ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02K408 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad som anförs i motionen om en utredning med syfte att utforma regler för hur en begränsning av den enskilda motionsrätten kan gestalta sig samt hur voteringsreglerna kan utformas i syfte att minska antalet voteringar för att öka effektiviteten i arbete. Den totala motionsfloden omfattade 3 450 motioner, dvs. i snitt tio per riksdagsman. Merparten av dessa motioner utgörs av enskilda motioner som väckts i samband med budgetens avlämnande till . är faktiskt ett av de få länder som låter riksdagsmännen motionera fritt. Denna rättighet bör begränsas, inte bara mot bakgrund av den behandling som motionerna får i kammaren utan även på grund av motionernas karaktär. Ofta rör de lokala och regionala aspekter, varför de ägs av kommuner och landsting. För förslagsställaren är syftet med dem primärt att påkalla den lokala pressens uppmärksamhet och att inför sin valkrets markera närvaro och "flit". I den mån riksdagsarbetet skall innehålla motionsskrivande, bör resurserna användas för att skriva färre, men bredare motioner. Partimotioner och kommittémotioner, som speglar partiets allmänna uppfattning på viktiga områden snarare än enskilda motioner om marginella frågor. De väckta motionerna resulterade tillsammans med 78 propositioner i 179 betänkanden med totalt 2 146 hemställanspunkter. Av dessa beslutspunkter gick alla utom fyra i den riktning som utskottet föreslagit - dvs. När mindre än av alla de frågor vi har att ta ställning till är "värda" att rösta om, kan man undra varför så mycket möda läggs på att skriva alla dessa motioner som ändå bara röstas ned och varför votera i så många frågor som ändå i praktiken är avgjorda innan voteringen. Voterandet och författandet av enskilda motioner och behandlingen av dessa tar mycket tid från uppgifter som i rimlighetens namn är viktigare för en riksdagsledamot, nämligen att stifta lagar, besluta om budgeten och kontrollera den verkställande makten, dvs. regeringen (regeringsformen, 1 kap. 4 § ). Mot bakgrund av vad som ovan sagts bör den enskilde ledamotens motionsrätt i samband med avlämnandet av budgetproposititionen begränsas och regler för voterande bör ses över med sikte på att begränsa antalet voteringar. En utredning bör därför tillsättas med uppgift att finna lämpliga former för detta.
mot · GS02K409 · 2004-10-04 00:00:00 — Kommuners möjlighet att ge stöd till företag tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagförtydligande om kommuners möjlighet att underlätta för företag i den egna kommunen (kommunallagen 1 kap. 1 § och 2 kap. 8 §). För att få ett blomstrande näringsliv gör i princip alla kommuner sitt bästa för att bli attraktiva för både människor och företag. Tillgång på bostäder, god service, bra skolutbildning och barnomsorg samt attraktiva industri- och företagstomter är sådant som kommunerna är angelägna om att försöka tillhandahålla. Det förekommer också t ex byggnation av industrilokaler i regi för uthyrning eller försäljning till företagen. Ofta har kommunerna för sådana uppgifter bildat ett bolag som bedriver verksamheten enligt aktiebolagslagen. För kommuner utan denna typ av bolag, och som därför bedriver sådan verksamhet för främjande av näringslivet i kommunen direkt under kommunallagens regelverk, kan det ibland uppstå problem med att tolka vad lagtexten innebär i det konkreta fallet. Exempelvis kan det vara svårt att alltid veta vad som är tillåtet under begreppet stöd till enskilt företag. Vanligtvis förknippas nog detta begrepp med ekonomiskt stöd. Ett kommunalt inköp av en fastighet för uthyrning till en industri på marknadsmässiga villkor utan ekonomiska förluster för kommunen ifråga ser nog de flesta som ett tillåtet sätt att främja näringslivet, rädda arbetstillfällen, motverka utflyttning, motverka försämrad servicemöjlighet eller annat mer allmängiltigt skäl för nämnda aktivitet. De flesta av dessa typer av kommunala beslut och verkställande av främjande av näringslivet på en ort eller i en kommun passerar nog ganska odramatiskt i den kommunala processen, om inga överklaganden inkommer på besluten. Det förekommer dock ett och annat beslut som överklagas och där länsrätten underkänner det kommunala beslutet. Detta leder då ibland till svåra komplikationer för det kommunala maskineriet. De kommunala besluten i sådana frågor är därför lite av ett lotteri för kommunerna där de flesta kommuner vinner men några förlorar. Kommunallagen bör därför ytterligare tydliggöra vad som ligger inom det kommunala kompetensområdet och var gränsen går för begreppet stödja enskilt företag. Det behövs också i förarbetena en tydligare definition av vad som i detta sammanhang menas med lagtextens synnerliga skäl.
