mot · GS02Ju412 · 2004-09-29 00:00:00 — Förändringar i straff- och processrätten Den organiserade kriminaliteten har fått ett allt starkare fäste i och , som rapporter visar på avsaknaden av kraftfull ledning, styrning och samordning av rättskedjan samt att ligger långt efter i kampen mot den grova brottsligheten. Antalet anmälda våldsbrott ökade . De brott som upp är dock få - kunde av samtliga polisanmälda brott bindas till en gärningsman. När fler och fler människor drabbas av brott - grova brott eller s k vardagsbrott - och den organiserade brottsligheten kan slå rot, urholkas tilltron till statens förmåga att upprätthålla lag och rätt. Medborgarnas rättstrygghet minskar. menar att det behövs fler och effektivare åtgärder i kampen mot brottsligheten. Därför behöver polis och åklagare kunna använda effektiva tvångsmedel och spaningsmetoder. Ett flertal sådana åtgärder saknas och bör därför införas genom tydlig lagreglering, exempelvis hemlig rumsavlyssning, infiltration och bevisprovokation. Vi vill också införa en ny brottsrubricering mot förföljelsesyndrom, s k stalkning, till skydd för människor som utsätts för upprepade och systematiska hot, trakasserier och förföljelser. I balansen mellan rättssäkerhet och brottsbekämpning måste omfattande hänsyn tas till upprätthållandet av rättssäkerheten. Vi vill därför att användningen av s k överskottsinformation tydligt regleras i lag och att ökade möjligheter till resning införs. anser att livstidsstraffet bör omvandlas till tidsbestämt straff. Vi anser också att förslag om ändrade påföljder för psykiskt störda lagöverträdare bör införas med tydlig hänsyn till samhällsskyddsaspekterna. 5Ökade möjligheter att få resning5 6Ersätt livstidsstraffet med ett tidsbestämt straff5 7Reformering av påföljdssystemet gällande psykiskt störda 9Utökade möjligheter till strafföreläggande7 10.2Ändring av reglerna för registrering i DNA- 11Förläng preskriptionstiden för grova brott10 15Nytt lagrum mot förföljelsesyndrom s k stalking13 16Skärpt lagstiftning mot vapenbrott15 18Skärpta åtgärder i kampen mot grov organiserad brottslighet16 18.4Hemlig rumsavlyssning - s k buggning20 18.5Lagreglera användningen av överskottsinformation20 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrade möjligheter att få resning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avskaffa livstidsstraffet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en reformering av påföljdssystemet gällande psykiskt störda lagöverträdare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtalsförhandling, strafflindring och ångerrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad användning av strafförelägganden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändrade, utvidgade förutsättningar för registrering i DNA-personregister. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förlängning av preskriptionstiderna för grova brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om delgivning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om begränsad rätt till offentlig försvarare för den som aktivt och medvetet håller sig undan från att bidra till utredningen av ett brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förstärka rättshjälpen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om straffskärpningsgrunder vid grov, organiserad brottslighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om infiltration. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bevisprovokation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kameraövervakning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hemlig rumsavlyssning, s.k. buggning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nytt lagrum mot förföljelsesyndrom samt om rättsväsendets och polisens möjligheter att arbete mot denna typ av beteende. