mot · GS02K227 · 2004-09-21 00:00:00 — Fria och oberoende medier 3Medierna skall stå fria från staten3 4Nya medier bidrar till ökad frihet4 5Pressfrihetens ideal skall prägla mediernas utveckling5 6Statens roll för oberoende och fria etermedier6 10Utvecklingen av digital TV9 10.1Dyrare sändningar, begränsat frekvensutrymme och sämre täckningsgrad10 10.3Konsumenterna måste avgöra digitaliseringens framtid12 12Statens roll för pressfriheten14 beslutar att delar av , och Utbildningsradion privatiseras i enlighet med vad som anförs i motionen.1 beslutar att mottagaravgiften avskaffas i enlighet med vad som anförs i motionen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tryck-, yttrande- respektive etableringsfrihet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om public services framtida roll.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om formerna för fördelning av sändningstillstånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens roll i mediepolitiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av EU:s TV-direktiv. beslutar att det skall finnas två självständiga nyhetsredaktioner inom SVT så länge SVT förfogar över dagens kanaler.1 beslutar att koncessionsavgiften för avvecklas i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar att förändra must carry-skyldigheten i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regionala koncessioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om koncessioner för fria nationella radiokanaler samt möjligheten till lokala radiostationers nationella samverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om övergången från analog till digital TV. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tidpunkten för släckning av det analoga marknätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens roll vid teknikskiften inom medierna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utvärdering av misslyckandet med DAB (Digital Audio Broadcasting). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fördelningen av koncessioner för digitalradion. beslutar att avskaffa presstödet i enlighet med vad som anförs i motionen. 1Yrkandena 1, 2, 4, 6 och 8 hänvisade till KrU. 3Medierna skall stå fria från staten Yttrandefriheten och tryckfriheten är centrala värden i fria och demokratiska samhällen. Tankefrihet och informationsfrihet är fundamentala för bevarandet av ett fritt och öppet samhälle. En fri åsiktsbildning och fritt utbyte avkunskap, värderingar, idéer och erfarenheter av allt från forskning till granskning av makten bidrar till den dynamiksom är grunden för mänsklig utveckling och samhällelig civilisation. Av grundläggande vikt i detta sammanhang är att medier är fria från statlig styrning. Fria medier är en förutsättning för att t.ex. informations- och pressfriheten skall kunna fungera som uttrycksmedel för människors tankar och samhällsengagemang och som kontroll av den offentliga maktutövningen. I ett fritt och demokratiskt samhälle skall det råda frihet att ge ut och distribuera medieprodukter samt att fritt pröva deras ekonomiska bärkraft. Inom ramen för de tekniska begränsningarna för medier skall det vara läsarna, lyssnarna, tittarna och användarna som genom sina fria val avgör vilka medier som får egen bärkraft. Politiskt grundat godtycke och den offentliga maktens uppfattningar får inte avgöra förutsättningarna för mediernas utveckling och växtkraft. Utvecklingen innebär att gränserna mellan olika medier luckras upp. Det skärper kraven på en lagstiftning som garanterar att frihet skall gälla också för de nya medierna. Därför behövs en politik som syftar till att garantera mediernas oberoende ställning. skall vara ett land där denna utveckling är naturlig och internationellt ledande. Den svenska mediepolitiken skall syfta till mångfald, kulturell vitalitet och en öppenhet gentemot framväxten av nya medier i . En huvuduppgift för statens åtaganden på medieområdet måste därför vara att säkerställa en etableringsfrihet för nya kanaler utan att reglera deras programverksamhet. Den redaktionella självständigheten är grundläggande. Vägledande skall vara ansvaret gentemot publiken. Där utrymmet är begränsat skall koncessioner fördelas på motsvarande sätt som gjordes enligt den privata lokalradions ursprungliga regelverk, d.v.s. genom ett auktionsförfarande. I övrigt skall etableringsfrihet gälla. Vi eftersträvar ett modernt public service-tänkande, där public service - i stället för att ses som något konkurrerande - skall betraktas som en del av det samlade programutbudet. Utgångspunkterna för vilken programverksamhet som skall finansieras med offentliga medel bör formuleras på följande sätt: Public service-uppdragets kärna är att underlätta demokratins arbete genom att bidra till goda förutsättningar för en allsidig samhällsdebatt. Offentlig finansiering skall användas för program och verksamheter som kompletterar och bidrar till att utveckla programutbudet i dess helhet, både innehållsmässigt och kvalitetsmässigt. Public service-programmen skall komma alla till del. Offentligt finansierade program måste präglas av god kvalitet. Nyhets- och samhällsprogrammen skall dessutom präglas av saklighet och opartiskhet. Den redaktionella självständigheten och mångfalden är grundläggande. Kärnuppdraget bör även omfatta en spegling av hela landet och dess kulturliv. Om delar av (), () och Utbildningsradion (UR) får ett privat ägande ges dessa enheter bättre förutsättningar att agera på den förändrade mediemarknaden. Därigenom öppnas möjligheterna att konkurrera på likvärdiga villkor med andra medieföretag utan den tvångströja med definierad finansiering och fastställt uppdrag som dagens statliga ägande innebär. skapas bättre förutsättningar i den renodlade public service-verksamheten för en koncentration på kvalitet och program som ger publiken ett bredare utbud av program. Vid en privatisering skall ett spritt folkligt ägande eftersträvas. Nya finansieringsformer, nya distributionsformer, möjlighet till betaltjänster och allianser med andra mediebolag bäst genom ett breddat ägande. Med en modern definition av public service upphör motiven för en särskild mottagar-avgift. Avgiftsfinansieringen bör därför avskaffas och public service-verksamheten finansieras gemensamt av skattemedel på samma sätt som annan verksamhet vilken befinns omistlig för allmänheten. 4Nya medier bidrar till ökad frihet Den tekniska utvecklingen har inneburit - och kommer att innebära - stora förändringar i mediesamhället. Övergången från analog till digital teknik leder till stora omställningar i fråga om produktion, distribution och lagring. I takt med att bredbandsnät byggs ut kommer alltfler att kunna se TV via bredband. Med Internettekniken blir hundratals, kanske tusentals, kanaler tillgängliga för dem som har bra uppkopplingsmöjligheter. Övergången till digital teknik innebär att TV- och datatjänster kan växa ihop. Det blir möjligt att med behållning se TV på datorn respektive utnyttja TV-apparaten som pc. Med Internettekniken främjas uppbyggnaden av tillgängliga programarkiv hos kanalerna. Det innebär att människor själva kan välja vilka program och tjänster de vill hämta hem från de olika kanalerna, när de vill titta på dem och om de vill se dem på datorskärmen eller i TV-rutan. I stället för att välja mellan kanaler och tablåer kommer publiken i ännu högre grad än att välja mellan program. Kanaler och deras profil och kvalitet kommer att betyda mindre medan programmens profil och kvalitet kommer att betyda alltmer. Ny teknik och nya distributionsformer förändrar också affärslogiken. handlade det mest om vad som var tekniskt möjligt. handlar det mer om vad publiken eller delar av publiken vill ha och är beredd att betala för. Politikens roll skall därför vara att i största möjliga utsträckning värna den möjlighet till mångfald och valfrihet som följer med den nya tekniken. Utbyggnaden av det digitala marknätet är ett tydligt exempel på hur politiken i stället för att värna den möjlighet till mångfald som följer av den tekniska utvecklingen försöker motverka och kontrollera publikens valmöjligheter. Den tekniska utvecklingen ändrar också mediernas kommersiella villkor. I och med att den totala mediekonsumtionen ökar, ökar också möjligheterna till interaktiv kommunikation och information. En ökad mediekonsumtion i kombination med nya distributionsformer och ny teknik ökar också intresset för olika finansieringsformer med tyngdpunkten på publikens och användarnas varierande behov och önskemål. 5Pressfrihetens ideal skall prägla mediernas utveckling Tryck- och yttrandefriheten är hörnstenar i det demokratiska samhället. I garanteras dessa principer i grundlagen genom bestämmelser i regeringsformen (RF), i tryckfrihetsförordningen (TF) samt i yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). I 1 kap. 1 § andra stycket TF stadgas t.ex. att det skall, för en allmän tryckfrihet och till säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning, stå varje medborgare fritt att, med iakttagande av de bestämmelser som i TF är meddelade till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift meddela sina tankar och åsikter i vart ämne som helst. I 1 kap. 2 § första stycket TF respektive 1 kap. 3 § första stycket YGL finns dessutom vissa regler om frihet från censur och i 3 kap. 4 § YGL finns vissa bestämmelser om redaktionell självständighet. Informationsfriheten är central för det demokratiska samhället. Regeringsformen och tryckfrihetsförordningen garanterar varje medborgare informationsfrihet i form av frihet att inhämta och mottaga upplysningar samt att i övrigt taga del av andras yttranden. I ett demokratiskt samhälle måste staten också slå vakt om etableringsfriheten för medier. Detta är grunden för den fria pressen och skall också i största möjliga mån gälla medierna överhuvudtaget. Detta kan åstadkommas genom en lagstiftning som förhindrar restriktioner mot fri etableringsrätt som inte är betingade av tekniska begränsningar. Därigenom kan en mångfald på publikens och avsändarnas villkor uppnås. Vår utgångspunkt är att medierna skall stå fria och oberoende gentemot staten. Det är viktigt att klargöra att statens roll som aktör i mediesamhället måste präglas av återhållsamhet och begränsning för att inte stå i konflikt med mediernas frihet. Vi anser däremot att det finns motiv för att se på public service i en bredare bemärkelse så som vi ser på nationalscener inom kulturen. Public service-kanalerna skall därför inte bara ses som delar av mediesamhället utan också som viktiga institutioner i kultursamhället. Det motiverar utifrån våra utgångspunkter varför staten skall ha ett engagemang i dessa företag. Ett exempel på vikten av etableringsfrihet för nya medier är frågan om övergången till digital TV. Att regeringen låst sig vid en övergång till marksänd digital TV begränsar yttrandefrihetens förutsättningar i och med att marksänd digital TV har ett mer begränsat frekvensutrymme än övriga digitala alternativ. Regeringens låsning vid marknätet riskerar också att leda till dubbla sändningskostnader till följd av att public service-företagen måste parallellsända i det analoga och det digitala nätet . Detta utan att andelen tittare i det digitala marknätet ökar nämnvärt. Det faktum att det markbundna nätet är sämre, mer begränsat och dyrare än andra digitala alternativ innebär också att regeringens satsning på det leder till att man motverkar de krav som måste ställas på mediepolitiken: d.v.s. att verka för största möjliga utrymme för yttrandefrihet och informationsfrihet. Det begränsade frekvensutrymmet i det markbundna nätet leder till att fördelningen av frekvenser blir en politisk maktutövning med den begränsning av kanalernas och mediernas oberoende från stat och politik som detta innebär. Under vissa förutsättningar kan det dock även i ett fritt och demokratiskt samhälle vara nödvändigt att ha en lagstiftning som inskränker etableringsfriheten. Lagstiftning som innebär begränsning av yttrandefriheten i form av tillstånd och villkor för att sända program är endast tillåten enligt YGL om det finns ett behov av att på något sätt ordna användningen av frekvenserna för TV och radio för att utrymmet är begränsat. I de fall då sändningstillstånd är tillåtet bör dessa fördelas på ett sätt som minimerar statens möjlighet att styra och reglera programinnehållet. Ett auktionsförfarande utestänger ingen från möjlighet att delta och gynnar de som har ett utbud som kan förväntas nå en bred publik. Sändningstillstånden bör vara långa med goda möjligheter till förlängning för att säkra självständighet och oberoende samt för att medge långsiktiga investeringar i såväl teknik som programinnehåll. 6Statens roll för oberoende och fria etermedier anser att statens överordnade uppgift i mediepolitiken är att se till att det finns en lagstiftning som slår vakt om respekten för tryck- och yttrandefriheten. Detta förutsätter att staten verkar för att garantera största möjliga utrymme för det fria ordet inom alla typer av medier. Pressfrihetens ideal i form av etableringsfrihet och oberoende skall prägla framväxten av nya medier i lika hög utsträckning som de präglar tidningar och tidskrifter. Den svenska tryckfriheten har lett till mångfald, kulturell och vetenskaplig frihet. Den har också bidragit till de mest grundläggande förutsättningarna för det öppna samhället och för en levande demokrati, d.v.s. det fria ordet, den öppna debatten och den enskildes frihet till information. För att garantera största möjliga yttrandefrihet, tryckfrihet och etableringsfrihet i medierna skall staten se till att det finns ett regelverk med tydliga spelregler som är likvärdiga för alla. Härigenom säkerställs mediernas självständighet gentemot både staten och andra, men också en kontroll av den politiska makten på medborgarnas villkor. Det bör stå TV-bolagen fritt att förfoga över programinnehållet. Det är därför oacceptabelt att EU genom det s.k. TV-direktivet ställer krav på en viss sammansättning av programmen, som t.ex. viss andel europeiska program. Det finns ingen anledning för EU att detaljreglera vilket ursprungsland programmen i TV skall ha. EU:s uppgift är att möjliggöra en fri rörlighet för tjänster, inte att reglera vilka länder som TV-programmen får komma ifrån. Regeringen bör därför verka för att TV-direktivet avskaffas. Inom ramen för den överordnade uppgiften att se till att det finns ett regelverk som möjliggör för medier att verka fritt anser vi, som tidigare redovisats, att staten bör ha ett ansvar för att garantera publiken förekomsten av och tillgången till vissa kvalitetsprogram som annars inte skulle ges. Detta ansvar ställer andra krav i den moderna mediemiljön med en mångfald av kanaler jämfört med när radio och television var statliga monopol skyddade mot konkurrens och mångfald. En radio och TV i allmänhetens tjänst bör mot denna bakgrund koncentrera sig på att erbjuda ett programutbud inriktat på hög kvalitet som avgränsas mot vad andra aktörer erbjuder för att på det viset uppnå största möjliga sammantagna mångfald och utbud för publiken. Public service-programmen skall komma alla till del, vilket inte betyder så många tittare som möjligt vid varje givet tillfälle, utan snarare "rätt", d.v.s. motiverade och intresserade, tittare till "rätt" program. Public service-utbudet skall bidra till att vitalisera svenskt kulturliv och ge fler aktörer en möjlighet att nå en publik. Staten har att ange vilka uppgifter som skall anses nödvändiga, även om de inte är kommersiellt bärkraftiga och därför omfattas av public service. Till sådana uppgifter kan höra dramatiseringar ur det svenska kulturarvet eller det moderna kulturlivet, program för minoriteter, nyhetsrapportering som annars inte kommer till stånd samt andra högkvalitativa program gentemot olika målgrupper. Det ligger i sakens natur att det skattefinansierade public service-uppdraget kontinuerligt måste prövas i ljuset av vad andra aktörer på mediemarknaden erbjuder. Värnandet av svenska språket skall vara en huvuduppgift. Medielandskapet förändras i snabb takt. Olika medier konvergerar som både möjligheterna att kommunicera och att ta emot information ökar. Det aktualiserar åter frågan om hur pressfrihetens ideal och informationsfriheten fullt ut skall kunna prägla de nya medier och kommunikationsvägar som växer fram. Den enorma ökning av programutbudet som skett sedan monopolets dagar innebär en förändring av de krav som public service måste leva upp till. Public service är inte längre bara ett alternativ till tryckta skrifter, utan även till det utbud av program som kommer från fristående TV-kanaler och radioföretag. Förekomsten av andra program är inte någon nackdel om public service-sändningarna syftar till att erbjuda publiken största möjliga valfrihet och ett brett, kompletterande programutbud. Tvärtom innebär det att man nu kan koncentrera sig på program av hög kvalitet som ökar bredden i det samlade programutbudet, men som tidigare med en gammaldags inställning har ansetts vara för dyra. Eftersom public service skall finansieras med allmänna medel måste dess verksamhet präglas av kvalitet.Genom att för TV koncentrera uppdraget till en kanal och för radio till två, förbättras möjligheterna att göra kvalitetsprogram. Vi anser därför att en av SVT:s och två av SR:s kanaler bör privatiseras. På motsvarande sätt bör Utbildningsradion privatiseras. Eftersom public service skall präglas av redaktionell mångfald bör det finnas två självständiga nyhetsredaktioner så länge SVT förfogar över dagens två kanaler. Dessa nyhetsredaktioner skall vara självständiga inom företaget. Öppenhet för ny teknik och enskilda aktörers etableringsfrihet bör minska värdet av det privilegium som tilldelats vad gäller reklamfinansierade marksändningar. På motsvarande sätt bör de särskilda krav som ställs på i form av koncessionsavgift och krav på programinnehåll avvecklas. Staten bör inte ställa krav på fria och oberoende mediers programutbud eller innehåll. Enligt den s.k. must carry-regeln är kabel-TV-företagen skyldiga att utan avgift, i kabelnäten distribuera ett antal program som sänds med tillstånd av regeringen. Det finns enligt vår mening inte någon anledning att ålägga kabelägare att kostnadsfritt distribuera kommersiella program. Det kan vidare ifrågasättas om dagens omfattande must carry-skyldighet är förenlig med bestämmelserna i 3 kap. 1 § 2 stycket YGL som stadgar att det i lag får meddelas föreskrifter för en nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till en allsidig information. Kravet på allmänhetens tillgång till allsidig information måste dock rimligen anses vara tillgodosett genom att must carry-skyldigheten begränsas till public service-kanalerna och . Som public service-kanaler är det deras uttryckliga uppdrag att tillhandahålla en allsidig information. Mot bakgrund av detta kan det inte anses befogat att utsträcka must carry-skyldigheten till andra kanaler för att tillgodose informationsbehovet. Must carry-regeln bör i stället begränsas till att omfatta enbart de licensfinansierade public service-kanalerna och . Staten bör genom regionala koncessioner ge olika möjlighet att, redan i det analoga nätet, börja sända med olika delar av landet som sändningsområden. TV-bolag som växer fram ur en sådan process skall kunna genomföra nationella sändningar genom samarbete. Varken ett nytt avtal för eller för något annat fristående programbolag skall innehålla särskilda av staten reglerade program- och reklamvillkor. TV- kanaler som väljer att med digitala sändningar distribuera från bör heller inte av ovanstående skäl behöva leva upp till några krav på programinnehåll och reklamtid än vad som framgår av annan lagstiftning. Förbudet mot nationella kommersiella radiokanaler inverkar negativt på utbudet för lyssnarna. Underlaget för att satsa på kvalitet och kvalificerade programkoncept urholkas genom att varje radiostation begränsas till ett litet sändningsområde. Privata lokalradiostationer har därigenom ett för litet publikunderlag för att kunna utveckla programutbudet. Detta motverkar möjligheten till mångfald och undandrar därigenom lyssnarna chanserna till en högkvalitativ rikstäckande kanal, som de befintliga, statliga, rikstäckande radiokanalerna inte utsätts för någon heltäckande konkurrens alls. Vi anser mot denna bakgrund att koncessioner för fria nationella radiokanaler skall erbjudas. De privata lokala radiostationerna skall ges möjlighet att inom nätverk samverka nationellt om olika delar av programutbudet. Härigenom skapas möjlighet till kvalitetskanaler som riktar sig mot olika delar av publiken men som kan nå tillräckligt underlag för att finansiera ett fördjupat programutbud. Det bör vara upp till de enskilda radiostationerna och de fristående kanalerna att själva bestämma över reklamsändningarnas omfattning och frekvens. Det finns ingen annan än de själva som har större anledning att ta hänsyn till publiken för att kunna behålla den och därmed finansieringen av utbudet. Tillstånd till fria radiostationer skall präglas av den vikt som lokal radio spelar för ett samhälle och för en region. Det ansvar som med nuvarande kanalutformning har att täcka landets olika delar är stort. 10Utvecklingen av digital TV Den tekniska utvecklingen har nått långt när det gäller distribution av TV. En övergång från analog till digital teknik har inletts. De flesta bedömare är överens om att den framtida distributionen av TV kommer att ske digitalt. Den nya tekniken innebär nya möjligheter till mångfald och interaktivitet, framförallt till följd av ett ökat frekvensutrymme. Digital TV kan antingen sändas i marknät, via satellit, kabel eller bredband. Frekvensutrymmet varierar dock väsentligt till följd av distributionssätt. I det förestående teknikskiftet har regeringen av olika orsaker förordat en övergång till marksänd digital TV, bl.a. för att det är lättare att kontrollera utbudet i ett markbaserat nät men också med motiveringen att det är nödvändigt med marksänd digital TV för att nå samtliga hushåll. Regeringen har valt den digitala distributionsform som har störst begränsningar, som saknar förutsättningar för ömsesidig kommunikation och som är dyrast. Publiken får betala ett högt pris för att den politiska makten skall kunna kontrollera utbudet. Regeringens ensidiga satsning på marknätet för digital TV är också behäftad med andra brister. Höga kostnader, relativt få tittare, kraftiga förseningar och orealistiska planer har gjort att de miljarder kronor projektet kostat framstår som bortkastade pengar. Resultatet visar också att det plan- och kommandotänkande som präglat projektet och planering passar sällsynt illa för nya medier. Regeringens låsning vid marknätet tvingar många konsumenter till den distributionsform som har lägst kapacitet och sämst utrymme för interaktivitet. För att kunna fortsätta se TV när de analoga sändningarna upphör måste tittarna skaffa ny teknisk utrustning, antingen en ny TV-apparat med inbyggd mottagare för digital TV eller en särskild digital-TV-box. De billigaste boxarna kostar . Det räcker emellertid oftast inte med endast en box per hushåll. Många hem har mer än en TV-apparat och det behövs en box för varje TV-apparat och ytterligare en om man har en video- eller dvd-spelare. Det blir med andra ord en betydande investering för de svenska hushållen. För många hushåll är den minsta nödvändiga investeringen om en stor utgift för att kunna fortsätta använda TV-apparaten. Regeringens val att satsa på det digitala marknätet blir en mycket dyr affär för de svenska TV-tittarna, inte minst då kostnaderna för digitaliseringen redan är höga för skattebetalarna.