mot · GS02Ju352 · 2004-10-01 00:00:00 — är det så att en person som begår två brott vid två olika tillfällen, med mellankommande verkställighet av straff, ordningsbot eller dylikt, får påbackning på straffet. Begås å andra sidan två eller flera brott utan att personen blir dömd däremellan ges rabatt på påföljden. Det är ett orimligt system, eftersom det oftast är slumpen som avgör om man hinner bli lagförd mellan brotten. Risken är att systemet utnyttjas av livsstilskriminella. De begår brott efter åtal, men innan verkställighet påbörjats. Många av dessa nya brott skrivs av hos åklagarmyndigheten, eftersom man inte upplever att det lönar sig att åtala för nya brott, när gärningsmannen ändå kommer att ges rabatt. När det gäller återfall görs det således skillnad på om den tilltalade dömts tidigare för brott eller om han döms för flera brott vid samma tillfälle. Återfallsreglerna i BrB avser tidigare lagförd brottslighet. Detta leder till att en brottsling kan hamna i ett bättre läge om han begår flera brott mellan lagföringarna än om han lagförs för ett brott i taget. I praktiken kan det gå till så här (vid till exempel tre misshandelsfall i en och samma dom): Domstolen bestämmer vilken påföljd som skall utgå för ett av misshandelsfallen - det svåraste - och lägger till hälften av den sammanlagda summan av vad som skulle ha utgått för de andra två. Om ett av fallen var värt och de övriga två var blir resultatet inte 3+2+2, utan 3+2 . Ju större straffvärdet är för varje brott desto större blir de facto rabatten. En lösning på det är att ändra BrB 29:4s så att tidigare brottslighet räknas även "om det vid rättegången avhandlas flera brott". Hänsynen till återfall skärps då så att återfall beaktas på samma sätt oavsett om det finns mellankommande lagföring eller om fler brott avhandlas vid samma tillfälle. Polisens arbete har varit föremål för mycket uppmärksamhet. Alltifrån lyckade insatser mot rymlingar till att den enskilde fritidshusägaren står helt utan polishjälp trots upprepade inbrott. Tyvärr är den senare beskrivningen något som den vanlige medborgaren möts av i kontakt med polisen. Förändringar är således nödvändiga. Glesbygden är utsatt för en betydande nedläggningsvåg av polisstationer och polisiär nedmontering. I nedmonteringens spår följer otrygghet och laglöshet. Vi kan inte acceptera denna utveckling utan anser att den polisiära närvaron måste öka över hela landet. Den dåliga ekonomin gör sig påmind i snart sagt varje polisdistrikt, men slår hårdast på landsbygden där bristerna är som störst. En förutsättning för en fungerande polis är ett modernt ledarskap på alla nivåer. Det krävs tydliga målformuleringar, återkoppling, uppföljning och klara definitioner när det gäller ansvar och befogenheter. Förändringsarbete inom polisen måste inkludera ledarskap och kulturen för arbetsledning. Det handlar både om att kunna leda och att kunna ta emot ledning. Oavsett var i landet ett brott inträffar har målsägaren rätt att få ett professionellt och bra bemötande av polisen. Men kvaliteten på bemötandet varierar. Det gäller bl.a. våld inom familjen. I vissa delar av landet får t.ex. en misshandlad kvinna möta särskilt utbildad polis med erfarenhet och kunskap om problematiken. Med kunskaper om bemötande av chockade brottsoffer kan förhör ske utan ytterligare traumatisering. Bevisning kan säkras och kontakter tas med t.ex. läkare och socialtjänst eller kvinnojour. På andra håll saknas specialistkompetens. Vi menar att det inte är acceptabelt med stora lokala variationer. Kvalificerade brott skall hanteras professionellt. Modern brottsbekämpning kräver tillgång till modern utrustning och teknik. Polisens budget medger inte tillräckliga investeringar. Det faktum att polisen jobbat och jobbar med olika radiosystem och i vissa situationer tvingas förlita sig på mobiltelefoner är alarmerande. Polisens operativa metoder bör förtydligas och regleras i lag. Hit hör bl.a. möjligheten att arbeta under alternativ identitet samt bevis och brottsprovokation. Nya former av brottslighet, t.ex. försäljning av narkotika på Internet kräver nya arbetsformer. Även lagstiftningen avseende informationsutbyte och sekretessbestämmelser måste ses