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skärpt lagstiftning mot vapenbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lagreglera användningen av överskottsinformation. En stark rättsstat måste balansera en rad målkonflikter. Det är flera viktiga rättsideal som behöver värnas. Rättssäkerhet måste innebära att medborgarna skyddas från rättsövergrepp från staten. Poliser, åklagare och domstolar ska undantagslöst iaktta objektivitetsprincipen. Ingen ska diskrimineras pga av sin bakgrund eller kön. Integriteten ska värnas så långt det är möjligt. I kampen mot brotten kan integritetsaspekten ibland få stå tillbaka, t ex vid hemlig telefonavlyssning. En sådan inskränkning kan å andra sidan innebära att rättssäkerheten faktiskt stärks då klara bevis kan presenteras. Rättstryggheten innebär också att allmänheten skyddas från brott. Tillgänglighet innebär att "rätt" ska vara möjlig och tillgänglig inom rimlig tid för alla medborgare när någon anser sig ha blivit utsatt för brott eller har en tvist som ska lösas. Dessa avvägningar ska preciseras i straff- och processrätten där det klart och tydligt måste framgå vad som är tillåtet i form av t ex hemliga tvångsmedel vid en brottsutredning eller vilka metoder polisen får använda sig av vid spaning. Den tekniska utvecklingen i vårt samhälle går fort. Nya kriminaltekniska möjligheter att t ex säkra bevis vid ett brott väcker frågor om dagens regler alltid är väl avvägda. Det kan gälla såväl DNA-tester som reglerna för preskriptionstider av brott. Rättsväsendet behöver effektivare verktyg för att bekämpa den organiserade och grövsta brottsligheten. Inte minst är detta nödvändigt mot bakgrund av det utökade gränsöverskridande polis- och åklagarsamarbetet. måste kunna biträda andra EU-länders polis vid spaning mot grov organiserad brottslighet. Nuvarande begränsningar gällande t ex infiltration och rumsavlyssning innebär att gemensamma insatser ibland måste upphöra när den misstänkte kommer inom svenska gränser. Det krävs att effektiviteten ökar i rättsprocesserna. vill därför förse polis- och rättsväsendet med fler effektiva verktyg i kampen mot främst den organiserade brottsligheten, framförallt genom att stärka möjligheterna att tillämpa tvångsmedel i förundersökningar gällande grova brott. betonar också vikten av att rättssäkerheten stärks och föreslår därför bl a ökade möjligheter till resning och förbättrade möjligheter att få rättshjälp. Till stärkande av skyddet för den personliga integriteten har vi (bl a motioner 2003/04:Ju11 och 2003/04:Ju15) krävt att en parlamentariskt tillsatt kommitté skall få i uppdrag att kartlägga, analysera och utvärdera sådan lagstiftning som berör den enskildes integritet. Äntligen har även regeringen insett vikten av en sådan utredning som ska tillsättas i enlighet med kommittédirektivet "Skyddet för den personliga integriteten" (2004:51). vill också ersätta livstidsstraffet med ett tidsbestämt straff. 5Ökade möjligheter att få resning Möjligheten att få resning i ett mål ingår som en naturlig del av rättsordningen i moderna rättsstater. Det är ett nödvändigt rättsmedel för att i undantagsfall kunna korrigera domslut som vunnit laga kraft. Det är således en rättssäkerhetsventil för de fall som av olika skäl fått ett felaktigt domslut. Dagens regler för resning har numera på nacken. Rättssystemets komplexitet har tilltagit sedan tillkom. Om det går att misstänka att kvaliteten i rättssystemet från polis till domstol har brister såär det än viktigare att det finns chans att rätta till felaktigheter som skapats av stress och press i rättskedjan. Det är därför viktigt att reglerna för resning inte är utformade så att det i praktiken inte är möjligt att rätta till felaktigheter. När det specifikt gäller frågan om resning i brottmål kan det t ex konstateras att det enligt nuvarande regler krävs att nya omständigheter har framkommit för att en dömd ska få rätt till en ny prövning. En sådan begränsning är rimlig inte minst av processekonomiska skäl. Allvarligare är det dock om det inte är