mot · GR02Ub9 · 2004-05-13 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:140 Kunskap och kvalitet - elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan 3 Förslag till riksdagsbeslut 1 4 Skärp kunskapskraven i gymnasieskolan 4 5.1 Oppositionspolitik leder till framgång 7 6 Få konkreta förslag 8 6.4 Individuella programmet 10 6.6 Historia blir nytt kärnämne 12 6.7 Yrkesinriktade program 13 6.8 Lärlingsutbildning i gymnasieform 14 6.9 Infärgning av kärnämnena 14 6.10 Längre sammanhållna kurser 14 6.11 Lokala kurser måste kvalitetssäkras 15 7 Fristående gymnasieskolor 15 7.1 Vitaliserande utveckling 15 7.2 Rättvisande beräkningsunderlag och förutsägbarhet 16 7.3 Ge eleverna på individuella programmet samma möjlighet 17 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att gymnasieelever bör få styra huvuddelen av sin utbildnings utformning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla gymnasieutbildningar inte behöver leda till akademiska studier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheter till högskolekurser i gymnasieskolan. beslutar att behörighetskraven till gymnasiets nationella program skall ligga fast vid godkänt i svenska/svenska 2, matematik och engelska. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att eleverna har erforderliga kunskaper med sig från . begär att regeringen utreder hur fler betygssteg kan införas och återkommer med förslag till . begär att regeringen återkommer med förslag om att elever återkommande skall kunna tentera upp betyg . begär att regeringen återkommer med förslag om att elever skall kunna tentera av kurser . avslår förslaget om att införa ämnesbetyg i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stress i skolan och dess orsaker. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om antagningssystemet till högre utbildning. beslutar att det för gymnasieexamen skall krävas godkänt i av fullständig studiegång varav minst betyget Godkänd skall vara uppnått i kärnämnena svenska/svenska 2, matematik och engelska samt godkänt gymnasiearbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det individuella programmet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att elever på det individuella programmet skall få möjlighet att få sin utbildning i en fristående skola. begär att regeringen återinför en riksprislista för gymnasieskolan där lägsta ersättning per program och inriktning anges. beslutar att frisökning till gymnasieskolan skall omfatta också lokala program. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att antagningsmodeller till gymnasieskolor inte skall centralstyras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inkonsekvensen i regeringens förslag vad avser kärnämnens omfattning. beslutar att svenska/svenska 2, matematik, engelska samt historia skall vara obligatoriska kärnämnen i gymnasieskolan och att gymnasiearbetet skall vara obligatoriskt. beslutar att historia blir kärnämne omfattande 100 poäng. begär att regeringen återkommer med ett förslag om att ge samtliga elever i gymnasieskolan rätt att läsa 100 poäng idrott och hälsa, 100 poäng samhällskunskap respektive 50 poäng religionskunskap, 50 poäng naturkunskap och 50 poäng estetisk verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om historieämnets betydelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bristerna i dagens gymnasieskola för den fjärdedel av gymnasisterna som inte når slutbetyg inom fyra års studier. avslår regeringens förslag om obligatoriska lokala samråd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en modern lärlingsutbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätten att läsa in behörighet till akademiska studier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om infärgning av kärnämnen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvalitetssäkring av lokala kurser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvalitetssäkring av skolor. 