mot · GS02U246 · 2004-11-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i EU och FN intensifierar sitt arbete för att förverkliga västsahariska folkets rätt till självbestämmande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom de internationella organisationerna WFP och UNHCR verkar för ökad hjälp till de sahariska flyktingarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att biståndet och stödet till också bör innehålla ett stöd till Polisario för att bygga upp demokratiska institutioner och utbilda det västsahariska folket för ett framtida självständigt . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den noga följer MR-utvecklingen och på olika sätt ingriper mot trakasserier mot personer som i eller i de ockuperade områdena i arbetar för det västsahariska folkets rättmätiga krav på nationellt självbestämmande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den skall stödja det västsahariska folket genom att, som en del av det svenska biståndet, i organisera utbildning på gymnasie- och högskolenivå för unga västsaharier. 2FN och västsahariska folkets kamp för självbestämmande är det enda land i där avkolonialiseringprocessen inte slutförts. Området var en spansk koloni. Det västsahariska folket hade redan under general tid gjort motstånd mot det spanska styret. Motståndet tog sig emellertid fastare former i och med befrielserörelsen bildande . , lämnade officiellt . I praktiken hade man gjort det redan tidigare. i förklarade att hade rätt till nationellt självbestämmande. Det fanns dock andra som var intresserade av , främst som redan tidigare i FN förklarat att hade rätt till självbestämmande. svarade på den internationella domstolens beslut med att genomföra den s.k. gröna marschen som i praktiken var början till en ockupation av . Denna ockupation har bekämpats av Polisario. Polisario förde en väpnad kamp mot den marockanska ockupationsmakten. Stora delar av den sahariska befolkningen tvingades fly till Tindoufområdet i , där man lever i flyktingläger. Parterna kom 1991 överens om vapenstillestånd. 1997 kom man i , , överens om att framtid skulle avgöras i en folkomröstning. har på olika sätt förhalat och saboterat den ena möjligheten efter den andra att genomföra en folkomröstning. är delat i ett område som kontrolleras av Polisario och ett område som är ockuperat av . Flera sändebud från FN har avlöst varandra sedan vapenstilleståndet infördes och prövat olika lösningar. Den siste i raden som arbetade med frågan, var speciella sändebud , prövade flera olika typer av lösningar. Det är uppenbart att det var Polisario som gjorde olika eftergifter för att få till stånd en lösning. I det sista försöket till lösning gick Polisario mycket långt i eftergifter. Förslaget innebar att skulle fungera som ett autonomt område där föreslog en uppdelning av olika ansvarsområden av mellan marockanska myndigheter och sahariska myndigheter, dvs. Efter skulle en folkomröstning genomföras. Detta var en långt steg bort från Polisarios krav och ett långt steg bort från Houstonöverenskommelsen, men Polisario accepterade efter viss tvekan förslaget. Då avlade sin sista rapport förklarade i följande: I enlighet med denna förfrågan formulerade mitt personliga sändebud understödd av en konstitutionell expert en fredsplan för självbestämmande för (se annex II) som han presenterade och förklarade för parterna och grannländerna under sitt besök i området mellan . Mitt personliga sändebud delgav också medlemmarna i säkerhetsrådet planen tidigt . Jag tror att fredsplanen innebär ett hederligt och balanserat sätt att närma sig en politisk lösning av Västsaharafrågan, vilken erbjuder vardera sidan, om än inte allt så något av vad de önskar. Fredsplanen innehåller såväl element av det förslag till ramverk till en överenskommelse som hade accepterats av som element i planen för återflyttning (settlement plan) och överenskommelsen i , som båda sidor accepterat och understötts av Frente Polisario. Fredsplanen innebär en övergångsperiod under vilken en fördelning av olika ansvarsområden mellan parterna innan man avhåller en folkomröstning i frågan om självbestämmande som skulle ge bona fide residents (äkta invånare) i möjlighet att fatta beslut om sin framtid. Till skillnad från återflyttningsplanen kräver inte fredsplanen båda parters samtycke i varje enskilt steg som tas vid implementeringen. (Report of the Secretary-General on the situation concerning Western , 23 2003. Grannländerna och ställde sig liksom Polisario bakom förslag. Det skulle dock medföra att det skulle krävas omfattande FN-övervakning om det skulle genomföras. sade dock nej till , och säkerhetsrådets förslag. Trots avvisande hållning till och förslag torde FN-processen gå vidare. Trots att 1966 tillsammans med ställde sig bakom FN:s