omständigheterna som förändrats, utan om tillämpningen av själva lagen är fel. Då räcker det inte med att en dom strider mot lagen, utan den måste uppenbart strida mot lagen. Detta måste rimligen betraktas som en brist, inte minst med tanke på att det kan råda delade meningar om hur tydligt oriktigheten i ett givet fall framträder, och vilken grad av tydlighet som krävs för att motsvara kravet på att lagstridigheten ska vara uppenbar. Härtill kommer att inte är skyldig att motivera sina beslut i ärenden om resning. Den resningsgrund som gäller frågan om en dom uppenbart strider mot lag handlar i grunden om hur rätten är beskaffad. Det är alltså ingen bevisfråga. Högsta domstolens praxis är oenhetlig när det gäller resningsgrund. Vi anser att möjligheterna till resning till förmån för den som dömts i strid med gällande rätt måste förbättras. Det bör även ses över om i sitt avslagsbeslut av resningen bör åläggas att motivera beslutet. 6Ersätt livstidsstraffet med ett tidsbestämt straff Att alla fängelsestraff skall vara tidsbestämda av domstol är en viktig rättsprincip. Det är inte humant, och försvårar återanpassningen till samhället, att låsa in individer . Det finns några exceptionella fall där det är problematiskt att tidsbestämma straffets längd från början. Det kan handla om människor med svåra psykiska störningar, vilket understryker betydelsen av en bättre koppling mellan fängelsestraff och vård. Det kan också handla om att kriminalvården i kan komma att hysa människor som är dömda för svåra krigsförbrytelser eller brott mot mänskligheten. Dessa exceptionella fall är dock ingen anledning till att inte livstidsstraffet som huvudregel bör tidsbestämmas. En möjlighet är att livstidsstraffet omvandlas till ett tidsbestämt straff - exempelvis till maximalt . I avvaktan på att livstidsstraffet avskaffas bör nådeinstitutet överföras från regeringen till . Varje möjlig misstanke om att nådeärenden påverkas av politiska hänsyn måste undvikas. 7Reformering av påföljdssystemet gällande psykiskt störda lagöverträdare Enligt gällande rätt kan den som, när ett brott begås, lider av en allvarlig psykisk störning inte dömas till fängelse. Om en rättspsykiatrisk undersökning visar att personen lider av en allvarlig psykisk störning kan påföljden i stället bli överlämnande till rättspsykiatrisk vård, d v s tvångsvård på ett psykiatriskt sjukhus. Domstolen får förordna att vården skall vara förenad med särskild utskrivningsprövning. Den särskilda utskrivningsprövningen görs av länsrätten där yttrande inhämtas av chefsöverläkare och åklagare. Utskrivningen får då endast ske när den psykiskt sjuke inte längre bedöms lida av en allvarlig psykisk störning och att det inte längre föreligger risk för att han eller hon återfaller i brottslighet av allvarligt slag. liberalerna anser att det behövs en omfattande reformering av gällande system. Det är uppenbart att frihetsberövande av vissa personer behövs för att skydda allmänheten. Införandet av ett samhällsskydd gällande psykiskt störda eller farliga personer som har begått allvarliga brott behövs. ställer sig bakom förslag i betänkandet "Psykisk störning, brott och ansvar" (SOU 2002:3). Vi anser i enlighet med betänkandet att överlämnande till rättspsykiatrisk vård bör avskaffas som särskild påföljd. De normala reglerna om påföljdsbestämning skall gälla även för psykiskt störda lagöverträdare, vilket bl a innebär att psykiskt sjuka kan dömas till fängelse. Den som är psykiskt sjuk skall sedan avtjäna det utdömda fängelsestraffet på psykiatriskt sjukhus. Det är angeläget att kommitténs förslag får en bred förankring och att det genomförs så snart det är möjligt. Vid samtal med företrädare för så väl åklagare som försvarsadvokater får man ibland antydningar om att det i praktiken förekommer s k plea bargaining, d v s åtalsförhandling. Systemet finns i flera andra rättssystem. För att öka effektiviteten i rättsprocessen, inte