mot · GS02K410 · 2004-10-04 00:00:00 — begär att regeringen återkommer till med förslag till ett system för straffavgifter för myndigheter enligt vad som anförs i motionen. Det händer att myndighetsutövare gör fel och medborgare utsätts för betydande besvärligheter som det inte är lätt att ta sig ur. Människor kan exempelvis oförskyllt hamna i kronofogdens register, varifrån man förhoppningsvis senare blir borttagen. Detta är emellertid förenat med avsevärda och tidsödande ansträngningar från den enskildes sida. kan felet fåödesdigra konsekvenser för den enskilde. På grund av missgrepp från myndighetens sida hinner ibland upplysningsföretag tillskansa sig i grunden felaktiga uppgifter. Detta kan i sig orsaka stor skada och lidande för den enskilde. Dessutom är korrigerande åtgärder som telefonsamtal, mejlkontakter, skrivelser och besök enormt tidsödande för den drabbade. Förutom de rent ekonomiska skador man t.ex. som egen företagare kan drabbas av, kan detta misstag ifrån myndigheternas sida också orsaka stort rent personligt lidande. I många verksamheter, eller i samhället i övrigt, är varje människa beroende av sitt namn och goda rykte. Om det sätts ifråga av en myndighet, är skadeverkan större än om en enskild person eller företag skulle agerat på liknande sätt. Myndigheter som statens företrädare har här en alldeles unik ställning som inte kan jämföras med annan part. Medborgare har därför all rätt att förvänta sig ett ansvarsfullt och korrekt uppträdande ifrån myndigheternas sida. Inget system är felfritt, men oegentligheten måste rättas till. När ett klart misstag har begåtts måste man med alla medel se till att felet rättas och att den felaktigt utpekade får upprättelse. Ett ursäktande brev tillhör inte vanligheterna, men det skulle hjälpa många i efterspelet av ett felaktigt myndighetsutövande. Det finns tecken som tyder på att vissa myndigheter tar alltför lätt på uppgiften att korrigera sina egna misstag. Därför vore det värt att pröva frågan om en straffavgift med automatik skulle utgå om myndigheten inte korrigerar sitt eget misstag inom en viss angiven tidsrymd. En korrigering för att en medborgare felaktigt hamnat i t.ex. kronofogdens register skulle kunna inkludera utskick till upplysningsföretag och deras kunder om varför en medborgare felaktigt befunnit sig i kronofogdens register. En sådan automatisk korrigering, eller utdömt vite om så ej sker, skulle vara en tydlig signal till myndigheterna och säkerställa att felaktigt behandlade medborgare får en snabb och effektiv upprättelse. Detta måste ligga i såväl myndigheternas som medborgarnas intresse.
mot · GS02K411 · 2004-10-01 00:00:00 — Motionsrätten och motionshanteringen i tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att förändra och förnya formerna för motionsrätten och motionshanteringen i . När denna motion skrivs håller den allmänna motionstiden på att gå mot sitt slut. Det är inte omöjligt att årets skörd av motioner innebär ett nytt rekord när det gäller antal avgivna motioner. Under /03 avgavs totalt 3 538 motioner. Under behandlades 8 273 motionsyrkanden, varav 115 stycken bifölls helt eller i vissa fall bara delvis. Ett vanligt riksdagsår var det alltså av motionsyrkandena som bifölls. Det är en imponerande flit som uppvisas i som den allmänna motionstiden pågår. Ord vägs och åsikter vägs mot varandra. Det läggs mycket tid och kraft på motionsskrivningen även om ett inte obetydligt antal motioner är nära nog exakta kopior av fjolårets. Allt för att sedan till avslås. I utskotten behandlas motionerna . I vissa fall får de anstå tills ett betänkande som berör ämnet ska arbetas fram. Motionsbehandlingen upptar en väsentlig del av arbetstiden i utskotten och slukar en hel del kansliresurser. Att inte behandla vissa frågor respektive att välja att behandla vissa motioner summariskt är metoder som används för att försöka hålla tillbaka arbetsbelastningen i utskotten. De allra flesta ledamöter i är överens om att det är välkommet med den utökning av det administrativa stödet i form av politiska sekreterare som sker. måste det vara väl så värdefullt att använda de resurser som redan finns på ett effektivare sätt . Den allmänna motionsrätten är en viktig form för alla riksdagsledamöter att fritt kunna föra upp viktiga politiska frågor på dagordningen. Därför är det viktigt att slå vakt om den som form. Men för att värna den är det också viktigt att hitta former för den som stärker dess ställning och ger färre men mer noggrant behandlade motioner och beslut. Det är viktigt att det kommer till stånd en diskussion och genomlysning av hur motionsinstrumentet används och hur det skulle kunna förändras och förbättras. Detta bör ske både avseende motionsrätten, motionstiden och formerna för behandlingen av motioner.