3 Skärp kunskapskraven i gymnasieskolan Det är förmedling av kunskap som är skolans centrala uppgift. når vart fjärde barn inte mål i ett eller flera ämnen. Mer än var tionde elev blir inte behörig till gymnasiet. problem blir också gymnasieskolans problem när elevernas förkunskaper brister. Högskolan blir sedan i sin tur lidande när elever kommer oförberedda från gymnasiet, vilket leder till diskussioner om den högre utbildningens gymnasifiering. Utvecklingen där regeringen flyttar skolpolitikens fokus från det ordinarie skolsystemet till reparativa åtgärder är tydlig. Det är tänkt att elever skall gå grundskola, därefter gymnasieskola och sedan universitet. I själva verket går många först grundskola utan att nå gymnasiebehörighet, sedan det individuella programmet på gymnasiet på kanske för att sedan gå direkt till komvux. Därefter följer collageår och andra förberedande studier, varefter högskolestudier kan inledas. Det är uppenbart att dagens gymnasieskola inte fullt ut fungerar. Bara två tredjedelar av alla gymnasieelever fullgör gymnasiet inom den avsedda tiden, . Bara tre av fyra elever fullgör gymnasiet ens . Det individuella programmet har växt från att vara ett undantagsprogram till det tredje största. Av de elever som börjar på det individuella programmet får högst var femte slutbetyg . Det är normalt att elever går direkt från gymnasiet till komvux trots att man har avgångsbetyg. Statistik från SCB visar att hälften av de yngre komvuxeleverna kommer för att höja redan godkända betyg. Komvux har alltså förvandlats från en andra chans i livet för dem som inte klarat gymnasiet till en mer eller mindre ordinarie fortsättning på gymnasieskolan. Regeringen är fortfarande inne på att problem skall lösas på gymnasiet. Socialdemokraterna har stämmobeslut på att alla ungdomar skall komma in på gymnasiet oavsett vad de har för betyg. Att sänka intagningskraven till gymnasiet som regeringen länge förordat skulle sänka utbildningens kvalitet. I har detta prövats. Där togs alla elever in på den utbildning de önskade, oavsett vilka betyg de hade. Resultaten sjönk då både i grund- och gymnasieskola. till meritvärde var bland de 55 svagaste kommunerna och betygen i gymnasiet bland de tio svagaste , då systemet var i full gång. Kraven på godkänt i svenska, engelska och matematik för behörighet till gymnasiets nationella program skall finnas kvar. Behörighetsreglerna tillkom för att garantera viss nivå på de gymnasiala studierna och för att garantera att eleverna skulle ha tillräckliga förkunskaper för att klara av studierna på gymnasiet. Att så många som av eleverna inte är behöriga till gymnasiet visar att inte klarar sin uppgift. Problemet löses inte genom att de elever som har bristfälliga kunskaper från tvingas in i en utbildning de har begränsade förutsättningar att klara, utan genom att åtgärder sätts in tidigt i . De elever som ännu inte har tillräckliga kunskaper och uppnått gymnasiebehörighet bör få möjlighet att gå vidare i sina studier. Formen för detta bör, som , vara ett individuellt program. Skolpolitiken måste lägga fokus på att ge varje del av skolan förutsättningar att lösa sina uppgifter, för att återupprätta som kunskapsnation. Propositionen har dock sådana oklarheter, brister och luckor att den är fullständigt otillräcklig för att lösa gymnasieskolans problem. Gymnasieskolan är en frivillig vidareutbildning. För vissa är den högskoleförberedande och för andra yrkesförberedande, men för ingen skall den vara en förlängning av . Framtidens krav på bredare kompetenser förutsätter även krav på djup i kunskaperna. Gymnasieskolans uppdrag är inte i första hand att färdigutbilda eleverna, utan att bidra till personlig utveckling för ungdomar och göra dem redo för arbetslivet eller för studier på universitetsnivå. Gymnasieelever bör i än högre utsträckning än grundskoleelever själva kunna styra sin utbildning. I och med att det är en frivillig skolform är det rimligt att