mot · GS02MJ500 · 2004-10-05 00:00:00 — Störning från båttrafik, sjukdomar och parasitangrepp kan också spela in. vintrar med omfattande isbeläggning av kan också vara en påverkande orsak. Eventuella effekter av buller från vindkraftverk studeras av danska forskare. uppskattades populationen i till ca 600 djur (exklusive polska vatten). Populationen beräknas uppgå till 100-200 djur, men väldigt olika uppskattningar förekommer om populationens storlek. Ett beslut om gemensam rådsförordning om åtgärder för att minska oavsiktlig fångst av valar vid fiske antogs vid jordbruks- och fiskerådets möte . Beslutet innebär bland annat att förbudet att använda drivgarn i sköts upp till den 1/1 2008 och att utfasningen av drivgarnen nu baseras på en begränsning av fiskeansträngningen (första året och därefter 20 ) istället för som tidigare en omedelbar nedskärning av drivgarnslängden . För att underlätta övergången från drivgarn till andra redskap skall de säsongsmässiga förbudstiderna vid användningen av olika fiskeredskap i ses över. Kommissionen förklarar att man skall överväga en möjlighet för medlemsländerna att stödja inköp av pingers för åtaganden gjorda . I sitt förslag till finansiellt perspektiv för fiskesektorn efter 2006 kommer kommissionen att undersöka om man skulle kunna inkludera ytterligare möjligheter till medfinansiering från EU för åtgärder som stöder miljövänliga fiskemetoder. ställer sig tveksamma till om de regler som föreskrivs i förordningen är proportionerliga i relation till de problem som de avser att lösa. Bland dessa är begränsning av användning av drivgarn och obligatorisk användning av ljudskrämmare, s.k. pingers, vid vissa typer av fiske. Pingers används i med gott resultat. När det gäller användning av drivgarn är restriktioner, enligt mening, i första hand aktuella för . I är problemet med tumlare som fastnar i drivgarn, såvitt kan bedömas av expertis, av marginell betydelse. har totalt 13 döda tumlare påträffats i , varav 7 som bifångst i fiskeredskap. har dock endast 1 tumlare fångats som bifångst. Ett av delmålen i miljökvalitetsmålet Hav i balans och levande kust och skärgård föreskriver att bifångsten av tumlare får vara högst av bestånden. Denna målsättning är således redan uppfylld. Förbudet mot drivgarn får starkt negativa konsekvenser för laxfisket på den svenska syd- och ostkusten. I praktiken torde åtgärden omöjliggöra ett kommersiellt laxfiske i . Det är därför nödvändigt att berörda yrkesfiskare kompenseras fullt ut för förluster till följd av den av svenska jordbruksministern framförhandlade EU-förordningen. bör verka för att medel för detta ändamål utgår från eller annan lämplig EU-medfinansiering. Frågan om bevarandet av världens olika hotade valarter har länge engagerat det svenska folket, miljöorganisationerna och politiska partier, däribland . Fångsten av stora valar regleras av , . har IWC infört ett moratorium på kommersiell valjakt. uppgår fångsten av stora valar till omkring 1 700 fördelade på knappt 700 för vardera norsk kommersiell jakt och japansk vetenskaplig jakt och ca 350 för ursprungsbefolkningars husbehovsjakt. har påbörjat "vetenskaplig" jakt på vikvalar. En omfattande jakt av mindre valar förekommer också utanför IWC:s reglering. medverkar också inom ASCOBANS, som är en överenskommelse om bevarande av småvalar i , nordöstra , och . höll IWC ett extra möte i i . En av de frågor som aktualiserades vid mötet var ett eventuellt upphävande av medlemskap i kommissionen inklusive landets reservation mot kommersiell valfångst . I omröstningen huruvida ansökan skulle betraktas som en ny ansökan kom den svenska rösten att utgöra tungan på vågen. Med röstsiffrorna 19 för och 18 mot beslutades att så var fallet. Konsekvensen blev att behöll det medlemskap inklusive reservationen som landet genom denna ansökan hade förvärvat före mötet, vilket enligt vår mening måste vara ett misstag. beslöt att den svenska politiken i valfångstfrågor skulle formuleras grundligt och att regeringen skyndsamt för skulle redovisa den politik som förts samt lägga fram förslag om hur den framtida politiken skall utformas och organiseras. En proposition om en hållbar svensk politik i fråga om valar presenterades för . välkomnade regeringens proposition om riktlinjer för en hållbar svensk politik i fråga om valar. Det är bra att därigenom lagt fast den svenska politiken i fråga om valar. En okänd sjukdom har slagit ut minst hälften av mås, trut och tärna i . Sjukdomen upptäcktes , men dess orsak är ännu okänd. () och har fått i uppdrag att sammanställa det aktuella kunskapsläget. 