociala och existentiella behov. All behandling inom sjukvården bör ta hänsyn till dessa behov. Personalen kan ställas inför särskilt svåra avväganden när det gäller vården i livets slutskede. i denna motion har påtalat behovet av utbildning för personalen så att de kan bidra med stöd till patienten i existentiella frågor. Hos allmänheten ska det finnas en förvissning om att det finns god tillgång till smärtstillande medel och nödvändig omvårdnad. Den döende patienten ska ha möjlighet att ha sina närmaste omkring sig, respekt ska visas för närstående och deras önskemål och både patient och närstående ska få det stöd de i övrigt behöver. Det finns i vårt land en "hospiceverksamhet" och palliativa team. Hospice är en hemlik form för vård i livets slutskede där fokus sätts på helhetsvård som innebär att inte bara de fysiska behoven beaktas utan även de psykiska, sociala och andliga dimensionerna. Hospice och palliativ vård ska, enligt uppfattning, prioriteras eftersom den präglas av en helhetssyn på människan. Hospicevården och palliativa team måste etableras, vidareutvecklas och vara tillgängliga i hela landet. Det är viktigt att ta tillvara den kunskap och kompetens som vunnits på de platser där verksamheten varit i gång . Dessa erfarenheter bör sedan även komma den övriga vården till del. Det behövs en öppenhet inför nya vårdformer i livets slutskede. Kommittén om vård i livets slutskede (SOU 2001:6) kunde konstatera att vården i livets slutskede som bedrivs i har stora brister. Forskning och utbildning i palliativ medicin är också svagt utvecklade områden. Kommittén slog fast att ett resurstillskott för bl.a. utbildning och forskning är nödvändigt. föreslår därför att sammanlagt avsätts till forskning kring palliativ medicin . Kristdemokrater anser att det ska vara en grundläggande rättighet med valfrihet vid vård i livets slutskede. Den parlamentariska kommittén - Döden angår oss alla (SOU 2001:6) - presenterade ett omfattande förslag till förbättringar av den palliativa vården i . Utredningen präglades av en etisk grundsyn som betonade människovärdesprincipen i vården vid livets slut. Den socialdemokratiska regeringen säger sig bereda utredningen i , men den beredningen har fortgått i ett mycket långsamt tempo. Det är hög tid att förelägga en proposition, med konkreta åtgärder, utifrån utredningens förslag. anser att det ska vara lätt att komma i kontakt med vården. De små länsdelssjukhusen ska bevaras och utvecklas. Tillsammans med vårdcentraler, jourmottagningar och ambulanssjukvård utgör de viktiga delar i en decentraliserad närsjukvård. Sjukvårdens organisation ska utgå från patienternas behov. finns det gränser mellan närsjukvård, sjukhusvård och socialtjänst som saknar förankring i patientens verklighet och som därför skapar bekymmer för den enskilde. Ett nära, naturligt samarbete med patienten i centrum måste därför byggas upp mellan vårdens olika nivåer och ansvariga huvudmän. Närsjukvården ska karakteriseras av lättillgänglighet, kvalitet, stor bredd i vårdutbudet och låga avgifter. Ett respektfullt förhållande till patienterna och hög yrkeskompetens hos de anställda ska finnas. Aktivt, förebyggande arbete med vården av hälsan - inte bara ohälsan - måste vara viktiga inslag. Särskilt viktig är rollen som "lots" i vårdsystemet och kontinuiteten i stöd till människor med mera omfattande och långvariga sjukdomar. Olika vårdyrken ska kunna fungera som "lots", d.v.s. vägledare in i vården. Bredden i vårdutbudet präglas av att flera olika yrkesgrupper har egen direkt kontakt med patienterna. Primärvåren måste också i ökad utsträckning verka utanför mottagningarna. Hembesök, hemsjukvård och vård inom primärkommunernas äldreboenden är avgörande inslag i vårdutbudet. Även andra läkarspecialiteter än allmänmedicin bör vara representerade. Modern teknik måste komma till ökad användning. För att lyckas med prevention av sjukdom, hälsofostran och hälsobefrämjande åtgärder är det viktigt att upptäcka beteende- och livsstilsrelaterade problem. Vid vårdcentralerna behövs en utbyggnad av t.ex. alkoholmottagning, rökavvänjningsklinik och mottagning för andra livsstilsproblem, som erfordrar psykologisk kompetens utöver