mot · GS02Fi231 · 2004-10-05 00:00:00 — En politik för fler i arbete 2.1De missade målens budget5 2.3Strukturreformerna lyser med sin frånvaro7 3Regeringens riktlinjer för den ekonomiska politiken9 4Regeringens riktlinjer för budgetpolitiken11 4.2Regeringens åtgärder leder till högre långsiktig arbetslöshet14 4.3Budgetmålen kommer inte att upprätthållas16 4.4Omfattande reformer ökar risken för att utgiftstrycket underskattas18 5Moderaternas riktlinjer för den ekonomiska politiken22 5.1En ekonomisk strategi för fler i arbete22 5.1.1Uthålliga offentliga statsfinanser måste säkras23 5.1.2Det måste löna sig att arbeta24 5.1.3Den offentliga sektorn måste reformeras25 5.1.4Arbete för fler: företagens konkurrenskraft måste förbättras26 6.1Låginkomsttagare har de största marginaleffekterna27 6.2Höga marginaleffekter håller tillbaka arbetsutbudet28 6.4Ersättningen i socialförsäkringarna påverkar marginaleffekterna30 6.5Våra förslag gör det mer lönsamt att arbeta31 7En arbetsmarknad för fler31 7.1Problem med dagens arbetsmarknadspolitik32 7.2Arbetslöshetsförsäkringen måste fungera som en omställningsförsäkring33 7.3.1Nedtrappade ersättningsnivåer i två steg35 7.3.2En bortre parentes tillåts verka35 7.3.3Aktiva arbetsförmedlingar når bättre resultat36 7.3.4Likabehandling och strikt efterlevnad av ersättningsregler krävs36 7.4Bör en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring införas?37 7.5Minskad statlig subvention av arbetslöshetsförsäkringen38 7.6Arbetsmarknadspolitiska åtgärder måste vara effektiva39 7.7Ny struktur för arbetsmarknadspolitiken41 7.7.1Tydliga mål för arbetsmarknadspolitiken42 7.7.2En ny organisation av AMV42 7.7.3Riktlinjer för arbetsmarknadspolitiska åtgärder43 8.2Nej till riktade bidrag47 8.3Kommunernas problem löses inte genom omfördelning47 9Moderaternas riktlinjer för budgetpolitiken49 9.1Tankeram för skuldsättning, budgetmål och saldomål49 9.1.1En långsiktigt uthållig skuldsättning50 9.1.2Saldomål för statsfinanserna: instrumentet att upprätthålla budgetmålet51 9.1.3Årliga saldomål för 2005-200752 9.2Besparingar för fler i arbete och satsningar för trygghet åt alla53 9.3Moderaternas skattepolitik: skattesänkningar för tillväxt och rättvisa56 9.4Moderaternas utgiftspolitik: arbete för fler och trygghet åt alla60 9.4.1Stramare transfereringar och minskade utgifter60 9.4.2Rättsväsende, skola, vård, infrastruktur och försvar63 9.4.3Minskade marginaleffekter för ensamstående64 9.4.6Kvalitet och valfrihet i vård och omsorg65 9.4.9Effekter för kommuner och landsting67 10.1Struktur- och stabiliseringspolitiska effekter67 10.1.7Effekter av arbetsavdrag och bidragsväxling74 10.1.8Sammantagna effekter av sänkta inkomstskatter, extra barnbidrag, slopat bostadsbidrag, sänkta ersättningar i olika försäkringar samt höjd avgift till a-kassa76 10.1.9Effekter i ett dynamiskt perspektiv77 12Moderaternas förslag på utgiftsområdena81 beslutar att godkänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitten 5 , 6, 7 och 8). fastställer utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet till 2005, 2006 och 2007 i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitten 9, 11, 12 och 13). godkänner beräkningen av utgifterna för den offentliga sektorn i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitten 9, 11 och 13). fastställer målet för det finansiella sparandet i statsbudgeten till -0,av BNP 2005, -0,av BNP 2006 och av BNP 2007 i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitt 9). godkänner beräkningen av statens inkomster i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitt 9). beslutar om fördelning av utgifter på utgiftsområden i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitten 9, 11 och 12). godkänner beräkningen av utgifter på utgiftsområden i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitten 9, 11 och 12). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inriktningen av skattepolitiken (avsnitten 6 och 9). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbete stimuleras genom lägre inkomstskatt (avsnitten 6 och 9). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om prioritering av de offentliga kärnuppgifterna och mindre bidrag (avsnitten 9 och 10). beslutar genomföra förändringar i det inomkommunala skatteutjämningssystemet i enlighet med vad som anförs i motionen (avsnitt 8). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ersätta det inomkommunala utjämningssystemet med ett statligt (avsnitt 8). Därför har tillsammans med liberalerna, och tagit initiativ till en och ett maktskifte 2006. Den samsyn våra partier har om den politiska inriktningen i stort ligger också till grund för ekonomiska politik. Vårt land har fantastiska möjligheter, som slösas bort genom socialdemokratins fixering vid att behålla makten snarare än att genomföra förändringar som gör vårt land bättre. Moderata samlingspartiet, liberalerna, och har därför tillsammans tagit initiativ till ett fördjupat samarbete för att ta till vara vårt lands möjligheter. Genom inbjuder vi alla som vill medverka till att får en ny regering och en ny politik. Vår vision är ett som är öppet för förändringar men präglas av sammanhållning och trygghet i förändringen. Vi har en gemensam grundsyn om vilka värden som skall vara vägledande för politiken i stort: Enskilda människor och familjer skall få mer att säga till om. Entreprenörer och företagsamma människor skall uppmuntras mer. Arbetets värde skall återupprättas - det skall löna sig bättre att arbeta och fler skall ges möjlighet att försörja sig på eget arbete. Rättssamhället skall återupprättas och tryggheten bli större. Välfärdspolitiken skall utvecklas så att alla som behöver vård eller omsorg kan känna sig trygga att den finns, att personalens engagemang tas till vara och att medborgarnas valfrihet ökar. Kvinnor och män skall ha samma möjligheter. Alla delar av landet ges möjlighet till utveckling genom bättre villkor för företagandet, utbyggd infrastruktur och garanterad samhällsservice. skall vara en aktiv aktör i den europeiska unionen och ta sitt globala ansvar. Utifrån denna samsyn har utformat sina förslag i den ekonomiska politiken. 2.1De missade målens budget Regeringens budgetproposition presenteras i ett läge när de yttre förutsättningarna för ekonomi är goda. Den ekonomiska tillväxten är högre än normalt, inflationen är låg och bytesbalansen är stark. Lika tydliga är emellertid också problemen. Nästan en fjärdedel av landets vuxna befolkning står utanför den reguljära arbetsmarknaden. Trots en hög tillväxt tillkommer inga nya jobb inom landet. Trots en stark tillväxt är investeringarna i produktion i förvånansvärt svaga. Trots det goda ekonomiska läget är regeringen långt ifrån att nå det fastslagna sysselsättningsmålet, dvs. att av arbetskraften är sysselsatt. Tvärtom sjunker den reguljära sysselsättningen för att därefter ligga still . Regeringen missar 4-procentsmålet för den öppna arbetslösheten med bred marginal. kommer arbetslösheten - öppen arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder - att uppgå till . Trots en historiskt hög ekonomisk tillväxt genereras ännu inga nya jobb inom landet. Detta är allvarligt, särskilt mot bakgrund av det stora antal personer som står utanför den reguljära arbetsmarknaden. Vi har drygt en kvarts miljon människor som är sjukskrivna och ytterligare drygt en halv miljon förtidspensionerade, många av arbetsmarknadspolitiska skäl. Till detta kommer deltidsarbetande som skulle vilja arbeta heltid och studerande som studerar därför att de inte får jobb. Totalt är det mellan 1 och 1,5 miljoner människor i arbetsför ålder som saknar ett arbete att gå till. I stora delar av vårt land, bl.a. i inland, står var tredje vuxen utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det prekära läget framstår som särskilt tydligt när man betraktar de höga s.k. ohälsotalen. går av skattebetalarnas pengar åt för att betala sjukskrivningar och förtidspensioner. Detta sker som svenskarna, enligt t.ex. , blivit