6Formellt skydd av havsområden 6.1Östersjön är ett särskilt känsligt havsområde tog ett principbeslut om att klassa , utom ryska vatten, som ett särskilt känsligt havsområde, PSSA (Particularly Sensitive Sea Areas). och övriga ansökarländer (alla utom ) skall inom tvåår återkomma till IMO med förslag till nya skyddsåtgärder som skall gälla för det klassade området. Sådana åtgärder kan exempelvis handla om obligatorisk rapportering, trafikövervakning, transportseparering och ruttsystem. Det slutliga godkännandet av Östersjöstaternas ansökan behandlas när de ansökande staterna återkommit med förslag till åtgärder för att skydda området. Detta skall ske inom tvåår. Att ge vissa områden status som PSSA är en möjlighet att styra bort fartyg med miljöfarlig last från känsliga områden, och borde vara del i en övergripande strategi för att hantera problemet med farliga transporter till sjöss i ekologiskt känsliga områden. Det är det internationella () som kan utnämna ett område som PSSA. Det är dock viktigt att ta i beaktande att själva statusen inte ändrar fartygsrörelserna i området. De berörda länderna kan emellertid utnyttja de möjligheter PSSA-statusen erbjuder och fastställa konkreta bestämmelser, till exempel att utesluta fartygstrafik från vissa farleder eller områden. gäller det att och de andra länderna snabbt kommer överens och anmäler sina gemensamma önskemål till IMO. Det är otillfredsställande att ryska vatten inte ingår i PSSA-klassningen. bör verka för att även de ryska vattnen inkluderas i PSSA-klassningen. 6.2Marina reservat och andra skyddade områden Enligt miljömålet "Hav i balans" och "Levande kust och skärgård" skall och ha en långsiktigt hållbar produktionsförmåga och den biologiska mångfalden skall bevaras. Särskilt värdefulla områden skall skyddas mot ingrepp och andra störningar. Enligt ett av delmålen skall av skyddsvärda miljöer och av kust- och skärgårdsområden med höga natur- och kulturvärden ha ett långsiktigt skydd. skall ytterligare fem områden vara skyddade som reservat. Både ur nationellt och internationellt perspektiv har alldeles för få skyddade områden. Exempel på områden som bör skyddas är de s.k. utsjöbankarna. Dessa grunda områden har stor betydelse som lek- och foderområden för fisk. har beräknat att av fisk och havsfåglar återfinns i av havet, i första hand i utsjöbankarna. skyddsområden är bland annat nödvändiga för bevarandet av de miljöerna och för att säkra fiskenäringens långsiktiga ekonomiska förutsättningar. Natura 2000 är det nätverk av värdefulla naturområden som byggs upp inom EU. har föreslagit att regeringen i första hand bör skydda fyra av de tolv utsjöbankarna som Natura 2000-områden. De föreslagna områdena är Hoburgs bank, , Lilla Middelgrund och Fladen. De två förstnämnda ligger i och de sistnämnda i . är Hoburgs bank redan av regeringen föreslaget som Natura 2000-område. menar att även mjukbottnar, ålgräsängar och musselbankar med särskilt höga biologiska värden skall skyddas som Natura 2000-områden. Hur ett område skall skyddas måste regleras från fall till fall. Det viktiga är att reglera den verksamhet som utgör ett hot mot det skyddsvärda. För de bankar som är viktiga övervintringsområden för fisk bör exempelvis förbud mot bottentrålning övervägas. Denna typ av åtgärder kräver ett samarbete mellan myndigheter, näringsidkare och forskare. I andra områden kan det vara aktuellt