den som läkare och övrig medicinskt skolad personal kan förväntas besitta. Psykologisk kompetens och vård skall även finnas för behandling vid livskriser. Minst en ungdomsmottagning med god tillgänglighet bör finnas i varje kommun. Teamarbetet behöver stärkas för att förbättra och effektivisera utbudet av vård till patienterna. Det är viktigt att låta personalen inom närsjukvården utforma sin egen verksamhet, sin arbetsmiljö och styra över sin arbetssituation. Bristerna inom den psykiatriska vården i har fått stor uppmärksamhet efter flera våldsdåd utförda av psykiskt sjuka personer. Många frågar sig varför uppenbart psykiskt sjuka människor inte får vård och tillåts utgöra en fara för sig själva och andra. Den psykiatriska vården misslyckas inte bara med att ge vård till de enstaka individer som utför grova våldsbrott. Det är grundläggande strukturella, organisatoriska och resursmässiga brister som måste åtgärdas. 1995 genomfördes den stora psykiatrireformen som skulle förbättra de psykiskt funktionshindrades liv. Huvudmålet var att förbättra och samordna rehabiliteringen av människor som av psykiska skäl hade svårt att klara det dagliga livet. Ansvaret för de psykiskt funktionshindrades boende och dagliga verksamhet flyttades således till kommunerna. Kommunerna fick dessutom ett mycket stort ansvar för vården och omsorgen av de psykiskt långtidssjuka. Enligt den slutrapport som presenterat är bristerna för de psykiskt handikappade fortfarande alltför stora. Huvudmännen skyller emellanåt på varandra vad beträffar ansvaret för psykiskt sjuka. Därmed finns det en risk för att ingen tar ett riktigt ansvar för den enskildes vårdbehov. Många psykiskt funktionshindrade har blivit alltmer isolerade. De organisatoriska förändringar som har skett inom psykiatrin har bl.a. lett till att tusentals vårdplatser lagts ner utan att nya former för vård utvecklats. Detta har inneburit att många svårt psykiskt sjuka fått fara illa och att självmordsfrekvensen varit hög. En situation som är oacceptabel. Kristdemokrater anser att dagens vårdplatser inte räcker för framtiden. Det finns brister i rehabiliteringen och många får inte den sjuk- och tandvård de skulle behöva. Psykiskt handikappade måste få ett värdigt liv med samma möjligheter som andra i vårt samhälle. För många är dagarna långa och innehållslösa med en begränsad kontakt med andra medmänniskor. Detta är allvarligt och kan förvärra sjukdomstillståndet avsevärt. Innehållet i vården och bemötandet är särskilt viktigt för psykiskt sjuka och är en förutsättning för ett bra behandlingsresultat. Fortsatt otydlighet om var ansvaret för behandlingen ligger kan få mycket allvarliga konsekvenser särskilt för dem som inte har förmåga att föra sin egen talan och kanske saknar närstående som kan agera. kan problemen föra den enskilde in i långvarig psykisk ohälsa där också sluten vård kan bli en realitet. Närsjukvården behöver ha personal med professionell kunskap om sociala och psykologiska faktorer och dess inverkan på de vårdsökandes hälsotillstånd. Dagens sjukvård i saknar en fungerande organisation, tillräckliga resurser och kunskaper för att på ett professionellt och effektivt sätt kunna ta hand om denna stora patientgrupps behandling och rehabilitering. Införandet av en värdighetsgaranti för de psykiskt handikappade är ett angeläget politiskt krav. Det är dags att medmänsklighet sprids till dem som hamnat i mycket utsatta situationer. Många av de psykiskt handikappade är beroende av sina anhöriga. Anhöriga gör ett oerhört viktigt arbete. Det är nödvändigt att samhället på olika sätt stöder och avlastar de anhöriga. Försäkringskassorna och kommunen ska inneha den rätta kunskapen och kompetensen avseende dolda handikapp, speciellt vid bedömningen av om en person är i behov av personlig assistans. Dåär det nödvändigt att kunskap finns om sjukdomar eller handikapp som inte är direkt synliga. är detta en stor brist och många psykiskt handikappade har inte fått tillgång till personlig assistent. anser att det behövs en tydlig politisk markering som lyfter fram gruppen psykiskt sjukas behov av god vård och omsorg. En satsning som gör klart för psykiskt sjuka och funktionshindrade, deras