minst när det gäller komplicerade brott som ekobrott, borde detta system även kunna införas i svensk rätt. Åtalsförhandling innebär en möjlighet för en åtalad att "förklara sig själv skyldig" varvid åklagaren kan föreslå ett (nedsatt) straff eller släppa en åtalspunkt. Ett sådant svenskt system skulle kunna bygga på följande utgångspunkter: Det bör endast gälla för brott där straffvärdet inte överstiger fängelse. Om ett fängelsestraff föreslås får detta inte vara . Den tilltalade ges tio dagars betänketid, varefter han eller hon i närvaro av sin advokat kan acceptera åklagarens förslag till straff. Domaren kan pröva den tilltalades samtycke till det föreslagna straffet och straffets lämplighet, men prövar i normalfallet då inte själva skuldfrågan. Möjligheten att "förklara sig skyldig" ska inte vara tillämplig om den tilltalade är gammal. Förslaget måste först noggrant utredas. Många utredningar läggs ned pga omfattningen, svårighetsgraden eller resursbrist hos polis och åklagare. I vissa fall är handläggningen så långsam att de misstänkta brotten hinner preskriberas. Vilka brott som upp och vilka utredningar som läggs ned kan avgöras av rena tillfälligheter. En tänkbar lösning, som kunde öppna för nya möjligheter i svåra och omfattande fall, är att införa en möjlighet till betydande straffnedsättning för den gärningsman som lämnar sådana uppgifter om andras brottslighet som innebär att allvarliga brott upp. Tanken är således att den som genom att underrätta myndigheterna hjälper till att hindra att ett brott begås, kan avbrytas eller avslöjar gärningsmännen, skall kunna erhålla strafflindring. Detta kan inte minst vara ett potentiellt effektivt verktyg för att komma åt de kriminella nätverken. En strafflindringsregel behöver för dessa fall införas i . Införandet av en sådan regel måste dock föregås av en noggrann utredning. Den som träder tillbaka från en brottslig gärning som påbörjats kan erhålla en viss begränsad lindring vid straffmätningen. Denna möjlighet till "ånger" borde kunna användas oftare för att få fler att träda tillbaka från ett påbörjat brott. 9Utökade möjligheter till strafföreläggande Vid gärningar som har erkänts och är enkla att utreda bör åklagaren få utvidgade förutsättningar att i strafföreläggande förelägga villkorlig dom, eventuellt förenad med böter. Det kan t ex gälla vid vissa ringa narkotikabrott och grov olovlig körning men bör vara fortsatt begränsat gällande unga lagöverträdare. Det kan antas att även gärningsmannen i många sådana fall skulle uppskatta att slippa rättegång. Det obehag och pedagogiska värde som rättegången i sig själv kan innebära för gärningsmannen måste beaktas, men bör inte hindra att möjligheten till strafföreläggande utökas. En ändring skulle även kunna innebära en effektivitetsvinst både för åklagare och domstolar genom att genomströmningstiderna kan förkortas. Möjligheten att identifiera brottslingar via fingeravtryck var ett viktigt genombrott i kriminaltekniken. Det faktum att man skapade ett fingeravtrycksregister har varit ovärderligt för möjligheterna att framgångsrikt utreda brott. kan allt fler brott upp genom modern rättsmedicinsk bevisföring. Upptäckten av DNA firade . Denna upptäckt har i många avseenden påverkat vår tid, både i vår syn på livet, och i form av många tekniska och medicinska landvinningar. Ett område där den moderna DNA-tekniken kan betyda mycket är inom kriminaltekniken och rättsmedicinen. DNA-tekniken kan medföra att mycket av den brottslighet som förblir ouppklarad kan bekämpas effektivare. DNA har använts i större omfattning i brottsutredningar i då DNA-registren inrättades (det finns två DNA-register, ett spårregister och ett personregister). Sedan registrens tillkomst har efterfrågan på DNA-analyser från () ökat stadigt. Den kriminaltekniska och rättsmedicinska forskningen har alltså, som en följd av DNA-tekniken, gjort stora framsteg. Tekniken har också utvecklats till