eleverna har mycket stort inflytande över hur deras utbildning skall se ut och var den skall bedrivas. Såväl yrkesinriktade elever som starkt studiemotiverade elever måste kunna lyckas och utvecklas i gymnasiet. Vi ser inget egenvärde i att alla utbildningar skall leda till universitetsstudier. Som skall kurserna också framöver vara gymnasiets minsta byggsten och det som betygsätts. Det ger utrymme för valfrihet för eleverna och skapar en struktur som gör att man successivt kan gå vidare i sina studier. är det viktigt att undervisningen inte fragmentiseras och delas upp i för små beståndsdelar. Eleverna skall kunna välja kurser friare än oavsett inriktning på utbildningen. Endast svenska, engelska, matematik och historia skall vara obligatoriska ämnen för alla elever. Den obligatoriska delen omfattar då av undervisningstiden. Utrymmet för elevernas egna val skall i motsvarande mån öka. Tydliga examenskrav och intagningskrav till universitet bör styra gymnasieskolans struktur i övrigt. Med detta synsätt kan eleverna själva komponera sin utbildning utifrån egna intressen och bedömningar av kommande behov på arbetsmarknaden. Det gör det möjligt att variera utbildningens längd. Vi tror att det skapar motivation och frihet att förverkliga det egna livet. Samtliga specialämnen skall ha nationella kursplaner och kunskapsmål. Alla kurser och huvudmän skall bli föremål för en större kvalitetssäkring . Dagens kvalitetsgranskning är inte tillfyllest utan skall ske oftare och mer ingående än . På samma sätt som vi föreslår att alla grundskolor skall kvalitetsgranskas . Mycket talar för att en ökad integration av gymnasieskolan med den högre utbildningen skulle kunna bidra till att utbildningskvaliteten höjs. Genom att ge högskolekurser inom ramen för elevens fria val på gymnasiet kan ambitiösa elevers intresse tas till vara. För den enskilde eleven skulle fördjupning i ett ämne inte bara kunna innebära kunskapsmässig utveckling. I kan elever dra fördel av de högskolepoäng som sådana kurserna kan ge. Rekryteringen till högskolan skulle stärkas av att många elever tidigt kommer i kontakt med akademiska studier. Regeringen bör ges detta till känna. Regeringen står utan förslag för att skapa bra utbildningsalternativ för praktiskt intresserade elever. Teorikraven är lika för alla, oavsett studieinriktning, motivation eller intresse. Därför skall den som söker lärlingsutbildning nå samma teorimål som den som vill bli läkare. I retoriken motiveras detta med att alla elever skall nå grundläggande behörighet och kunna gå direkt från gymnasiet till universitet. Följden blir att många misslyckas, känner att kraven är fel ställda och hoppar av skolan. Precis som inom behövs det fler betygssteg som ger utrymme för en mer rättvisande betygssättning. Eleverna skall återkommande kunna tentera upp betyg. Från början, , beslutades att skulle utreda och lämna förslag till struktur för den framtida gymnasieskolan. Kommittén skulle vidare bygga sina överväganden på en analys av samhällets och arbetsmarknadens förändring samt behovet av breddad rekrytering till högskolan. Kommittén skulle även överväga formerna för hur alla studievägar kan göras tillgängliga för elever i hela landet och de ekonomiska konsekvenserna av detta samt vidare analysera effekterna av skolornas storlek vad gäller kvalitet och studievägsutbud. Sedan kom första förseningen. beslöt regeringen om det första tilläggsdirektivet till kommittén. förväntades arbetet omfatta ett förslag till hur samverkan mellan skola och arbetsliv kan utvecklas samt hur ett ökat inslag av lärande i arbetet i gymnasieskolan bör utformas. Det skulle även innebära utreda och lägga förslag till hur en förändrad utformning av vissa kärnämneskurser i gymnasieskolan bör se ut samt lämna förslag till ett ämnesbetygssystem. Slutligen ingick i uppdraget även att pröva förutsättningarna för att en gymnasieexamen skall kunna införas i gymnasieskolan. Det var en