över. Hit hör hemliga tvångsmedel och buggning. Samarbetet med bl.a. Europol är centralt och skall medverka till att det fungerar effektivt. För att möta kraven på en effektiv brottsbekämpning och brottsförebyggande arbete krävs att de poliser som utbildas anställs. Utbildningen måste reformeras och möjlighet till vidareutbildning ges. Nya personalgrupper skall rekryteras för att frigöra uniformerad personal till yttre tjänst bland allmänheten. Domstolarna är satta under hård press. Problemen är av såväl ekonomisk som organisatorisk art. Den pågående sammanläggningen av tingsrätter har visat att svenska domstolar lyder under regeringen i högre grad än under . Detta påverkar domstolarnas självständiga ställning. är inrättat av regeringen utan särskild lag. Verket ges instruktioner i förordning, utfärdad av regeringen. Generaldirektören utses av regeringen och är underställd regeringen. Generaldirektören avgör ensam alla väsentliga frågor rörande domstolsväsendets ekonomi, organisation, administration samt fördelning och användning av beviljade anslag. Genom utövar regeringen ett betydande inflytande över domstolarna. För att skapa ett oberoende domstolsväsende, oavhängigt den lagstiftande makten, anser vi att bör ersättas av en ny administrativ enhet. Denna bör inrättas med stöd av lag. Även dess instruktion bör meddelas genom lag. Domstolarnas administrationsorganisation skall vara underställd , inte regeringen. Regeringen bör inte utse den direktör som ansvarar för den dagliga ledningen och justitieministern skall inte ha instruktionsrätt över domstolsstyrelsen. Den danska domstolsstyrelsen bör utgöra modellen för domstolsväsendets nya ledning. Statens ansvar för brottslingen tar inte slut då fängelsestraffet påbörjas. Då vidtar den ansvarsfulla uppgiften att återanpassa den dömde till ett nytt liv i frihet, fritt från droger och kriminalitet. Dagens situation ger inte lämpliga förutsättningar för detta. Fängelserna är överbelagda, ekonomiska och personella resurser räcker inte till för en god vård och forskningen kring vad som fungerar är bristfällig. Det finns en tendens hos statsmakterna att försöka lösa bristen på resurser med lagstiftning som möjliggör alternativ till frihetsberövande. Ett exempel är frigivning efter det att endast halva fängelsestraffet avtjänats. har vi ett system där minst två tredjedelar av straffet måste avtjänas innan villkorlig frigivning kan komma i fråga. Regeringens stabsorgan Statskontoret har föreslagit att även kriminella som begått grova brott skall kunna avtjäna sina straff i hemmet under elektronisk intensivövervakning, s.k. fotboja. Det är inte acceptabelt att en ansträngd ekonomi tillåts rättfärdiga att brott inte bestraffas på ett proportionerligt sätt. Nödvändiga resurser måste därför frigöras för att utöka antalet fängelseplatser. En ny riksanstalt bör byggas. Fler platser möjliggör en större differentiering av de intagna och ger möjligheter till speciella motivationsavdelningar. På så sätt ökar också möjligheterna till verklig påverkan och rehabilitering. Lagregleringen av verkställighet på anstalt behöver ses över. Den gällande kriminalvårdslagen är och präglas av en tidsanda då brottsligheten såg annorlunda ut än . Den brottslighet och de intagna som utgör klientelet på dagens kriminalvårdsanstalter har förändrats drastiskt . För att möta denna utveckling menar vi att det är nödvändigt med en ny fängelselag som tydligare reglerar problemen förknippade med dagens situation på de svenska anstalterna. Vad som behövs är framför allt bättre möjligheter att kontrollera narkotikaanvändningen. Härvid kan nämnas åtgärder som besöksrum med glasruta som skiljer den intagne och besökaren åt för att förhindra insmuggling av narkotika. Ökad användning av drogtester med positiva incitament för den som sköter sig. Större tillgång till narkotikahundar är också en förutsättning för att lyckas. Kontrollen av personalen måste öka dels för att förhindra insmuggling av narkotika, mobiltelefoner m.m. dels för personalens egen säkerhet då påtryckningar att föra in narkotika kommer att minska. Vidare krävs inom kriminalvården förbättrade påverkansprogram och utbildningsmöjligheter för såväl personal