allt friskare och arbetsmiljön förbättrats. Ändå lyser alla handfasta åtgärder med sin frånvaro. I finansplanen hävdar regeringen att "sjukfrånvaron minskar. Det är en utveckling som gör rikare och friskare". Sanningen är att sjukskrivningarna bara minskar marginellt och främst till följd av att arbetslösheten ökat. Minskningen motverkas också av en i stort sett lika stor ökning av förtidspensioneringarna. Regeringen budgeterar också för en fortsatt ökning av förtidspensioneringarna. Bara stiger kostnaderna . Regeringen förtidspensionerar bort lika många som inträder på arbetsmarknaden. Trots det goda ekonomiska läget och stora överskott i pensionssystemet klarar regeringen av allt att döma heller inte av att nå budgetmålet att de samlade offentliga finanserna skall uppvisa ett överskott om över konjunkturcykeln. Främst beror detta på den ohämmade miljardrullning som gör att staten måste låna och för att betala de statliga utgifterna. Det enda mål i budgetpropositionen som uppnås är det som regeringen inte har ansvaret för, inflationsmål. Regeringen har lagt en valbudget, trots att det inte är valår. Den offentliga sektorns finanser försvagas med , med 26 miljarder och med 31 miljarder . På tvåår måste staten låna . Detta sker i ett konjunkturläge där regeringen snarare borde ha samlat i ladorna inför kommande avmattningar. Risken är att utgiftsexpansionen späder på en redan stark konjunktur. har vänsterkoalitionen föreslagit och genomdrivit ofinansierade reformer påöver . Därmed har de förslösat hela den budgetsanering som genomfördes efter 1990-talskrisen. Ett uttryck för den alltmer förslappade budgetdisciplinen är att budgeteringsmarginalen - den tänkta bufferten för oförutsedda händelser - i stort sett är borta. De statliga budgettaken är i praktiken också spräckta. De bara genom olika former av kreativ bokföring - främst genom att de kommunsatsningar regeringen föreslår bokförs som statliga inkomstminskningar i stället för som de ökade statsutgifter de rätteligen är. 2.3Strukturreformerna lyser med sin frånvaro Resultatet av samarbetet mellan Socialdemokraterna, är att styrs av en utgiftskoalition. De olika partiernas önskemål staplas på varandra med påföljd att det nu föreslås budgetförsvagningar som våra barn och barnbarn får betala. Detta är oansvarigt. I stället för den pågående miljardrullningen behöver en stark och sund budgetpolitik, som slår vakt om det finanspolitiska ramverk som med möda etablerades efter den ekonomiska krisen . behövs strukturella reformer som ger bättre incitament till arbete och som förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt. Sådana reformer lyser dock med sin frånvaro. I stället föreslås allehanda åtgärder som motverkar arbetsviljan, t.ex. höjd ersättning i sjukförsäkringen, höjt tak i föräldraförsäkringen, friår i hela landet, höjt bostadsbidrag och ändrat underhållsstöd. Den föreslagna sänkningen av inkomstskatterna genomförs på ett sätt som inte sänker marginalskatten. De samlade marginaleffekterna ökar som en följd av regeringens politik. Detta sänker tillväxten och ökar den långsiktiga arbetslösheten. Frånvaron av handfasta strukturreformer är ytterst allvarlig, givet de problem som står inför. Som beskrivits ovan befinner sig vårt land i ett läge där en förskräckande stor andel av befolkningen befinner sig i bidragsförsörjning och utanförskap. Ur ett ekonomiskt perspektiv kommer den demografiska utvecklingen att vara ogynnsam. Vi får alltfler äldre och en minskande andel av befolkningen i arbetsför ålder. Fram kommer av befolkningstillväxten att ske utanför arbetsför ålder. De demografiska förändringarna kommer att leda till en ökad efterfrågan på vård och omsorg och till successivt ökande problem att finansiera den offentliga servicen. Denna utmaning kan inte mötas enbart med en god produktivitetsutveckling i näringslivet. En sådan kommer att driva upp lönerna också i den offentliga tjänstesektorn. För att klara finansieringen av den offentligt finansierade