att endast tillåta småskaligt kustnära fiske. Vissa områden bör skyddas genom inrättande av reservat, där allt fiske förbjuds. I ett marint reservat får inget uttag av naturresurser göras, varken genom fiske eller utvinning av olja, gas, sand, grus eller mineraler. Dessa områden är även stängda för all form av dumpning av avfall. De reservat som inrättas bör tillsammans täcka samtliga huvudbiotoper. anser att det är viktigt att, i större omfattning än som skett, skydda områden och menar att regeringen bör arbeta utifrån det ovan nämnda förslaget från . Detta arbete skall bedrivas i nära samarbete med dem som berörs av ett sådant förslag. Internationella erfarenheter visar att lokal acceptans för regelsystemet är av grundläggande betydelse för att skyddet skall vara effektivt. kan regeringen inrätta naturreservat i ekonomiska zon utanför territorialvattengränsen. Länsstyrelserna och kommunerna ansvarar för inrättandet av naturreservat innanför territorialvattengränsen. Lagstiftningen bör ses över i syfte att möjliggöra för att inrätta och ange föreskrifter för skyddsområden som är av nationellt intresse, såväl innanför som utanför territorialvattengränsen. Som exempel bör ett absolut förbud mot exploatering, i form av vindkraftsparker och liknande, kunna utfärdas av . reservat kan spela en viktig roll för att rädda yrkesfisket. föreslog föregående att vad som sagts om reservat skulle tillkännages för regeringen som mening, men då yrkandet ännu ej behandlats avstår vi här från att upprepa det. stöder (SOU 2003:72) förslag att en revidering av Helsingforskonventionen genomförs i syfte att omsätta ekosystemansatsen i konkreta rättsliga principer. I detta sammanhang bör inrättandet av en gemensam myndighet, som föreslår, aktualiseras. har i samband med ratificeringen av havsrättskonventionen avgett förklaring varigenom klargjorts att skall betraktas som ett s.k. historiskt sund. Därigenom gäller inte någon ovillkorlig rätt till genomfart för utländska fartyg. De rättsliga möjligheterna för och att begränsa sjöfart i sundet måste fullständigt klarläggas. bör inte utesluta att det för kan bli aktuellt att hindra genomfart av enkelskroviga oljetankers eller andra fartyg som inte är önskade i . Kunskapen om fiskbestånden är fortfarande otillräcklig, vilket kan leda till felaktiga beslut och onödiga dispyter mellan näring, forskare och politiker. Kvalificerad utbildning i fiskeribiologi saknas i stort sett vid svenska universitet. Behovet av forskning är stort också inom andra områden, exempelvis utveckling av fångstredskap och fångstmetoder, spridning och effekter av kemikalier, övergödning med mera. stöder förslag om att inrätta ett fångstteknologiskt institut. Regeringen bör vara mer pådrivande för att EU gemensamt ökar forskningsinsatserna kring miljösituation. EU bör förlägga ett marint miljöforskningsinstitut i med syfte att bedriva forskning kring strategier för miljöer. Denna typ av forskning borde vara en viktig hörnsten för att bl.a. föreslå vilka åtgärder som behövs inom t.ex. kemikaliepolitiken för att stärka en livskraftig stam av t.ex. tumlare i . Detta bör ges regeringen till känna. Mycket talar för att utbyggnaden av den havsbaserade vindkraften bör fortsätta. Olyckligtvis är de grunda havsområden som är mest lämpade för vindkraftverk värdefulla områden för fiskbestånden. De områden där vindkraftverk kan byggas med minimal påverkan på miljö och fiske bör därför kartläggas och klassas som riksintressen för vindkraftsproduktion. Förutsättningarna för vindkraftsproduktion inom olika områden utreds av flera myndigheter, bl.a. och . anser att man bör sträva efter att bygga vindkraftverken på platser där få människor kan bli störda. Den nya generationens vindkraftverk med effekter på 3-3,5 MW kan placeras utanför kusten, utom synhåll från land. 9Uthållig förvaltning av fiskebestånden 9.1Salthalten och syresättningen i Torskens möjlighet till reproduktion är starkt beroende av salthalten i vattnet. För att torsken