som intagna. Ungdomars behandlingsaspekter bör speciellt lyftas fram.Moderata samlingspartietför .Moderata samlingspartiet Efterdyningarna av terroristattacken har gjort att många länder omprövat sitt försvar mot terroristattacker och sin förmåga att upprätthålla den inre säkerheten. Dagens hotbilder ser annorlunda ut än före terroristattacken. En av de största förändringarna är att enskilda personer som agerar antingen ensamma eller på uppdrag av nätverk nu utgör ett hot som varit förbehållet andra nationalstater. Trots att hotbilden mot kan förefalla liten i sammanhanget såär den dock en realitet. har uppmärksammat personer bosatta i som har koppling till olika terrornätverk, bl.a. . Det kan inte uteslutas att amerikanska, brittiska och israeliska intressen i kan utgöra mål för anhängare till sådana nätverk. Även det nya politiska våldet i samband med demonstrationer, samt den grova organiserade brottsligheten, bör ses som hot mot rikets inre säkerhet. Det finns brott som riktar sig mot grundläggande fri- och rättigheter men som inte utgör terroristbrott, högmålsbrott eller brott mot rikets säkerhet. Exempel är de s.k. hatbrotten och hoten mot förtroendevalda politiker. Även dessa brott måste tas på allvar, eftersom de inskränker demokratin och den frihet vi har att fritt uttrycka oss. förmåga att upprätthålla inre säkerhet måste stärkas. Svenskt rättsväsende måste därför uppgraderas. Svensk lag måste innehålla avskräckande straffsatser och ett samhällsskydd som är i nivå med jämförbara länders. Risken är annars stor att terrororganisationer och annan brottslig verksamhet lockas att förlägga sin verksamhet till . Det finns också anledning att se över dagens lagstiftning för att bättre kunna bemöta attacker mot det öppna samhället. Samarbetet mellan Säkerhetspolisen () och måste förtydligas avseende organisation och ansvar. Kunskap, kompetens och operativ förmåga måste kunna nyttjas optimalt. Utvecklingsarbetet inom är centralt för att kunna möta nya utmaningar och hot. numerär bör ökas och utrustning och material uppdateras. Reglerna för polisens register, inklusive , borde sammanföras till en gemensam lag. Frågan om att vidga den krets som förs in i bör prövas utifrån befintlig erfarenhet, internationella överenskommelser samt vikten av att upprätthålla ett godtagbart integritetsskydd. 6.10.2Möjligheten till samarbete mellan polis och militär Ett konkret problem är att dagens svenska poliskår är för underbemannad, för ålderstigen och har för dålig utrustning för att kunna användas i situationer liknande den vid gisslantagandet på en teater i . I motsats till vad som skett i många andra länder har den svenska polisiära säkerhetstjänsten inte heller tillförts utökade resurser med hänsyn till händelserna i . Det kan befaras att polisen inte klarar av vissa typer av brottslighet eller terrorangrepp på grund av brist på material eller sambandsutrustning. Polisens möjligheter att samverka med militären avseende material är begränsade. Syftet med materialsamverkan, exempelvis i form av att militär utrustning och personal används, får inte vara atttillgripa tvångsmedel mot enskilda i landet. Polisen får alltså inteutnyttja militärens helikoptrar med infraröd strålning för att eftersöka brottslingar. Försvarets materiel får inte användas vid någon typ av insats mot enskild. Det är Moderata samlingspartiets uppfattning att militära resurser måste kunna användas för att möta sådana hot och att militära enheter skall kunna sättas in när hoten är av den arten att de kräver förmåga till väpnad strid även när inte är i krig. Formerna för hur militära resurser och militära förband skall kunna sättas in i sådana fall måste regleras mycket noga, inte minst eftersom det i hög grad handlar om situationer som är svåröverskådliga och som utvecklas i en gråzon mellan det som kan tänkas vara ett väpnat angrepp och det som är terrorverksamhet eller storskaliga kriminella operationer. Det är det civila samhällets myndigheter som har huvudansvaret för att möta dessa hot, och det måste vara mycket tydligt under vilka villkor och former som militär förmåga kan sättas in för att värna människoliv och skydda viktiga samhällsfunktioner. Det bör vara helt klart att det sker under civil ledning och civilt ansvar. 