servicen är det nödvändigt att antalet arbetade timmar ökar. Vi måste kort sagt bli fler som kan och vill arbeta och vi behöver bli fler som kan och vill arbeta mer än . Det är mot bakgrund av denna utmaning som formar sin politik. Vi presenterar en rad nya förslag som gör det mera lönsamt att arbeta och mindre lönsamt att leva på bidrag. har en viktig ideologisk utgångspunkt som är att stärka den enskilda individens ställning på politikens och byråkratins bekostnad. Vi vill se ett samhälle där människor har makt och möjlighet att forma sina liv och där politiken kompletterar med gemensamt beslutsfattande och gemensam finansiering på områden där den enskilde inte räcker till. Beskattningens omfattning ger uttryck för avvägningen mellan den enskildes sfär och politikens. Vi tycker att den avvägningen är felaktig. Den enskildes ställning behöver stärkas och det bör därför vara en strävan att sänka skattetrycket ner mot ett europeiskt genomsnitt. Politik handlar om prioriteringar och vill därför vara tydliga. Socialdemokraterna pratar om "vård, skola och omsorg" men lägger huvuddelen av resurserna på olika bidragssystem. Vi moderater gör tvärtom. Vi är tydliga och öppna med att vi föreslår stramare bidragssystem men väljer i stället att satsa på polis och rättsväsende, på vårdgaranti i sjukvården och på en bättre skola för våra barn. Det är enklare att kompensera för en tillfällig inkomstförlust till följd av arbetslöshet eller sjukdom än att reparera att en bristfällig skolgång inte gett de kunskaper som krävs för att individen skall stå stark i hela sitt yrkesliv. Vi lägger också stora resurser på att genomföra betydande sänkningar av inkomstskatten för breda grupper av löntagare och näringsidkare. Ytterst handlar vår politik om att ge människor större makt att styra över sina liv genom större möjligheter att påverka sin tillvaro och levnadsstandard. Vi utformar därför våra förslag till skattesänkningar så att de träffar de medborgare i vårt land som har allra svårast att påverka sin situation genom eget arbete. Hit hör ensamstående småbarnsmammor, många invandrare och låginkomsttagare. Det är i dessa grupper - inte bland de högsta inkomsttagarna - som vi hittar dem med de allra största marginaleffekterna. Det är dessa grupper som är inlåsta i en fattigdomsfälla, där det inte lönar sig att gå från bidragsförsörjning till arbete och där möjligheterna att påverka den egna ekonomin är marginella eller obefintliga. budgetalternativ är tydligt. Vi föreslår att skatterna med hänsyn tagen till alla förändringar av skatter, avgifter och andra intäkter sänks med netto . Vi satsar på offentlig kärnverksamhet. Vi föreslår budgetförstärkningar som sammantaget uppgår till 2007. Vi presenterar ett budgetalternativ som ger en direkt saldoeffekt som är 7, 7 och starkare än regeringens , 2006 och 2007. budgetförslag gör det mer lönsamt att arbeta och mindre lönsamt att inte arbeta. Vi prioriterar sänkta skatter och satsningar på kärntrygghet framför generösa bidragssystem. Det är en politik för fler i arbete och trygghet för alla. 3Regeringens riktlinjer för den ekonomiska politiken Regeringen anger att den ekonomiska politiken skall inriktas mot att klara utgiftstaken, överskottsmålet, prisstabilitet och pressa tillbaka arbetslösheten. Detta vill vänsterkoalitionen göra genom ökade offentliga utgifter, sänkta skatter och fler arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Konjunkturläget bedöms präglas av lediga resurser, vilket enligt regeringen motiverar betydande ofinansierade utgiftssatsningar och skattesänkningar. Den finanspolitiska stimulansen uppgår till av BNP . Trots detta bedöms ekonomin inte växa snabbare än annars, vilket beror på att förslagen inte möter problemen i svensk ekonomi. Regeringens bedömning tyder på att utgiftstaken med minsta möjliga marginal och tack vare, vid det här laget sedvanliga, bokföringstekniska åtgärder. Prisstabiliteten är inte hotad. bedöms höja reporäntan med . Emellertid tyder regeringens