anhöriga och kommuner och landsting att nu tillförs större bestående resurstillskott. De resurstillskott som den socialdemokratiska regeringen föreslår i budgetpropositionen har kortsiktighetens prägel och riskerar att försvinna i kommunernas och landstingens prioriteringar. avsätter därför sammanlagt mer än regeringen för 2005-2007 till den psykiatriska vården och omsorgen. De föreslagna resurstillskotten ligger därmed betydligt närmare den av regeringen tillsatta psykiatrisamordnarens bedömning av de akuta behoven inom psykiatrin. resurstillskott skapar förutsättningar för att kvaliteten på den psykiatriska vården och omsorgen ska nå upp till en anständig nivå . politik för en bättre psykiatrisk vård utvecklas i en särskild motion, "Den psykiatriska vården" (2004/05:So640). Vidare finns ytterligare en motion om rättspsykiatrisk vård (2004/05:Ju470). Läkemedlens roll i hälso- och sjukvården har utvecklats starkt och bidragit till snabb och effektiv läkning och lindring för stora patientgrupper. Kostnaderna för läkemedel har ökat kraftigt. var ökningstakten och främst orsakad av att nya preparat tillkom. Kostnaderna för läkemedel inom den statliga subventionen uppgår nu till . Effektiva och kostsamma läkemedel utvecklas ständigt och leder till nya behandlingar och bättre livskvalitet för stora patientgrupper. Det är nödvändigt att försöka hejda kostnadsutvecklingen för läkemedelsförmånen. Detta får dock inte innebära att patienter i behov av medicinering tvingas avstå från läkemedel av ekonomiska skäl. Metoder som gör det möjligt att jämföra den medicinska nyttan med kostnaderna för läkemedelsbehandling måste utvecklas. Så länge den medicinska nyttan överväger kan läkemedel fortsätta inta en särställning vid fördelningen av vårdens resurser. En ny ordning för det offentliga subventionssystemet för läkemedel infördes . En ny självständig nämndmyndighet - - ansvarar för beslut om subventionering och prisreglering när det gäller läkemedel och andra varor som ingår i läkemedelsförmånerna. En fristående nämndmyndighet med bred kompetens kan göra de svåra avvägningar och prioriteringar som fordras. Landstingens läkemedelskommittéer förser hälso- och sjukvårdspersonalen med rekommendationer för en tillförlitlig och rationell läkemedelsanvändning inom landstingen. Rekommendationerna är grundade på vetenskap och beprövad erfarenhet. Läkemedelskommittéernas samlade kunskap och erfarenheter bör utnyttjas i nämndens arbete. anser att läkemedelskommittéernas arbete även fortsättningsvis måste tillåtas spela sin roll för landstingens kontroll över läkemedelshanteringen. Arbetsplatskod på receptet är en förutsättning för att förskrivet läkemedel ska omfattas av läkemedelsförmånen. Verksamhetschefer, sjukvårdshuvudmän och den enskilde förskrivaren kan få en god uppfattning om förskrivningsmönster och får därmed möjlighet att genomföra kvalitetsuppföljningar. Men ett stort antal läkare förskriver läkemedel utanför den egentliga hälso- och sjukvården och avlastar då bl.a. akutsjukvården. anser att man kan pröva att förse dessa läkare med en egen kod som följer kompetensen. På så sätt kan koden inte användas för att identifiera en enskild receptutfärdare. Det skulle ge underlag för kvalitetsuppföljningar av också dessa läkares förskrivningar. En förstärkning av hela vård- och omsorgssektorns resursnivåär viktig för att kunna ta till vara såväl läkemedel som andra insatser till gagn för patienten. Detta kräver att huvudmännen fortsätter att effektivisera verksamheter, där det finns möjlighet att nå framgång. Med fortsatt utbyggnad av telefonrådgivning samt opartisk information kan fler medborgare själva skaffa sig information om läkemedel. Den omfattande kommersiella dominansen kring läkemedel på Internet måste kompletteras, och vill därför stödja projektet fortsatta utveckling. måste aktivt verka för att tillgodose patientens rätt till opartisk information om läkemedel. Felaktig läkemedelsanvändning orsakar stort lidande och miljardkostnader för både företagen och sjukvården. Det är vanligt att patienter använder flera olika läkemedel . För patienter inom särskilda boenden och hemsjukvården är läkemedelskonsumtionen ofta klart