att både bli snabbare, mindre kostsam och kunna hantera mycket små provmängder. Med hjälp av teknikens utveckling kan således de brottsbekämpande myndigheterna även använda sig av DNA-analyser i utredningen av brott. Gällande lagstiftning innebär att den som skäligen kan misstänkas för ett brott, på vilket fängelse kan följa, kan åläggas att genomgå kroppsbesiktning där t ex ett blodprov kan tas i syfte att göra en DNA-analys. Reglerna för att sedan få registrera analysresultaten i ett DNA-personregister innebär att om den misstänkte sedermera dömts för ett brott, där det i straffskalan stadgas att brottet kan leda till fängelse i mer än tvåår, får registrering ske. Lagen stadgar att registreringen av ett analysresultat skall begränsas till uppgifter som ger information om den registrerades identitet. Analysresultat som kan ge upplysning om den registrerades personliga egenskaper eller hälsa får enligt gällande lagstiftning inte registreras. Registret får i övrigt endast innehålla upplysningar som visar i vilket ärende analysen har gjorts och vem analysen avser. Registret och behandlingen av uppgifterna omfattar således inte känsliga personuppgifter. Uppgifter i skall gallras senast när uppgifterna om den registrerade personen gallras ur belastningsregistret, d v s år efter frigivning från ett fängelsestraff (enligt lag 1998:620 om belastningsregister). SKL, polismyndigheter och åklagarmyndigheter får ha direkt åtkomst till register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål. Polismyndigheternas och åklagarmyndigheternas åtkomst skall dock begränsas till uppgifter om huruvida någon förekommer i register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål eller inte. 10.2Ändring av reglerna för registrering i De begränsningar i användandet av DNA-tekniken i brottsbekämpande syfte som dagens lagstiftning innebär hindrar inte sällan ett effektivt brottsutredningsarbete. Det finns ett stort behov av att tillämpa flera åtgärder mot brottsligheten och för att höja andelen uppklarade brott som exempelvis låg på , vilket är en oacceptabelt låg nivå. Framförallt gör begränsningarna i reglerna om registrering i att DNA-tekniken inte kan utnyttjas fullt ut mot den s k vardags- och mängdbrottsligheten. Stöld, lägenhets- och villainbrott, bilinbrott och skadegörelse sällan upp och bidrar därmed till ett otryggare samhälle samt kan vara början till allvarlig brottslighet och längre brottskarriärer - inte minst för unga lagöverträdare. liberalerna menar att det i det brottsbekämpande och brottsförebyggande arbetet är otillfredsställande att dagens regler i praktiken innebär att brottslingar, som fällts med hjälp av DNA-teknik, kan ha begått ett flertal andra brott utan att det sedan går att bevisa med hjälp av DNA-registren. Så fort ett brott - som inte har mer än tvåårs fängelse i straffskalan - har klarats upp med hjälp av DNA-prov måste nämligen allt material kasseras. Vid t ex brotten sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande, barnpornografibrott, sexuellt ofredande (av barn), överträdelse av besöksförbud, stöld och skadegörelse kan polisen inte jämföra DNA-analyser med upplysningar i . Ändrad lagstiftning för reglerna om registrering i DNA-personregister skulle således kunna vara en bra metod för att öka uppklarningsprocenten vid bl a mängdbrottslighet och skulle bl a medföra att utredningarna snabbare kan avgränsas och avslutas, vilket innebär ökad effektivitet samt sparar resurser för både polis och åklagare. föreslog därför liberalerna i en motion ("Utökat DNA-personregister" 2003/04:Ju426) att reglerna för registrering i DNA-personregister i brottsbekämpande syfte ska ändras. Vi står fortfarande fast vid våra krav. () är en av de instanser som anser att reglerna för skulle behöva ändras. RPS menar att det för registrering i skall räcka med att det i straffskalan för brottet stagas fängelse - inte fängelse i mer än tvåår. I betänkandet