kalkyler på att varken budgetmålet, målet att begränsa den öppna arbetslösheten till eller sysselsättningsmålet nås. Särskilt bekymmersam är utvecklingen av den offentliga sektorns sparande och sysselsättningen. Regeringen är medveten om problematiken, men trots detta föreslår den åtgärder som av allt att döma drar åt fel håll. Synen på läget i svensk ekonomi är tudelad. Å ena sidan växer BNP förhållandevis snabbt till följd av stark produktivitetstillväxt, främst inom industrin, och stark internationell efterfrågan. Å andra sidan är den inhemska efterfrågan inte tillräckligt stark för att bidra till ökad sysselsättning. Till detta kommer att frånvaron är rekordhög och tar betydande resurser i anspråk. steg BNP med som sysselsättningen mätt i antal timmar minskade marginellt. Detta innebär att produktiviteten steg med totalt sett och i näringslivet. Efterfrågan drevs främst av stigande export. Investeringarna är låga i , men en viss uppgång noteras i första hand . Spegelbilden av låga investeringar är den starka bytesbalansen. Den svenska bytesbalansen har uppvisat mycket stora överskott. En sådan utveckling kan vara motiverad i ett läge där befolkningen framöver blir äldre. Problemet är dock att de demografiska förhållandena är likartade hos flera av våra viktigaste handelspartner och att det mot denna bakgrund är svårt att motivera varför just skall generera stora överskott. Bytesbalansöverskottet tyder snarare på att investeringarna är omotiverat låga i och att det starka sparandet har medfört en onödigt svag sysselsättningsutveckling. Den svenska arbetsmarknaden är fortsatt svag. har den öppna arbetslösheten ökat med . låg den totala arbetslösheten (dvs. inklusive arbetsmarknadspolitiska åtgärder) på . Den offentliga sektorn, som bidragit till att hålla nere arbetslösheten genom nyrekryteringar, började mot slutet av utvecklas allt svagare. I näringslivet har utvecklingen varit mycket svag . Långtidsarbetslösheten fortsätter att vara hög. hade nästan var tredje arbetslös varit detta . Även ungdomarnas arbetslöshet har ökat jämfört med . Efterfrågan på arbetskraft är också fortsatt svag och antalet lediga platser har minskat. Utvecklingen tyder på att arbetsmarknaden fungerar sämre, något som påpekade så sent som . Sysselsättningen ligger på låga nivåer och antalet personer utanför arbetskraften fortsätter att öka. Inte heller arbetskraften används fullt ut. Förutom att nästan en kvarts miljon människor är arbetslösa, arbetar ungefär lika många färre timmar än de skulle vilja. Tillsammans med de personer som står utanför arbetskraften men både vill och kan jobba, utgör dessa ett outnyttjat arbetskraftsutbud som motsvarar runt 400 000 heltidsjobb enligt (). Till detta kan läggas sjukfrånvarande och förtidspensionerade (utanför arbetskraften). Totalt är det av befolkningen i arbetsför ålder som inte jobbar utan är beroende av olika bidragssystem. Företagens lönekostnader har utvecklats måttligt, särskilt när man beaktar den starka produktivitetstillväxten. Detta har bidragit till att vinsterna har kunnat stiga utan att konkurrenskraften har äventyrats. Inflationen har trots stigande oljepriser varit låg. har inflationsförväntningarna varit stabila eller sjunkit något. Tillsammans med läget på arbetsmarknaden tyder detta på att det finns lediga resurser i svensk ekonomi. En fortsatt stark och växande internationell efterfrågan tillsammans med en expansiv penningpolitik samt goda vinster som stimulerar investeringarna talar för att tillväxten i blir förhållandevis hög. De ofinansierade satsningar som regeringen föreslår kan också bidra till något högre konsumtion och sysselsättning. Det är emellertid osäkert hur hushållen reagerar på ofinansierade satsningar och stigande statsskuld. Hushållen brukar utjämna konsumtionen över tiden. Detta betyder att inkomstförändringar, särskilt tillfälliga, inte får fullt genomslag utan att sparandet ökar. Det finns goda skäl att betrakta regeringens föreslagna finanspolitiska