mot · GS02K412 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka kommunernas aktiva deltagande i allmännyttiga kooperativa hyresrättsföreningar. Uppdraget för allmännyttiga bostadsföretag är att ta ett långsiktigt ekonomiskt ansvar för att tillhandahålla bostäder till självkostnad, tillgängliga för alla. har i lagen om allmännyttiga bostadsföretag öppnat för möjligheten att även kooperativa hyresrättsföreningar, efter ansökan hos , får godkännas som ett allmännyttigt bostadsföretag. En sådan status innebär att företaget skall drivas utan enskilt vinstsyfte, vilket leder till vissa begränsningar vad gäller utdelning till ägarna. Företaget skall även sträva efter att ge hyresgästerna inflytande över sitt boende. Kommunerna har den kommunalt ägda allmännyttan till stöd för att initiera nyproduktion av bostäder och påverka boendemiljöer. Men den kooperativa hyresrätten är ett viktigt komplement för att kommunerna ska klara sitt långsiktiga bostadsförsörjningsansvar. I synnerhet kooperativa hyresrättsföreningar, som ombildat och förvärvat kommunalt ägda bostäder, kommer att bli en sådan viktig aktör på den lokala marknaden. Genom att godkännas som allmännyttiga får dessa föreningar en särställning och likställs härmed med de kommunalt ägda allmännyttorna. Utifrån kommunernas bostadsförsörjningsansvar kommer dessa naturligt att ha ett intresse av att aktivt utöva inflytande i sådana föreningar, som föreningen initialt har ett intresse av att få så förmånliga ekonomiska villkor som möjligt för att åta sig det allmännyttiga uppdraget. Kommunen skulle då ha befogenhet att stödja föreningen med borgen eller med en förlagsinsats. Genom sådant förfarande skulle kommunen kunna tillgodoräkna sig ett inflytande i föreningens styrelse, som föreningens medlemmar har kvar det bestämmande inflytandet. För att detta ska vara möjligt behöver lagstiftningen tydliggöras och, i viss mån, ändras.
mot · GS02K414 · 2004-10-04 00:00:00 — begär att riksdagsstyrelsen efter en utvärdering återkommer till med förslag på lösningar för att åstadkomma en mer relevant process för andra steg i budgetbehandlingen. När för fastnade för rambudgetmodellen var tanken att det andra steget i budgetprocess skulle vara fyllt av flexibilitet och vitalitet. Resultatet har blivit ett system som innebär låsning och rigiditet. De goda föresatserna räckte inte. Problemen finns i detaljerna. Och såär det verkligen i det här fallet. Att både anslag och anslagsvillkor för ett helt utgiftsområde skall tas i ett enda klubbslag är förstås till gagn för en regering och speciellt för en minoritetsregering. Men det här rigida systemet minskar makt och innebär en nedgradering av det andra steget i budgetprocessen. Varje oppositionsparti vill i budgetbesluten visa upp sina helhetsbilder. Men skulle det i någon fråga finnas en majoritet för en viss justering inom utgiftsområdesramen är den enda möjligheten att i alla andra frågor ställa upp bakom regeringsförslaget. I praktiken är därmed majoritetsbesluten ingen reell möjlighet. Systemet som sådant innebär att budgetprocessens andra steg för många ledamöter, och speciellt för oppositionens ledamöter, framstår som relativt meningslöst. och dess referensgrupp på området hade uppdraget att begrunda dessa frågeställningar, men av olika anledningar togs inga förslag till lösningar fram. bör besluta att ge riksdagsstyrelsen i uppdrag att utvärdera och föreslå lösningar för att åstadkomma en mer relevant process för andra steg i budgetbehandlingen. Skånberg (kd)
mot · GS02K415 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett rättsligt bindande diskrimineringsskydd i regeringsformen. Det behövs ett tydligt diskrimineringsskydd för människans integritet oberoende av religion, ålder, ras, hudfärg, kön, språk, sexuell identitet, genetiska särdrag, börd, ekonomisk eller social ställning, funktionshinder, utvecklingsstörning, etnisk eller politisk tillhörighet. Detta skydd måste vara effektivt inte enbart i förhållande mellan den enskilde och det allmänna utan rättsstaten måste också tillförsäkra ett sådant skydd mellan enskilda. Grundlagens, det vill säga främst regeringsformens, grundläggande