rejäl uppgift för en kommitté. angavs som slutdatum. Det ansågs väl sent redan då. Men var det dags igen och regeringen gav ytterligare tilläggsdirektiv till . presenterades betänkandet Åtta vägar till kunskap en ny struktur för gymnasieskolan (SOU 2002:120). Efter en lång remissprocess väntade en utdragen hantering i . Propositionen om gymnasieskolan sköts upp i omgångar och utlovades slutligen att komma tillsammans med vårbudgeten. Inte heller denna tidsgräns lyckades regeringen hålla, varför föreliggande proposition inte innehåller de ekonomiska förslag som hade utlovats. Hela skolan oavsett vilka kurser eller vilken huvudman som driver den måste bli föremål för en större kvalitetssäkring än . utbildningsinspektion är en god början, men kvalitetsgranskning måste ske oftare och mer ingående än . Vi tillstyrker regeringens förslag i denna del. 4.1 Oppositionspolitik leder till framgång Regeringen har talat om att individuella programmet skall bort, att behörighetskraven för tillträde till gymnasiet inte skall spela någon roll och att första året på gymnasiet skall bli en allmän förlängning av högstadiet. Regeringen har talat om betydligt färre ingångar till gymnasiet eftersom den uppfattar att många ungdomar har svårt att välja. Det blir inte så. Den överenskommelse regeringen träffat med och Vänstern är inte en genomgripande förändring av gymnasieskolan. Genom debatter och diskussioner, genom påtryckningar och genom att remissinstanserna ställt upp på våra resonemang har vi moderater påverkat. Regeringen har gått oss moderater till mötes på flera viktiga punkter, varav de viktigaste är att det individuella programmet inte kommer att avskaffas och att strukturen inte sektoriseras på det sätt som vänstermajoriteten i föreslog. Det är bra, men inte tillräckligt. Även om långvarig opinionsbildning och goda argument förhindrat de värsta misstagen har en del mindre begåvade förslag slunkit igenom. Till exempel menar regeringen att friskolor fortfarande inte skall tillåtas anordna individuella programmet, trots att de visat sig duktiga på att entusiasmera de elever som den kommunala skolan inte lyckats så bra med. Även om gymnasiet också framöver skall byggas upp av kurser, så föreslår regeringen att kursbetygen nu ska ersättas av ämnesbetyg. Syftet sägs vara att minska stress och fragmentisering, men resultatet blir troligen det motsatta: fler avhopp, fler taktikval och större frustration ett riktigt dåligt förslag med andra ord. Det finns ett par bra nyheter, där regering och samarbetspartier gått i moderat riktning. Elever kommer att få klart större möjligheter att söka skola utanför hemkommunen. Frisökning är ett stort steg framåt som kommer att öppna dörrar och bidra till skolans kvalitetsutveckling. Regeringens förslag har dock sina begränsningar. Förslaget om att införa frisökning är inte kopplat till ett förutsägbart och rättssäkert ersättningssystem. Risken är att skolor blir underkompenserade. Att lokala inriktningar undantas från rätten till frisökning visar också att regeringen inte förstått vitsen med valfrihet och att överföra makt till eleverna. Detta undantag kommer att starkt begränsa valfriheten i praktiken. Lokala kurser kommer att kvalitetssäkras på samma sätt som nationella kurser. Det höjer kvaliteten och säkrar jämförbarheten. Löftet om att lokala kurser skall kvalitetssäkras har inte kopplats till anslag för att faktiskt finansiera granskningen. En gymnasieexamen införs om än i ett utförande som det finns anledning att ha starka synpunkter på. Kraven är för lågt ställda. 