expansion som tillfällig. Hushållen inser att den stigande statsskulden är lån från framtida generationer som på ett eller annat sätt måste betalas tillbaka. Därtill är det osäkert i vilken mån kommuner och landsting kommer att anställa fler eller stärka sina finanser. Sammantaget medför detta en risk för att utvecklingen blir svagare än väntat. Den största osäkerheten är emellertid hur snabbt sysselsättningen kan komma att stiga. Regeringen räknar med att sysselsättningen stiger och att arbetslösheten minskar av arbetskraften. Detta är en optimistisk bedömning. Normalt stiger, inte faller, arbetskraftsdeltagandet när sysselsättningen ökar. Orsaken till att regeringen räknar med fallande arbetslöshet som andel av arbetskraften är att förtidspensioneringar och AMS-åtgärder minskar arbetsutbudet. Det regeringen tolkar som en framgång, att arbetslösheten minskar något, är i själva verket ett uttryck för regeringens misslyckande. I normala fall stiger kapacitetsutnyttjandet först, vilket med tiden drar med sig investeringar och sysselsättning. Regeringen, () och andra bedömare räknar med att detta mönster återupprepas. kan den starka produktivitetsutvecklingen tyda på att det skett en viss förändring av den långsiktiga tillväxten. Detta skulle kunna medföra en svagare sysselsättningsutveckling än väntat. Därmed skulle de offentliga finanserna försvagas ytterligare och risken för fortsatt utslagning av arbetskraft öka. Till denna osäkerhet kring sysselsättningen kommer att regeringens politik snarare bidrar till att höja än till att sänka den långsiktiga arbetslöshetsnivån, se avsnitt 4.2. En exakt bedömning av regeringens åtgärder i termer av långsiktigt försämrad produktionsförmåga låter sig inte göras. En rimlig uppskattning är emellertid att höjda marginaleffekter och ökad generositet i socialförsäkringarna tillsammans med friårssatsningen bidrar till att höja den långsiktiga arbetslösheten något. Detta stöds också av det faktum att trots de betydande satsningar som regeringen genomför bedöms inte den svenska ekonomin utvecklas bättre än i exempelvis KI:s prognoser som baserades på oförändrad finanspolitik men en likartad penningpolitik. Sammantaget bedömer vi att det finns lediga resurser i svensk ekonomi. Det finns emellertid skäl för att ha en något mer pessimistisk syn på strukturarbetslöshetens nivå, i synnerhet mot bakgrund av de reformer regeringen föreslår. Detta betyder att resursutnyttjandet riskerar att stiga något snabbare än vad regeringen räknar med och att de offentliga finanserna är i något sämre skick än vad regeringen vill ge sken av. Både mot bakgrund av att svensk ekonomi är mitt uppe i en konjunkturuppgång och att regeringen något överskattar mängden lediga resurser kan man starkt ifrågasätta tidpunkten för regeringens ofinansierade satsningar. Finanspolitiken går i otakt med den förväntade penningpolitiken. Det finns risk för att regeringens politik gör att tvingas höja räntan något snabbare än vad regeringen räknar med. 4Regeringens riktlinjer för budgetpolitiken Regeringens budgetproposition innehåller en rad förslag som innebär en allvarlig belastning på statsfinanserna. Regeringens åtgärder leder till att hushållen får högre marginaleffekter och innebär därmed att den strukturella arbetslösheten ökar på marginalen. Finanspolitiken har förts i en mer expansiv riktning trots att konjunkturförstärkningen blivit tydligare. Regeringens förslag leder till en allvarlig försvagning av det strukturella sparandet som bara kan tolkas som att ambitionen att upprätthålla budgetmålenär otillräcklig. Sammantaget försvagar de förslag som presenteras i budgetpropositionen statsfinanserna, i förhållande till regeringens ekonomiska vårproposition (VÅP), med i storleksordningen 2005, 2006 och 2007 (prop. 2004/05:1 s. 111-113). Utgifterna ökar med 4,5, 11,7 respektive 2005, 2006 och 2007 medan inkomsterna försvagas med 14,5, 15 respektive i förhållande till regeringens ekonomiska vårproposition (prop. 2003/04:100).