överdriven. Det är då inte ovanligt att olika läkemedel påverkar varandra genom s.k. interaktion, vilket kan leda till antingen utebliven effekt eller biverkningar. Mörkertalet är stort vad gäller biverkningar av läkemedel. Antalet dödsfall är inte känt men det kan röra sig om tusentals människor. Åtskilliga vårdplatser används för patienter som insjuknar eller skadas av biverkningar av mediciner. Ett flertal studier har visat att läkemedelsbiverkningar är orsaken till av inläggningarna av äldre på sjukhus4. En utredning om författningsreglering av inom hälso- och sjukvården ser bl.a. över möjligheterna till bättre uppföljning av patienters läkemedelskonsumtion. anser att det måste till system och metoder som möjliggör en bättre uppföljning och kontroll av förskrivningen av läkemedel, i synnerhet för äldre i särskilda boenden. Detta bör ges regeringen till känna. Det svenska apoteksmonopolet bör avskaffas . Det finns goda skäl att tro att det går att åstadkomma effektivisering och därmed lägre kostnader genom fri konkurrens på detta område. Frågan om avreglering är också väl utredd genom statliga utredningar som visat att det är svårt att finna goda motiv för ett långsiktigt bibehållande av nuvarande monopol. Ett avskaffande av apoteksmonopolet kan bidra till bättre hälsa för medborgarna och lägre läkemedelskostnader för staten. är det enda land inom som vidmakthåller ett statligt monopol på apoteksverksamhet. Staten måste dock även efter monopolets avskaffande kunna ställa samma krav på säkerhet, effektivitet och tillgänglighet. Kontroll och tillsyn av apoteksverksamheten ska, även efter en avreglering, ske genom statens försorg. har befolkningen i haft god tandhälsa. En av orsakerna är bra förebyggande tandvård. Eftersom den enskildes kostnader för tandvård stadigt ökat finns dock risk att tandhälsan försämras. har i en rapport jämfört patientavgiften vid tandvårdsbehandlingar. Rapporten utvisar att patienternas kostnad fördubblats . Historiskt sett har det funnits en gemensam sjukförsäkring som omfattar hela kroppen utom tänderna. Tänderna har haft en egen försäkringslösning. Patientavgifterna för tandvård har alltid varit högre än inom den övriga vården. För enskilda som har dåliga tänder har detta varit betungande. Ofta är det dessutom flera i samma familj som drabbas. Detta kan betyda att kostnaderna blir svåra att klara. utgångspunkt i tandvårdsfrågor är att tänderna är en del av kroppen. Ett mål med förändringar av tandvårdsförsäkringen bör, enkelt uttryckt, vara att det inte ska kosta mer att gå till tandläkaren än till läkaren. Ur ett hälso- och samhällsekonomiskt perspektiv måste tandvårdsstödet vara konstruerat så att tandvårdsbehoven minskar. Dessutom ska detta kombineras med rimliga kostnader för samhället och patienterna. Forskare har kunnat klarlägga ett antal samband mellan dålig munhälsa och olika sjukdomar som hjärt- och kärlsjukdomar, hjärnblödning och diabetes. Detta är ett ytterligare bevis på att god munhälsa också kan förebygga andra sjukdomar. Det är alltid svårt att ifrågasätta system som funnits . anser dock att i en krympande ekonomi med ökad oro från medborgarna måste man våga överväga andra lösningar. Det finns särskilda grupper i samhället, t.ex. anorektiker/bulemiker, vars tandvårdskostnader i dagens system blir ett stort problem. En annan särskilt utsatt grupp är de äldre i så kallade särskilda boendeformer. anser att en utredning bör tillsättas i syfte att kartlägga förutsättningarna för att inkludera tandvårdsförsäkringen i den allmänna sjukförsäkringen. För att i en trängd budgetsituation åtminstone ta ett första steg i riktning mot att tandvården inordnas i hälso- och sjukvårdens avgiftssystem, vill placera kirurgisk behandling av tandlossningssjukdom inom sjukvårdens högkostnadsskydd. Det handlar om en utsatt grupp patienter med kronisk, allvarlig infektionssjukdom. Obehandlad leder den till bestående funktions- och organförlust och ger risk för allmänhälsan, både direkt och indirekt. avsätter för denna reform. I senare skede, när statens finanser tillåter, avser inkludera allt fler åtgärder med inriktning på förebyggande behandling med målet att all tandsjukvård och tandskadebehandling ska ingå i samma system som den övriga hälso- och sjukvården. utvecklar sin tandvårdspolitik i motion 2003/04:So593 Tandvården. I finns ett s.k. högkostnadsskydd för avgifter i sjukvården. Utgångspunkten för högkostnadsskyddet är att ingen av ekonomiska skäl ska tvingas avstå vård och behandling. Varje person ska veta hur mycket man högst ska behöva betala för vård. har dock avgifterna för den enskilde ökat dramatiskt dels genom att det så kallade högkostnadsskyddet höjts, dels därför att flera vårdavgifter inte omfattas av högkostnadsskyddet. Enligt en rapport från har det blivit upp till så dyrt att besöka läkare. Även den enskildes kostnader för resor i samband med vård har ökat och dessa inkluderas inte heller i högkostnadsskyddet. När patientavgifter eller läkemedelsavgifter diskuteras betraktas dessa ofta separat. För medborgaren är det givetvis viktigt vad avgifterna summerar till sammanlagt. Ingen ska behöva avstå från vård av ekonomiska skäl. Alltför stora kostnadsökningar har skett för dem som är långvarigt sjuka eller funktionshindrade. Utvecklingen av nya läkemedel och de ökande behoven generellt inom hälso- och sjukvården gör att nya lösningar måste övervägas. anser att en parlamentarisk utredning bör tillsättas för att utreda hela systemet med högkostnadsskydd. Ett framtida mål bör vara att konstruera ett system som verkligen inkluderar alla egna avgifter i vården och olika hjälpmedel. Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) reglerar samhällets skyldigheter att ge olika former av stöd till psykiskt och fysiskt funktionshindrade. Denna lagstiftning är helt avgörande för många funktionshindrade personers möjligheter till självständighet, livskvalitet och inflytande i samhället. Alltsedan lagen trädde i kraft har många invändningar framförts gällande lagens utformning och tillämpning. Brister i LSS har påtalats av både brukare och huvudmän. Erfarenheterna har visat på otydligheter i definitioner av såväl personkretsen som vissa insatser. Därutöver finns tydliga brister i regelverket som bör ses över. Med dagens utformning av LSS är det svårt att bedöma verksamhetens kvalitet och det finns brister när det gäller att åtgärda kvalitetsproblem. Det saknas bestämmelser om anmälningsplikt vid missförhållanden och länsstyrelsernas tillsynsinstrument är begränsade. Och när kommuner inte verkställer sina egna beslut enligt LSS saknas påtryckningsmedel. Det borde , efter det att lagen trädde i kraft, vara möjligt att analysera och utvärdera effekterna av lagstiftningen. Denna översyn ska, enligt vår uppfattning, företas utan att ifrågasätta själva rättighetslagstiftningen som sådan. och har framfört åsikten att en större översyn av LSS är nödvändig för att kunna förverkliga de politiska ambitionerna med lagstiftningen. anser att möjligheterna för staten att ta över kostnadsansvaret för LSS bör utredas. övriga handikappolitik utvecklas i en särskild motion 2003/04:So642 Handikappolitiken. föreslår besparingar och effektiviseringar av statliga myndigheters administration, detta gäller , och . Anslaget till för arbetslivet och socialvetenskap minskas med , bl.a. eftersom förslag om en rehabiliteringsförsäkring under utgiftsområde 10 innehåller en betydande satsning på forskning kring arbetsliv och rehabilitering. avsätter även resurser till missbrukarvården och det narkotikaförebyggande arbetet. Sammanlagt fördelas över . Statsbidragen till frivilligorgansiationer som är verksamma inom missbrukarvården föreslås öka med . Avsikten är att medlen ska fördelas till verksamheter som ägnar sig åt vård av särskilt utsatta missbrukare. Vidare föreslås en satsning om och påökade bidrag till utveckling av narkotikaförebyggande arbete. Frivilligorganisationer och föreningsliv är en underutnyttjad aktör inom det drogförebyggande arbetet. Bidragen till organisationer verksamma inom narkotikaprevention, information, uppsökande verksamhet och föräldraengagemang behöver därför öka. beskriver satsningen närmare i en särskild motion 2004/05:So609 Narkotikapolitiken. Anmärkning: har fastställda vårdplatser redovisats. redovisas genomsnittligt disponibla vårdplatser . Den sjuka vården, , Fölster, Morin, (2003)