5 Få konkreta förslag Regeringen har skjutit alla förändringar i gymnasiet framför sig i avvaktan på förslag. Förväntningarna har varit högt ställda på regeringens proposition men de elva punkterna i regeringens och samarbetspartiernas överenskommelse motsvarar inte på långt när dessa förväntningar. Förslagen för att komma till rätta med teoretiseringen av yrkesutbildningen, omfattande avhopp och stimulans till ökad satsning på naturvetenskap och teknik lyser helt med sin frånvaro. Bara fyra av de elva punkterna är i verkligheten skarpa förslag: en urvattnad gymnasieexamen, ökad frisökning, övergång till ämnesbetyg och 50 poäng historia som nytt kärnämne. Den oftast förekommande kritiken mot dagens betygssystem är att antalet betygssteg är för få. Det är en bild som bekräftats vid hart när varje skolbesök vi gör. Lärare och elever verkar helt ense. Även konstaterar detta i sitt betänkande, men var av direktiven förhindrad att föreslå en förändring. senaste rapport, Attityder till skolan 2003, bekräftar denna bild och uppger att nästan sju av tio elever anser att det borde finnas fler betygssteg. Fler betygssteg ger utrymme för en mer rättvisande betygssättning, som elever och lärare har förtroende för. Från moderat sida anser vi att antalet betygssteg bör utökas. Regeringen bör återkomma till med förslag om hur antalet betygssteg i gymnasieskolan kan utökas. I stället för att genomföra denna av alla berörda önskade förändring föreslår regeringen att kursbetygen ska avskaffas och ersättas av ämnesbetyg. Det är en förändring som inte löser de problem som gymnasiet brottas med och som ingen egentligen önskar. En SIFO-undersökning som och lät göra till visade att tre av fyra elever vill behålla kursbetygen. Många av de tunga remissinstanserna är också tillfreds med förslag om att behålla kursbetygen, men göra de korta kurserna längre. Regeringens argument för ämnesbetyg är att minska stressen och fragmentiseringen i gymnasiet. Som vi ser det kommer man inte till rätta med dessa problem genom att ändra betygssystemet. Stressen bottnar dels i en allmänt ökad stress i samhället, dels i antagningssystemets sätt att ta in elever till högre utbildning. till skolan 2003 visar på ökande stress i (där man har ämnesbetyg), men något minskad stress i gymnasiet. Universitetens och högskolornas urvalsprinciper för intagning av studenter styr många elever på gymnasiet. Många gör taktiska val kurser som uppfattas som svåra och som man skulle ha nytta av i högskolestudierna väljs bort till förmån för enklare och ibland mer hobbybetonade kurser. Den utvecklingen är inte önskvärd. Vi anser att universiteten bör kunna vikta betygen vid intagningen, så att kurser som är relevanta för de studier man ska bedriva värderas mer än andra. Det skulle stimulera gymnasieeleverna att lägga tid och kraft på de kurser som anses svårare. Valfrihet måste kompletteras med tydlighet om vilka konsekvenser de val man gör faktiskt får. Antagningssystemet till högre utbildning bör därför förändras så att universitet och högskolor kan ställa tydliga lokala antagningskrav och vikta och väga betyg efter respektive utbildnings behov. Gymnasieskolan riskerar att stöpas om bakvägen med glidande ämnesbetyg. Såväl kursplaner som ämnesindelning kommer att behöva ändras. Resultatet riskerar att bli ökad likriktning av gymnasieskolan. Regeringen flaggar för att kurser inte ska kunna ges i den ordning skolan bedömer bäst, vilket vi ser som ett ingrepp i den pedagogiska friheten. En del kurser kommer enbart att byta namn och kallas ämnen. Andra kurser kommer att slås samman, eftersom kurserna måste passas ihop ämnesvis för slutbedömning. När en elev efter vill läsa på komvux tas det gamla då inaktuella ämnesbetyget upp för ny bedömning. Innebär det att allt då måste prövas på nytt? Regeringens tanke är att betygen i den sist lästa kursen ska ersätta de tidigare. I ämnen där kurserna bygger på varandra i en kunskapsmässig progression, som språk och filosofi, kan det fungera. Men det finns 100 ämnen till, där kurserna i huvudsak inte bygger på varandra utan är parallella, exempelvis fysik, datorkunskap och många yrkesämnen. Ett exempel: ämnet datorkunskap innehåller bl a kurserna Programmering A, B, C, Webdesign, Lokala nätverk A, B och C, IT-samordning och Databashantering. Betyget i den sista kursen