synsätt måste därför vidgas. Regeringsformen innehåller visst skydd mot diskriminering, t.ex. i regeringsformen 2 kap. 15 § och 2 kap. 16 § (lag eller annan föreskrift får ej innebära att någon medborgare missgynnas med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung samt kön). Genom de grundlagsförändringar som genomfördes från har målsättningsstadgandena i regeringsformen 1 kap. 2 § utvidgats, bl.a. med skrivningar om att "det allmänna skall motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person". Sådana formuleringar blir opinionsbildande och är förstås viktiga i sig, men de kommer inte att kunna användas som rättslig grund i en rättslig process. Det är därför angeläget med skyddsregler i grundlagen som är rättsligt bindande och därmed också kan användas i rättsliga processer. Enligt regeringsdirektiv görs nu en totalöversyn av regeringsformen. Vid en sådan översyn bör det i motionen aktualiserade området också upptas till behandling. Detta bör ges regeringen till känna. Tredje vice talman () Skånberg (kd)
mot · GS02K421 · 2004-10-04 00:00:00 — Meddelarskyddet vid förundersökning och ingripanden tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av meddelarskyddet vid förundersökning och vid ingripanden. I samband med ett antal uppmärksammade brottmål har det förekommit läckor från förundersökningar och vid polisingripanden. Rättssäkerheten hotas av detta missbruk av meddelarfriheten. Regeringen bör därför göra en översyn av meddelarfriheten/skyddet i sådana sammanhang. Skånberg (kd)
mot · GS02K425 · 2004-10-04 00:00:00 — Sverigefinskt ting/parlament tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att det tillsätts en utredning som syftar till att föreslå ett demokratiskt valt ting/parlament för sverigefinnarna. Grunden för minoritetspolitiken finns i regeringens proposition 1998/99:143 Nationella minoriteter i . Regeringens och minoritetspolitiska beslut innebär att samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar erkänns som nationella minoriteter i . Genom en särskild lagstiftning (SFS 1999:1175/1176) garanteras enskilda laglig rätt att använda samiska, finska och meänkieli i kontakter med myndigheter och domstolar i vissa geografiska områden, s.k. förvaltningsområden. För finskspråkiga omfattas förvaltningsområdet av , , , och . Den klart största gruppen av nationella minoriteter är sverigefinnarna. av dem bor utanför de nuvarande förvaltningsområdena. Regeringen har tillsatt en utredning om en eventuell utvidgning av förvaltningsområdet så att lagen även skulle omfatta . Utredningen förväntas bli klar . I beräknas bo över 200 000 sverigefinnar, alltså majoriteten av landets sverigefinska minoritet. Att utvidga och utveckla förvaltningsområden är viktigt men inte tillräckligt. Sverigefinnarna behöver också en egen politisk institution i form av ett ting eller parlament som kan jämföras med t.ex. . Sverigefinnarna saknar ett demokratiskt valt organ var deras representanter företräder sverigefinnarnas intressen. () eller Sverigefinländarnas delegation har direktvalda representanter. utses representanterna från olika organisationer och föreningar. Vi vill här påpeka att endast en liten del av sverigefinnarna är medlemmar i organisationer och föreningar som har rätten att utse personer till SFRF och Sverigefinländarnas delegation, en ännu mindre del är aktiva medlemmar. Representanter i respektive organ är inte direktvalda av nationella minoritetsgruppen. Med andra ord är det långt kvar till en representation valt enligt principen en kvinna eller en man och en röst. Ett sverigefinskt ting/parlament skulle kunna fungera som ett rådgivande organ. Det vore ocksåönskvärt att detsamma skulle kunna besluta om vissa frågor t.ex. inom kulturpolitiken. Ledamöterna skulle kunna väljas i samband med allmänna val. Sverigefinska kandidater på riksdags-, kommun- och landstingslistor skulle också kunna kandidera till tinget/parlamentet för sverigefinnarna. De röstberättigade skulle förslagsvis registrera sig före valet för att också kunna delta i valet till sverigefinska tinget. Vi menar därför att regeringen bör tillsätta en utredning som syftar till att föreslå ett demokratiskt valt ting/parlament för sverigefinnarna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GS02K426 · 2004-10-04 00:00:00 — begär att riksdagsstyrelsen låter utreda riksdagsordningens regler om jäv. Riksdagsordningen RO behandlar om och när en ledamot kan vara i jävssituation. Likaså regleras när myndighet har skyldighet att inför utskott lämna upplysningar, och avge yttranden. Myndigheten är skyldig att lämna alla tänkbara upplysningar, även sådana som eventuellt är underkastade sekretess, t ex förundersökningssekretess. Vad gäller tystnadsplikt framgår av RO att som huvudregel gäller att ledamot inte behöver iaktta någon tystnadsplikt i fråga om sekretessbelagda uppgifter som han eller hon får under sitt uppdrag i och dess utskott. För att tystnadsplikt ska gälla krävs att regeringen eller utskottet fattar särskilt beslut. Vad gäller ledamots jäv är nuvarande praxis att ingen får närvara i utskott när ett ärende behandlas som personligen rör ledamot eller en till honom eller henne närstående. Berörs däremot ledamot av ett ärende som medlem av ett kollektiv, t ex i en yrkesgrupp, föreligger inte jäv. Trots att det kan sägas vara i ytterst få fall som ett riksdagsärende direkt angår en ledamot personligen kan situationer uppstå som enligt min mening åtminstone borde tolkas som delikatessjäv. Som exempel på sådan situation kan följande händelse tjäna. kallade till sig ansvariga inom kriminalvården för att låta sig informeras om omständigheterna kring de väpnade rymningar bl a från säkerhetsanstalterna Kumla och som då inträffat. Kriminalvården företräddes av generaldirektören tillsammans med cheferna för de tre aktuella anstalter där väpnade rymningar eller fritagningar inträffat. En av utskottets ledamöter var förordnad som offentlig försvarare för en av rymlingarna. Klienten som tidigare dömts till livstids fängelse för mord var gripen och häktad såsom misstänkt för brott i samband med rymningen. Ledamoten hade därmed ett pågående ärende där han både var försvarare av en av rymlingarna som han deltog i sammanträdet vars syfte var att få information om omständigheterna kring bl a den händelsen där ledamotens klient var inblandad. Myndighetens representanter kunde knappast känna sig fria att delge utskottet all den information de hade som utskottets ledamöter med fog kunde känna sig förhindrade att ställa frågor kring den väpnade rymningen från där ledamotens klient alltså var inblandad. Detta är en sådan situation som jag anser bör falla inom ramen för delikatessjäv, vilket borde föranlett ledamoten att avstå från att delta. Så skedde nu inte. Enligt nuvarande ordning överlåts till den enskilde ledamoten att avgöra om det med hänsyn till politiska, etiska konsekvenser är lämpligt att delta. Det finns mot ovan beskrivna händelse enligt min mening anledning för att betona ledamöternas och partiernas ansvar för respektavstånd hålls till delikatessjäv. bör därför uttala att ledamöterna och partierna har att ta ett aktivt ansvar för att en strikt syn på jäv bibehålls. Allt annat kommer att minska allmänhetens förtroende för partiernas ambition att respektera grunderna för regler om såväl jäv som delikatessjäv.
mot · GS02K427 · 2004-10-04 00:00:00 — begär att riksdagsstyrelsen återkommer med förslag till hur inkomstgarantin för riksdagsledamöter kan avskaffas. Genom en rad beslut har villkoren för avgångna riksdagsledamöter skärpts och blivit mindre generösa. Detta har varit bra för anseende i samhället. Förutsatt att en avgående ledamot uppnått ålder och tjänstgjort av finns emellertid fortfarande en möjlighet att välja om man vill förvärvsarbeta eller inte fram till dess allmän pensionsålder uppnås. Det är en viktig princip att människor som kan förvärvsarbeta skall göra så. I egenskap av lagstiftare har uppställt detta principiella krav mot medborgarna. Inte minst av det skälet måste nu tillämpa samma krav mot sina egna ledamöter. Reglerna om den s.k. inkomstgarantin bör därför ses över med denna utgångspunkt. Rimligt vore att en översyn utgick från de villkor som på arbetsmarknaden tillämpas beträffande tillsvidareanställda.