6.10.3Behov av ny lagstiftning har vi sett ett antal angrepp mot demokratin och det öppna samhället. Det rör allt från stenkastning vid offentliga möten till hot och våld mot folkvalda politiker. Vikten av att bekämpa dessa tendenser kan inte underskattas. Göteborgskravallerna ledde till diskussion om straffet för dylika brott. Bedömningen av straffvärdet för deltagande i våldsamt upplopp och betydelsen för straffvärdet av att brott äger rum i anslutning till t.ex. politiskt stormöte behandlades olika av olika domstolar. Såväl brottet våldsamt upplopp som annan brottslighet kan ses som ett hot mot de demokratiska grundvalarna i vårt samhälle, utan att det för den skull är frågan om terroristbrott, högmålsbrott eller brott mot rikets säkerhet. Ett exempel är hatbrotten. Dagens bestämmelse i 29 kap. 2 § BrB om försvårande omständigheter ger inte utrymme för att inom ramen för de punkter som där räknas upp även beakta att brottsligheten hotar demokratiska värden eller grundläggande fri- och rättigheter. Det kan finnas anledning att föreslå införande av en punkt som tar sikte på straffvärdet för brottslighet som hotar demokratin enligt ovan. Straffbestämmelsen om våldsamt upplopp tillkom , då en annan tidsanda och helt andra samhällsförhållanden rådde. Det finns en rad problem med bestämmelsen, vilket visat sig inte minst efter i och efterföljande rättegångar. Domarna har lett till omfattande debatt bland allmänheten och den juridiska expertisen. Det finns anledning att föreslå utredning om huruvida bestämmelsen om våldsamt upplopp är ändamålsenligt utformad och om den lämpar sig för beivrande av den relativt nya allvarliga typ av våldsbrottslighet som bl.a. förekom i samband med . Maskering vid demonstrationer bör förbjudas. I ett öppet samhälle finns ingen anledning att dölja sin identitet för att utöva sina grundläggande fri- och rättigheter. Maskering har en uppviglande effekt. Ett förbud skulle med största sannolikhet minska riskerna för våld i samband med demonstrationer och s.k. gatufester. Det finns ett pågående samarbete över gränserna för att förebygga och bekämpa brottslighet. Detta samarbete finns inom EU, men också mellan länderna runt . Gränsöverskridande brottsbekämpande samarbete är en nödvändighet. har allt att vinna på att fortsätta utvecklingen av detta samarbete. De mål som EU:s framtidskonvent lagt fram på området för frihet, säkerhet och rättvisa och som syftar till att förenkla och effektivisera samarbetet är bra. Den främsta reformen är enligt vår mening att man nu ersätter rambesluten med ramlagar (tidigare direktiv). Detta innebär att är delaktigt i lagstiftningen, vilket är positivt ur rättssäkerhetsssynpunkt. Moderata samlingspartiet har uttryckt vår tveksamhet till rambesluten, eftersom de ger alltför liten möjlighet för den svenska att överblicka konsekvenserna för svensk lag. Moderata samlingspartiet välkomnar också tillnärmningen av medlemsstaternas lagar avseende verktyg som underlättar brottsbekämpning. Vi vill dock poängtera vikten av att varje tillnärmning föregås av en noggrann konsekvensanalys samt en presentation av effekten för svensk lags vidkommande. Åtgärder för att förstärka rikets inre säkerhet får dock inte ställas i motsats till kraven på rättssäkerhet. Terrorismen skall bekämpas, men det måste ske på rättsstatens grund. Om denna grundprincip luckras upp tillåter vi de ljusskygga och antidemokratiska elementen att diktera villkoren för rättsväsendet. Det är inte acceptabelt. Ansvaret för att rättssäkerheten beaktas vid varje lagändring åvilar regeringen. har regeringen inte förmått presentera följdlagstiftning vid samma tillfälle som förväntas godkänna rambeslut. Detta är en orimlig ordning. Moderata samlingspartiet anser att regeringen bör ta initiativ till en förenklad remissrunda då rambeslut förhandlas samt till en genomlysning och analys av samtliga medlemsstaters rättsordningar. Förtroende och samarbete kan inte åläggas de rättsvårdande myndigheterna ovanifrån. Det måste tillåtas växa fram bland dem som har att tillämpa regelverken. Det torde ligga i regeringens intresse att noggrant förankra förslagen bland dessa.