generalförsamlings beslut om att folk har rätt till självbestämmande och att detta självbestämmande skulle fastställas genom en folkomröstning har motsatt sig att beslutet i verkligheten genomförs. agerande under hela har visat att marockanska regeringar aldrig någonsin menat allvar med vad man sagt till sin motpart i förhandlingarna, till grannländerna och till . Det torde vara uppenbart att syfte varit att införliva med . sade när han avgick från posten som speciella sändebud att "aldrig kommer att få något godkännande eller någon legitimitet för sin ockupation". Han förklarade också att "inget land i världen kommer att utifrån internationell lag erkänna krav på . fruktar det möjliga resultatet av förverkligandet av det sahariska folkets självbestämmande." 3EU, Afrikanska unionen och rätt till självbestämmande desavouering har tydligen av världssamfundet efter hand blivit alltför svår att uthärda för en del . har tidigare erkänt den sahariska arabiska demokratiska republiken (SADR). har även erkänt SADR. Vidare har och Polisario fått ett annat erkännande i och med att en av Afrikanska unionens (AU) vicepresidenter kommer från och Polisario. , som är det enda land på den afrikanska kontinenten som inte är medlem av AU är fullständigt isolerat när det gäller frågan om . Detta torde vara en allvarlig tankeställare till de krafter i som trots FN-beslut fortfarande ställer sig tveksamma till rätt till självbestämmande. Detta torde vara en fingervisning till länder som stött det sahariska folkets självbestämmande om att de skall anstränga sig ytterligare för att förverkliga FN:s beslut och bemöda sig ytterligare när det gäller att skapa goda relationer mellan och , mellan Europeiska unionen och Afrikanska unionen. Det torde inte vara annat än logiskt att i EU och FN intensifierar sitt arbete för att förverkliga västsahariska folkets rätt till självbestämmande. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 4En framtid för folk Det är inte osannolikt att om en framtida lösning av skulle bli likartad den som föreslagit kommer detta att ställa stora krav på god FN-övervakning under en flerårig övergångsperiod. , som länge och engagerat följt utvecklingen i , bör skaffa sig en god beredskap att bistå med övervakningspersonal under en lång övervakningsperiod. Säkerligen kommer FN att behöva mycket personal för att kunna fungera konfliktdämpande mellan två parter som varit i hård konflikt med varandra och där den ena parten besitter överlägsna militära resurser. En framtid för folk kräver även andra förberedelser. lever en stor del av landets befolkning under svåra omständigheter i flyktingläger på algeriskt territorium. är situationen svår när det gäller att tillfredsställa flyktingarnas omedelbara behov för att överleva. bör därför inom internationella organisationer verka för ökad hjälp till de sahariska flyktingarna. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. De sahariska flyktingarna kommer med ett självständigt att återvända till de platser de flytt ifrån och börja bygga upp en självständig stat. För detta krävs olika typer av förberedelser i form av kunskap och utbildning om hur man bygger upp institutioner, skapar ett demokratiskt samhälle och utvecklar ett demokratiskt styrelsesätt. För detta krävs resurser. Till stor del har den humanitära hjälpen till människorna i flyktinglägren bestått i att UNHCR och WFP försett flyktingarna med mat och medicin. För att skapa en demokratisk stat i krävs mer än detta. Därför menar vi att biståndet och stödet till också bör innehålla ett stöd till Polisario att bygga upp institutioner och till det västsahariska folket att utbilda sig för ett självständigt . Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. Ännu ett sätt att stödja det västsahariska folket är att, som en del av det svenska biståndet, i utbilda unga människor från på gymnasie- och högskolenivå. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 5MR-situationen i de ockuperade områdena Den efter den socialistiska regeringens makttillträde i kunde en rad förbättringar förmärkas i och i de av ockuperade områdena. har situationen åter försämrats. Människor förföljs och trakasseras på nytt. Två fall är väl kända: och . Båda har sutit i fängelse under långa perioder. Den förstnämnde erhöll för sitt arbete för fred och demokrati det norska Raftopriset. Han avsåg att resa till för att ta emot sitt pris. Detta förvägrades honom dock av de marockanska myndigheterna. Både och Tamek är belagda med reseförbud. Det är därför viktigt att den noga följer MR-utvecklingen och på olika sätt ingriper mot trakasserier mot personer som i eller i de ockuperade områdena i arbetar för det västsahariska folkets rättmätiga krav på nationellt självbestämmande. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna.