mot · GS02So394 · 2004-09-27 00:00:00 — Detta bör ges regeringen till känna. Regeringens kampanj mot privata sjukhus vittnar om otillräcklig medvetenhet om hälso- och sjukvårdens verkliga problem, något som bekräftas av remissvaren på departementspromemorian om privata aktörer inom sjukvården, den s k stopplagen. De sjukhus som överförts i privat drift visar i huvudsak bättre resultat än de offentligt drivna, och kunder och personal är mer nöjda. Regeringens agerande strider mot intentionerna i den nationella planen för hälso- och sjukvården där ökad mångfald lyfts fram som ett av målen. Risken är att mångfald och entreprenörskap även i primärvård, äldreomsorg och övriga offentliga sekorn misskrediteras. Om regeringen gör proposition av förslaget är det anmärkningsvärt och väcker frågan om remissförfarandets trovärdighet om ändå inget avseende fästs vid remissinstansernas uppfattningar. En stopplag kränker också landstingens rätt till självstyre. 10.2Lättare att få F-skattsedel Sjukvårdspersonal med entreprenörsambitioner möter flera svårigheter på vägen mot det egna företaget. De är bland annat beroende av att de blivande uppdragsgivarna är villiga att ingå ett samverkansavtal. Eftersom själva antalet uppdragsgivare inom vården och omsorgen är få, blir det problem med att erhålla en F-skattsedel. Näringsverksamhet föreligger enligt 21 § kommunalskattelagen när verksamhet bedrivs i vinstsyfte yrkesmässigt och självständigt. Självständighets- och vinstkriterierna avgör om inkomsterna ska hänföras till tjänst eller till näringsverksamhet. Antalet uppdragsgivare och självständigheten gentemot dessa är av betydelse vid bedömningen. Regelverket hindrar således sjuksköterskor att starta eget, eftersom det i stort sett endast finns två uppdragsgivare: landsting och/eller kommun. Konsekvensen blir att den blivande företagaren har svårt att få F-skattsedel på grund av att självständighetskriteriet inte anses uppfyllt. Det behövs ett undantag för alternativa vård- och omsorgsproducenter så att självständighetskriteriet tillämpas på ett rimligt sätt vid ansökan om F-skattsedel. framför detta krav i annan motion. 10.3Uppdelad upphandling och utmaningsrätt förespråkar uppdelad upphandling som gör det möjligt för små entreprenörer att delta i konkurrensutsättning av offentlig verksamhet. Förbättrade möjligheter att ställa miljökrav i upphandlingen stärker också lokala entreprenörers möjligheter att konkurrera. Vidare vill införa utmaningsrätt för anställda i offentlig sektor som vill ta över driften av den egna enheten. Om en sådan utmaning är mer effektiv än den nuvarande driften, bör den som regel beviljas. Vad som ovan anförts om utmaningsrätt bör ges regeringen till känna. 10.4Revidera lagen om offentlig upphandling Ett ökat inslag av privata och alternativa vårdgivare hämmas av lagen om offentlig upphandling. Dess krav pååterkommande upphandlingar kan medföra att önskad kontinuitet äventyras. Korta avtal på två medför ett högt risktagande och att vårdgivaren tvingas till alltför snabba avskrivningar på investeringar. För ett stort vårdbolag kan denna osäkerhet måhända hanteras, men för en småföretagare inom vård- och omsorgssektorn ter sig hotet att plötsligt stå utan avtal mycket avskräckande. Även från landstingssidan önskas en större kontinuitet. Dagens system för upphandling enligt lagen om offentlig upphandling är också alltför fokuserat på priset och det gynnar de stora vårdbolagen. Parametrar som kvalitet, kompetens, kontinuitet, flexibilitet, patient- och lokalkännedom måste i större utsträckning vägas in vid upphandlingen. Vidare bör förutsättningarna för "avknoppning" till nya företagsbildningar förbättras. För att stimulera anställda inom den offentliga hälso- och sjukvården att ta över verksamheter och driva dessa i egen regi bör direktupphandlingen underlättas eller att de på annat sätt kan få ett första kontrakt. Lagen om offentlig upphandling bör revideras så att längre avtalsvillkor och något större utrymme för andra bedömningskriterier än priset kan uppnås. Den svenska upphandlingslagstiftningen är i vissa avseenden mer långtgående än vad EU:s direktiv kräver. I den mån EU-direktivet står i vägen för en tillräcklig anpassning måste regeringen väcka frågan i EU-sammanhang så att direktivet kan justeras. Vad som ovan anförts om en revidering av lagen om offentlig upphandling bör ges regeringen till känna. 10.5Rättvisa regler för mervärdesskatt För att uppnå konkurrensneutralitet mellan den privata och offentliga tandvården är det av största vikt att rätta till den obalans som orsakas av mervärdesskattereglerna. En första åtgärd är att ställa krav om särredovisning för folktandvårdens verksamhet. anser att särredovisning av folktandvårdens verksamhet är en viktig del för att uppnå målet om konkurrensneutralitet. Detta bör ges regeringen till känna. 10.6Avskaffa åldersgränsen för privata vårdgivare fattade beslut om att höja åldersgränsen för rätt till offentlig ersättning för läkare och sjukgymnaster till med möjlighet till fortsatt förlängning efter särskild prövning. Ett liknande beslut för tandläkare och tandhygienister fattades under /03. vill emellertid helt avskaffa åldersgränsen och utsträcka beslutet till att även omfatta läkare och sjukgymnaster. Prövning av lämplighet kan likväl ske individuellt inom ramen för tillsynsansvar. Att förvägra de mest erfarna läkarna att, om de såönskar, få fortsätta att praktisera sitt yrke i ett läge där det råder brist på läkare är både resursslöseri och åldersdiskriminering. Åldersgränsen bör avskaffas, också vad gäller ersättning för privatpraktiserande läkare m.fl. Vad som ovan anförts om åldersgränsen bör ges regeringen till känna. Den snabba läkemedelsutvecklingen ger växande möjligheter att bota sjukdomar. Av såväl kostnads- som hälsoskäl är det dock viktigt att undvika en övermedikalisering av sjukvården. Enligt en rapport av och kan felanvändning av läkemedel medföra kostnader på för den svenska vården. Enligt uppgift har en studie i visat att av dem som avlider på sjukhus, avlider på grund av läkemedel. Växande läkemedelskostnader är också ett hot mot läkemedelsförmånen. Aktiva insatser i med läkemedelsgenomgångar hos de äldre visade på potentialen av ett medvetet uppsökande arbete och har fått efterföljare på andra håll i landet. Felanvändning av läkemedel medför hälsorisker och leder till onödiga kostnader för såväl patienten, hälso- och sjukvården som för samhället. Samarbetet mellan vårdpersonal och apotekspersonal behöver stärkas. Patientens förståelse för sin egen medicinska situation och hennes eller hans möjligheter att få tillgång till kunskap om läkemedel och deras effekter är en viktig resurs. Systemen för att samordna information om läkemedelsförskrivning måste utvecklas för att undvika felmedicinering, så att olika läkemedel inte motverkar varandra och så att biverkningar minimeras. anser att ett nationellt patientregister bör inrättas där de läkemedel en patient använder sig av ska framgå. Registret ska kunna användas av behörig medicinsk och farmaceutisk personal som arbetar med personen. Personens deltagande i registret ska dock kräva personens samtycke. Vad som ovan anförts om inrättandet av ett patientregister bör ges regeringen till känna. 11.2Utbildning av personal och konsumenter Kontinuerlig fortbildning och information av förskrivare, hälso- och sjukvårdspersonal och konsumenter om läkemedelsförskrivning och eventuella biverkningar av läkemedel är viktig för att öka kvaliteten och kostnadseffektiviteten i läkemedelsanvändningen. Hälso- och sjukvårdspersonal som skriver ut läkemedel måste kritiskt kunna granska förskrivningen av läkemedel och på så sätt se till att patientperspektivet alltid blir utgångspunkten. Vad ovan anförts om kontinuerlig vidareutbildning för förskrivare, hälso- och sjukvårdspersonal och konsumenter bör ges regeringen till känna. För att säkra regelbunden fortbildning av förskrivare och hälso- och sjukvårdspersonal har man i infört en modell som innebär att samtliga läkemedelsföretag avsätter finansiella medel till en särskild fond för fortbildning. Genom en sådan typ av gemensam fond där alla läkemedelsföretag tar ett samlat ansvar för fortbildning läggs en grund för långsiktig hållbarhet inom läkemedelsindustrin, där patientperspektivet blir den självklara utgångspunkten. Det skulle också minska risken att läkare kommer i någon form av beroendeställning till enskilda läkemedelsföretag. Ett sådant system bör även prövas i . Detta bör ges regeringen till känna. 11.4Systematiska studier på olika grupper Kvinnoperspektivet är starkt eftersatt inom hälso- och sjukvården. Trots vetskapen om skillnader i ämnesomsättningen mellan kvinnor och män behandlas de lika i bl. a. kliniska studier. Då männen inte har några störande hormoncyklar har resultaten ansetts lättare att tolka. Detta innebär att de som faller utanför riskerar feldosering med biverkningar. Då de äldre utgör den största användargruppen och är överrepresenterade i statistiken över skador på grund av läkemedel, är även de en grupp som måste prioriteras vid utökad forskning på läkemedel. Även barnperspektivet saknas inom den kliniska läkemedelsforskningen. Då de är i ständig utveckling blir det extra viktigt att de kliniska studierna av läkemedel även sker på olika åldersgrupper. Områden där det är särskilt angeläget att utveckla fler barnläkemedel är mot bland annat övervikt, lever- och tarmsjukdomar och smärta. ställer sig därför bakom EU:s senaste förslag om att ytterligare stimulera läkemedelsforskningen för barn. De systematiska studierna kring läkemedelseffekter på olika grupper bör utökas, så att läkemedelsbehandlingarna blir säkrare och risken för onödiga skadeverkningar minskar. Detta bör ges regeringen till känna. kasseras enorma kvantiteter läkemedel. I diskuteras hälsohotet från läkemedelsrester. Antibiotika kan vara svårt att bryta ner; detta kan i vissa fall leda till att rester av antibiotika finns i dricksvatten och livsmedel som i sin tur påverkar överkänsliga personer. har det skett en ökning av användandet av hormonella läkemedel, vilket alltmer ses som ett miljöproblem. Östrogena ämnen som kommer ut i våra sjöar och hav påverkar fiskens reproduktionsmöjlighet. Vissa narkosgaser har visat sig medverka till nedbrytning av ozonskiktet. Enligt är det angeläget att öka kunskapen och kontrollen av läkemedel ur miljösynpunkt. Regeringen bör därför återkomma med ett åtgärdsprogram om läkemedel ur miljösynpunkt. bör hos regeringen begära förslag om ett åtgärdsprogram mot läkemedels negativa miljöeffekter. är det enda land i hela som har monopol på apoteksverksamhet. Runt om i vårt land är apotekstätheten låg, och bor man på landsbygd kan det vara långt till närmaste apotek. Statliga utredningar visar att det finns stora välfärdsvinster med att avskaffa monopol och istället ge licensierade butiker och apotek möjlighet att kunna sälja såväl receptbelagda som receptfria läkemedel. En avmonopolisering av kommer leda till ökad tillgänglighet samt lägre läkemedelskostnader för den enskilde. anser att Apoteksbolagets monopol bör avvecklas. Detta bör ges regeringen till känna. har en internationellt framstående medicinsk forskning. Dessvärre befinner den sig i ett kritiskt skede som mycket väl kan medföra att denna gynnsamma position äventyras till stor skada såväl för samhällsekonomin som för den svenska hälso- och sjukvårdssektorn. Den medicinska forskningen är i hög utsträckning beroende av att privata finansiärer investerar stora FoU-medel i samarbete med utbildningsväsendet. har emellertid detta intresse avmattats på grund av ökad internationell konkurrens och uppfattningen att staten inte tar sin del av ansvaret. För den svenska medicinska spetsforskningen är ett ökat statligt engagemang en överlevnadsfråga. återkommer med förslag på detta område i den utbildningspolitiska motionen och i budgetmotionen. Vid sidan av generellt förstärkta anslag till den medicinska forskningen vill särskilt lyfta fram ett antal områden som bör ges ett ökat fokus. Det gäller bl. a. folkhälsoforskningen, evidensprövning och analys av alternativ och komplementärmedicin. framförde under förra riksdagsåret en rad yrkanden om alternativ- och komplementärmedicinen (motion 2003/04:So343). Vi föreslog en utredning av alternativmedicinska metoder, att () skulle få i uppdrag att utforma förslag till hur alternativmedicinska metoder kan utvärderas, uppbyggnad av ett nationellt , ökade möjligheter för individen att välja behandlingsmetod samt förbättrade möjligheter för medicinsk personal att använda medicinska behandlingsmetoder. Dessa yrkanden har ännu inte behandlats och därför kvarstår våra krav oförändrade. Ett drygt decennium efter den stora psykiatrireformen är det uppenbart att allt inte har gått som vi önskade. Vårdplatserna i psykiatrin har skurits ned alltför mycket och vårdtiderna förefaller ha kortats i linje med ambitionerna i den "vanliga" sjukvården. För många har visserligen reformen medfört höjd livskvalitet och bättre möjligheter till rehabilitering. I vissa fall har inte nya gruppboenden som ersättning för tidigare slutenvårdsplatser byggts ut i tillräcklig omfattning För många har därför följderna blivit ensamhet, förvärrad sjukdom, brottslighet, alkohol- och drogmissbruk och hemlöshet. har tidigare framfört att det finns ett behov av en bättre helhetssyn på frågor om social utslagning, psykiska funktionshinder och alkohol- och drogberoende. Vi välkomnar att regeringens psykiatrisamordnare har tagit upp detta perspektiv. I den offentliga debatten kan man ibland få intrycket att problemet är att farliga människor inte interneras i psykiatrin. Huvudproblemet är emellertid att personer som faktiskt vill ha och söker vård, bl. a. därför att de vet att de kan vara farliga för sin omgivning, inte ges den hjälp de behöver. De öppna mottagningarna har bristfälliga resurser och även om köerna till exempelvis barn- och ungdomspsykiatrin har minskat är behovet fortfarande större än tillgången på hjälpinsatser. Sparkrav och platsbrist kan ha bidragit till att psykiatrin i allt för hög grad dragits med i den somatiska vårdens strävan att förkorta vårdtiderna. Det behövs en tydligare definition av begreppet utskrivningsklar för psykiatrin. Det största problemet för en välfungerande vård, omsorg och rehabilitering av psykiskt funktionshindrade och andra personer med psykisk ohälsa är de stora bristerna i samarbetet mellan psykiatrin, missbrukarvården, m.m. Efter utskrivning från slutenvård finns det ofta ett behov av uppföljning som inte tillgodoses. Ansvaret för detta åvilar men också psykiatrins öppenvård. Ansvarsfördelningen måste förtydligas på samma sätt som skett för äldrevårdens del. Rehabiliteringsinsatserna kring psykiskt sjuka och funktionshindrade måste stärkas. föreslår i en annan motion att ska anslås för att användas som insats i finansiell samordning för rehabilitering av psykiskt sjuka och funktionshindrade. Det skulle ge en kraftig injektion till ökat samarbete mellan socialtjänst, psykiatri, försäkringskassa och arbetsförmedling. anser att användningen av så kallat mellantvång för psykiskt funktionshindrade eller personer som är utskrivna från rättspsykiatrisk vård måste öka. Mellantvång innebär att individens frihet villkoras mot att hon eller han följer behandlingsplanen, t.ex. vad gäller medicinering. Om individen inte följer planen ska han eller hon kunna tvångsomhändertas på nytt. Lagen om tvångsomhändertagande av psykiskt sjuka ger redan sådana möjligheter men en kombination av resursbrist, dålig samordning av resurser och vårdideologiska föreställningar tycks ha medfört att dessa inte tas tillvara. Det kan emellertid krävas ytterligare förtydliganden i lagstiftningen. Vid bedömningen om tvångsomhändertagande är motiverat fästs stor vikt vid om personen är en fara för sig själv. Däremot ställs högre krav om personen ska skrivas in på grund av att han eller hon är en fara för andra. Enligt uppfattning bör tvångsvård och mellantvång kunna tillämpas i fler fall där personen också bedöms vara en fara för sina anhöriga eller för allmänheten och att tillgodose detta behov bör vara en utgångspunkt vid en översyn av lagstiftningen. Vad som ovan anförts om behovet av en översyn av lagen om vård av psykiskt sjuka i syfte att precisera begreppet utskrivningsklar, förtydliga ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting, öka användningen av mellantvång samt tillgodose allmänhetens och anhörigas skyddsbehov bör ges regeringen till känna. framförde under föregående riksdagsår en rad yrkanden inom tandvårdsområdet (motion 2003/04:So343) vilka ännu inte behandlats varför de inte framställs på nytt. De handlade om: utvärdering av äldrereformen inom tandvården, att avgifterna för tandvård bör harmoniseras med hälso- och sjukvårdens avgifter, förstärkningar av högkostnadsskyddet till att omfatta även omfattande tandvårdsbehov oberoende av ålder, särskilda insatser av förebyggande tandvårdsarbete för barn och ungdomar med föräldrar av utländsk härkomst samt ökning av grundbeloppet för barns och ungdomars tandvård.