från polisdatautredningen (SOU 2001:92) föreslogs dock ingen ändring av reglerna för registrering i . presenterades departementspromemorian "Genetiska fingeravtryck" (Ds 2004:35). Där föreslås att förutsättningarna för tagande av DNA-prov i allt väsentligt ska bli desamma som för tagande av fingeravtryck och att de således ska gälla den som är anhållen eller skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa - utan begränsning av straffskalan. liberalerna menar att det nu behövs en utvidgning av reglerna för registrering i DNA-personregister och således en ändring av förutsättningen gällande straffskalan som bör innebära än fängelse i mer än tvåår. Vi anser att det är angeläget med en ändring och att regeringen lämnar ett förslag till med ändrade, utvidgade förutsättningar för registrering i DNA-personregister. I den brottsbekämpande verksamheten innebär användandet av DNA-teknik ett effektivare medel för polis och åklagare i arbetet med att klara upp fler brott och för kunna lagföra fler brottslingar. Detta innebär också att fler brottsoffer således kan få en viss upprättelse. Det är även av stor vikt att rättsväsendets användande av DNA-tekniken innebär att rättssäkerheten stärks i och med att personer som är misstänkta för ett brott snabbare kan frias från misstankarna genom DNA-analyser. Utredningen av ett brott kan snabbare avgränsas, vilket kan innebära att en oskyldigt misstänkt person inte behöver hållas häktad lika . Vi vill betona att det av lagstiftningen även fortsättningsvis tydligt måste framgå att varken DNA-proverna eller resultaten av DNA-analyserna får användas på något annat sätt än vad som avser kriminaltekniska undersökningar. Proverna skall inte kunna användas för att ta fram annan information, t ex genetiska egenskaper, utan får endast användas av polis och åklagare för identifikationssyfte i kriminaltekniska undersökningar. Vi menar att de tankar som tidigare förts fram i debatten, om utnyttjande av DNA-tekniken för att kunna registrera en hel befolkning, är helt otänkbara bl a ur effektivitetssynpunkt då kostnaderna för ett sådant register torde bli enorma. 11Förläng preskriptionstiden för grova brott I finns det några hundra ouppklarade mord samt ännu fler ouppklarade grova våldsbrott. Många brottsoffer och deras anhöriga väntar på en rättslig upprättelse. I takt med att den rättsmedicinska forskningen och tekniken i övrigt gör framsteg måste även de straffrättsliga preskriptionsreglerna ses över. Reglerna om s k åtalspreskription innebär att påföljd inte kan dömas ut om förflutit från det att brottet begåtts. Den misstänkte måste ha fått del av åtalet eller häktats . Preskriptionstiderna varierar mellan två och beroende på brottets svårighetsgrad. Den längsta preskriptionstiden gäller endast de brott som kan leda till livstids fängelse, t ex mord. För ett brott, folkmord, råder det till följd av internationella åtaganden ingen preskriptionstid. För många medborgare kan det framstå som stötande att den som begått ett mord och som effektivt håller sig borta från rättsskipning inte ska kunna åtalas, trots att bevis säkrats . Gällande regelsystem om åtalspreskription tillkom - alltså vid då tekniken hade tydliga begränsningar. är möjligheterna att binda en gärningsman till brottet genom tekniska bevis helt andra. Ett bärande argument för korta preskriptionstider har varit ur processekonomiskt hänseende. Rättsliga processer har varit svåra att driva för åklagare eftersom bevisningen ofta kan ha tappat i värde när har förflutit sedan brottet begicks. När nu utvecklingen av möjligheter till kvalificerade kriminaltekniska åtgärder som t ex DNA ökat, finns det anledning att se över reglerna om åtalspreskription. Längre preskriptionsregler för de grövsta brotten innebär inte att rättssäkerheten sätts ur spel. Vid en rättslig prövning i domstol skall även fortsättningsvis bevisning värderas varsamt när det gått ett brott begåtts.