skall kunna leka krävs en salthalt på . Inflödet av saltvatten från till är den faktor som starkast påverkar torskpopulationens storlek. har inflödena av saltvatten i blivit mer ovanliga. I leker torsken bara i . Fisket är inte den enda faktor som påverkar torsken i . För att torsken skall kunna föröka sig är det nödvändigt med en inströmning av syrerikt saltvatten genom och Bälten. Denna inströmning har minskat , vilket lett till att stora delar av bottnar lider brist på syre. Situationen har förvärrats av övergödningen. Orsaken är för stor tillförsel av näringsämnen (kväve och fosfor). Det syre som finns går åt för att bryta ner all växtlighet, främst alger, som bildas. Utsläppen av näringsämnen kommer främst från läckage av gödsel från , avloppsvatten utan tillräcklig kväverening och bilavgaser. I de syrefria delarna av kan torskens romkorn inte överleva. På flera håll i har allt djur- och växtliv försvunnit till följd av syrebrist. Ytan död botten i har ökat ca 3,5 gånger . råder syrebrist i . Den överkapacitet som finns i den svenska fiskeflottan, och det därmed förknippade överfisket, beror till stor del på hur dagens system med fiskekvoter är utformat. Pelagiskt fiske bedrivs med flyttrål som inte stör bottnarna. De arter som fångas med detta fiske är främst sill och makrill. Ofta samarbetar båtarna två och två med att dra trålen. Kvotsystemets utformning innebär en form av först-till-kvarn-situation för fiskarena. Detta driver fram investeringar i överkapacitet, som leder till påfrestningar på fiskarens ekonomi och ökat behov av intäkter. Genom att införa individuella fiskekvoter skulle flera fördelar uppnås. Fiskaren skulle själv kunna välja när han skall fiska, vilket skulle medföra mindre risker, bättre arbetsmiljö och bättre ekonomi. Det skulle också ge fiskaren möjlighet att planera sitt fiske i tiden. Genom överlåtelsebara kvoter skulle kapaciteten minskas genom marknadsmekanismerna. Detta skulle möjliggöra en rationalisering av fisket genom att en båt skulle kunna köpa kvoter eller delar av kvoter från en annan båt. Därigenom skulle kostnaderna minska för att landa samma mängd fisk och därigenom skulle behovet av fångst för att klara kostnaderna minska. Även för beredningsindustrin torde det vara en fördel att kunna sluta avtal med fiskarena om när de skall leverera sina fångster. Regeringen bör ge i uppgift att ta fram ett förslag på hur ett sådant nytt kvotsystem skall fungera. Erfarenheterna från länder med sådana system bör tas tillvara. Det pelagiska fisket sker huvudsakligen efter stimfiskar och medför relativt små bifångster. Det kustnära fisket med bottentrål ger däremot fångster med en stor variation av olika arter i samma fångst. Det är i högsta grad oetiskt att slänga fisk överbord. Fisken dör oftast i samband med infångandet och kan därför inte sättas tillbaka i havet. För att inte överskrida sina kvoter tvingas kustfiskarna därför att kasta tillbaka stora mängder död fisk av fel arttillhörighet. Detta är ett slöseri med fiskeresurserna. Samma förhållanden gäller inom hela EU. Även om syftet med kvotsystem är att bevara arter kommer, om inget görs åt det beskrivna resursslöseriet, en snabbare utarmning av havets resurser att ske. föreslår att reglerna ändras så att de artspecifika kvoterna för kustfisket avskaffas och att fiskarena istället med selektiva redskap kan fiska ett begränsat antal dagar och få ta iland för försäljning det som kommer i trålen. Det totala antalet tilldelade fiskedagar får ej överskrida vad fiskbestånden långsiktigt kan tåla eller den sammanlagda kvot som erhållit för respektive art. Erfarenheter från liknande system i exempelvis bör tas till vara. Även på fiskar man enligt denna modell, och det har slagit mycket väl ut. förde fiskarna där endast iland de största fiskar som de fick upp, numera tar de iland allt de får i trålen och begränsningen ligger istället i antal dagar till havs. Fiskenäringens delaktighet i förvaltningen måste ta sig konkreta former och näringens företrädare måste få ett faktiskt inflytande över hur kvoter och ransoner fördelas. Former för lokal förvaltning bör utvecklas där näringens företrädare har en stark ställning. 9.2.3Återupprätta förtroendet mellan fiskare och myndigheter Svensk fiskeriförvaltning innehåller alltför mycket detaljregleringar. Detta har bland annat fått till följd att svenska fiskare landar sin fångst i i stället för i , trots att de båda länderna på papperet har samma (EU-)regler. Detta leder till råvarubrist i svenska sillfabriker. Problemen ligger alltså i stor utsträckning hos den svenska tillämpningen av regelverket. Ett exempel på en onödig och repressiv regel är den att en fiskare måste böta om han gissar fel på fångstens storlek (innan den vägts) med . Relationerna mellan fiskarna och har också försämrats . Det är angeläget att förtroendet mellan yrkesfiskare, myndigheter, politiker, forskare och andra aktörer återupprättas. föreslår att regeringen ser över förordningar och föreskrifter i syfte att förenkla regleringarna och bidra till större förståelse mellan myndigheter och näringen. Olika rapporter har visat på ett mer eller mindre kraftigt vikande bestånd av torsk i . Råden från () innebär förslag om kraftiga nedskärningar vad gäller högsta tillåtna fångstmängder. Målet är att fångsterna skall anpassas till det långsiktigt, hållbara biologiska utrymmet. Också för fiskenäringens fortlevnad är det viktigt med en anpassning av fångstmängderna till vad som är biologiskt och ekologiskt hållbart. Baltiska () fastställer, efter rekommendationer från ICES, de fångstkvoter för som skall gälla för varje land. Den totala rekommenderade fångstmängden uppgick till i västra bestånd och i det östra beståndet. IBSFC beslutade vid sitt sammanträde att ange torskkvoten för till för hela . rekommenderar ICES att max torsk fångas i det västra beståndet och i det östra beståndet. Vid IBSFC:s sammanträde var motsättningarna mellan och för stora för att något beslut om torskfiske i det östra beståndet skulle kunna fattas. För det västra beståndet bestämdes kvoten till . har ICES rekommenderat totalt torskfiskestopp i . Detta måste respekteras av alla parter. ICES uppskattar att överfiske totalt sett sker med utöver de beslutade kvoterna. Bland annat på grund av den relativt väl utbyggda kontrollen torde andel av överfisket vara begränsad. krävs krafttag mot överfisket, också av de länder där kontrollen varit mindre utvecklad. Om torsken försvinner eller permanent reducerades till en låg nivå, skulle det få oöverblickbara konsekvenser för hela fiskerinäringen och dess kringnäringar. Kustsamhällena riskerar att utarmas. anser att försiktighetsprincipen skall gälla även inom fiskepolitiken. Målsättningen skall vara att fiskebeståndens storlek är tillräckliga för att säkerställa respektive arts roll i ekosystemet och för att säkerställa goda och uthålliga fångster av de kommersiella fiskarterna. varnade ICES för överfiskningen av torsk i . har organisationen varnat för att torskbestånden riskerat kollaps om utfiskningen fortsatte. Trots politiska ansträngningar har bestånden av torsk och sill fortsatt att sjunka. Bestånden för båda dessa arter är nu nedanför den biologiskt hållbara nivån. skriver i sitt betänkande (SOU 2003:72): Alla tecken tyder på att det moderna yrkesfisket går mot en krasch, vilket kommer att få stora konsekvenser inte bara för ekosystemen utan även för de återstående yrkesfiskarna, sportfiskarna och därmed för en levande kust och skärgård. För att uppnå målet om ett långsiktigt, hållbart fiske är det viktigt att fortsätta det nationella och internationella arbetet med att utveckla de olika former av begränsningar som införts eller är på väg att införas. Exempel på sådana åtgärder som drivit är ökad maskstorlek, höjda minimimått på fångad fisk, åtgärder för att begränsa bifångsterna, begränsningar av garnmängden och användningen av drivgarn samt utökad kontrollverksamhet. Redskapsutvecklingen bör också omfatta åtgärder som begränsar mekanisk påverkan på bottenområdena. Den nationella och internationella övervakningen av fångstmängderna måste skärpas ytterligare. Det är oacceptabelt att vissa fiskare fortsätter att fiska långt utöver sina tilldelade kvoter. Straffen för överträdelser av fiskereglerna skall vara kännbara och konsekventa och lagstiftningen entydig. Så kallade checkpoints, det vill säga rutiner för in- och utpassering vid fiske i annat lands fiskezon, har visat sig vara effektiva instrument i kontrollverksamheten i de länder där de används. I ett bilateralt avtal med har denna typ av kontrollmekanism redan införts. använder detta system konsekvent och med framgång. bör såväl bilateralt som multilateralt aktivt verka för inrättandet av fler "checkpoints". Genom införande av s.k. checkpoints ökar förutsättningarna för att kontrollera enskilda fartyg då de lämnar viss fiskezon. Enligt nuvarande regler kan dock "checkpoints" inte användas mot andra EU-länders fiskefartyg. På denna punkt bör ändras så att även andra EU-länders fartyg kan omfattas av rutinerina för in- och utpassering av fiskezon. Införandet av checkpoints måste kombineras med en ökad övervakning av omgivande vatten för att förhindra att fartyg lämnar fiskezon på andra positioner än vid checkpoints. Regeringen bör senast i tilläggsbudgeten i vårpropositionen 2005 återkomma till med förslag om hur en sådan skärpning kan utformas och vilka kostnader detta för med sig. En annan metod att komma åt överfisket är satellitkontroll av trålarnas positioner. fattade EU:s fiskeministrar beslut om förändringar av den gemensamma fiskeripolitiken. Det nya regelverket trädde i kraft och understryker att den gemensamma fiskeripolitiken skall baseras på försiktighetsprincipen och ekosystemansatsen. Ett av de viktigaste verktygen för en sådan långsiktig fiskeriförvaltning är att fleråriga förvaltningsplaner upprättas för så många bestånd som möjligt. De bestånd som befinner sig utanför biologiskt säkra gränser skall prioriteras i arbetet. Vidare skall fiskeflottans kapacitet begränsas genom att nationella maximala nivåer för kapaciteten fastställts , vilka successivt minskar utifrån olika kriterier. I övrigt skall fiskeflottans storlek administreras nationellt, vilket medför ett enklare system för en bättre anpassning av fiskeflottans storlek till resurstillgången och möjlighet till ökad regional hänsyn. Det är för tidigt att säga vilken effekt fiskereformen har på fiskets utveckling och långsiktiga hållbarhet. anser att EU:s fiskepolitik dessutom måste ha en etisk dimension. Fleråriga förvaltningsplaner enligt FAO:s Code of Conduct for Responsible Fisheries skall utarbetas som grund för all beståndsförvaltning. Förvaltningsplanerna skall också utvecklas mot flerartsmodeller för att bättre än anpassas till ekosystemansatsen. Många av EU:s fiskenationer fiskar i andra länders fiskevatten genom överenskommelser som förhandlas fram av EU. De stora fångster som industrifisket utanför kusterna tar upp innebär i flera fall att fisket närmare kusten, som försörjer många små kustsamhällen och utgör en mycket viktig proteinkälla för befolkningen, avsevärt försämras. måste verka för att fiskets konsekvenser för lokalbefolkningen alltid beaktas när EU förhandlar med andra länder. Undersökningar från indikerar att reservat där allt fiske är förbjudet fungerar som områden där fiskbestånden kan återhämta sig ostört och senare bidra till större fångster utanför de skyddade områdena. Studierna indikerar också att flera små reservat kan vara mycket effektiva. instämmer därför med (SOU2003:72) förslag om att mindre reservat med totalförbud mot fiske inrättas på försök i och i . vill framhålla betydelsen av en förbättrad samverkan mellan fiskerinäringen, forskning, myndigheter och miljöorganisationer, både regionalt, nationellt och internationellt. Ett organ för att formalisera en sådan samverkan på nationell nivå bör inrättas. Detta forum bör bli en viktig bas för ställningstagande i fiskefrågor.