speglar naturligtvis inte kunskaperna i de tidigare. Hur sätter man ämnesbetyg i ett sådant ämne? Den stora risken är emellertid att elever kommer att välja bort fördjupningar. Det är uppenbart att många elever som varit framgångsrika i de första kurserna (t ex matematik A och B) kommer att avstå från C-, D- och E-kurserna för att inte riskera ett lägre slutbetyg. Man stannar när man fått ett bra betyg och viktig kunskap uteblir. Fördjupning premieras definitivt inte. Med regeringens förslag kan en lärare få sätta slutbetyg på en elev utan att kunna bedöma elevens faktiska kunskaper i hela ämnet, utan endast i de kurser han undervisat i. Det rimmar illa med allmänna krav på rättssäkerhet. Om glidande ämnesbetyg skall tillämpas kan en elev per definition inte tentera upp ett betyg i en underliggande kurs som eleven misslyckats i. Men felet med dagens modell är inte att elever vill lära sig mer. Felet är att det kan ske först efter gymnasietidens slut, vilket leder till konkurrenskomplettering på komvux. Det måste bli möjligt att tentera upp och av kurser redan under gymnasietidens gång. Argumenten mot kursbetyg handlar egentligen mer om kursutformningen i sig än om betygssystemet. Att ta bort kursbetygen är första steget i att avskaffa kursutformningen. Det vore dåligt, såväl av principiella som praktiska skäl. Kursutformningen ger, rätt utformad på skolan, unika möjligheter för eleverna att själva komponera sin utbildning. Kursutformningen ger eleverna möjlighet att beta av moment efter moment och lägga dem bakom sig. Eleverna hamnar inte i återvändsgränder, eftersom kurssystemet gör att man ganska enkelt kan byta studieväg. Det underlättar också för dem som senare i livet vill ha en nystart och komplettera inom komvux för att sedan gå vidare till universitet. Att gå tillbaka till det gamla linjegymnasiet vore förödande. Gymnasiet har utsatts för ständiga förändringar med nya gymnasieprogram 199395, ny läroplan 1995, nytt betygssystem 1997 och nya kursplaner och betygskriterier 2000. Det är hög tid för arbetsro, så att lärarna får ägna sig åt undervisningen i stället för att lösa hur ämnesbetyg ska kunna fungera i en kursbaserad skola. Regeringen sänker kunskapskraven och undergräver förutsättningarna för elever som vill studera vidare på universitet. Regeringen föreslår att det bara skall krävas godkänt i av poängen i fullständig studiegång samt ett godkänt gymnasiearbete för att en elev skall få gymnasieexamen. Vi kommer aldrig att acceptera sänkta kompetenskrav som en väg att få fler igenom systemet. Det sa skolminister i 8/11 2003. Men det är precis det han föreslår i propositionen. Kraven för gymnasieexamen sänks nämligen jämfört med regeringens tidigare förslag. I propositionen Gymnasieskola i utveckling (1997/98:169) menade regeringen att det utöver de krav som föreslås också skulle krävas godkänt i svenska, engelska och matematik för gymnasieexamen. En examen blir meningslös om kraven sätts för lågt. För gymnasieexamen bör inte bara krävas att eleverna skall vara godkända i av gymnasiepoängen. Betygen i matematik, svenska och engelska samt i gymnasiearbete skall vara lägst godkänt. Projektarbete byter namn till gymnasiearbete, godkänd byter namn till godkänt, APU (arbetsplatsförlagd utbildning) byter namn till APL (arbetsplatsförlagt lärande), vissa kurser kommer att byta namn till ämnen. Skyltbyten av den här typen utvecklar inte skolan och gynnar inte heller dess elever. Det är bra att regeringen backat från förslaget om att utvidga APU till program som förbereder för akademiska studier, men det innebär inte att frågan är löst. Det finns stora bekymmer runt om i landet att finna bra praktiktplatser för APU som regeringen inte presenterat några förslag till åtgärder för att lösa. Det är bra att regeringen backar från kravet att slopa det individuella programmet och i stället ta in eleverna på nationella program. Förslaget har med rätta mötts av omfattande kritik.