mot · GS02MJ504 · 2004-10-05 00:00:00 — 4Uthålligt skogsbruk i Sverige3 7.4Avsättning av skogsmark till skydd för biologisk mångfald6 7.5Prioritera en träffsäker inventering7 7.6Skogsmark som inte brukas8 7.8Luftföroreningar och kalkning av mark9 9.4Skogsavverkning i samband med köp som hävs12 15Nej till EU-gemensam skogspolitik14 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om statens uppgift beträffande utvecklingen av skogsnäringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om privat och statligt ägande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om balans mellan miljö- och produktionsmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om skogscertifiering. begär att regeringen återkommer med förslag till ändring av jordförvärvslagen i syfte att bevara balansen mellan olika ägarkategorier.1 begär att regeringen återkommer med förslag till ändring av jordförvärvslagen så att det ej blir tillåtet för köparen att avverka skog innan köpet vunnit laga kraft eller förvärvstillstånd erhållits.1 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av 10 § skogsvårdslagen i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att prioritera forskningen kring trä och träanvändning.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall motsätta sig en gemensam skogspolitik inom EU. 1Yrkandena 5 och 6 hänvisade till BoU. 2Yrkande 8 hänvisat till NU. Skogsbruket och den därmed sammanhängande förädlingsindustrin är en viktig svensk basnäring och är den bransch som svarar för de största nettoexportinkomsterna i vårt land. För att svenskt skogsbruk och svensk skogsindustri ska kunna utvecklas krävs övergripande långsiktiga och hållbara spelregler som befrämjar såväl produktions- som miljömål. Det är angeläget att dessa mål samspelar vid utformningen av den övergripande skogspolitiken. Skogsvårdslagen, där miljö- och produktionsmål jämställs, bygger på förvaltarskapstanken, ett ansvarstagande som skogsbrukare har att ta för kommande generationer. Lagen är utformad för att ge skydd åt den biologiska mångfalden som virkesförsörjningen skall vara säkrad för den svenska skogsindustrin. Denna lagstiftning har bara gällt , i skogens omloppstid. Den senaste tidens utveckling visar att en grundlig översyn av den svenska skogspolitiken är nödvändig. Efterfrågan på träprodukter är stor i det moderna samhället. Virkesförbrukningen i massafabriker, sågverk och värmeverk har kontinuerligt ökat . har förbrukningen ökat med . Mycket talar för att denna utveckling kommer att fortsätta. En översyn av den svenska skogspolitiken är därför nödvändig. Det är beklagligt att den utlovade skogspolitiska propositionen enbart blev en skrivelse . Det är dock ett fall framåt att en utredning om en översyn av skogspolitiken tillsatts. Virkesförbrukningen i har kontinuerligt ökat i sågverk och massabruk, men också i energisektorn. Denna utveckling har accelererat . har förbrukningen ökat med som en följd av att produkter från träråvara i allt större omfattning används i det moderna samhället. Klimatpolitiken och ambitionen att öka användningen av trä leder sannolikt också till ökad efterfrågan på virke som biobränsle. Mängden avverkad skog i har en långsiktigt uppåtgående trend. var avverkningen i den högsta någonsin, . Det var ändå inte tillräckligt för att med inhemsk råvara täcka det totala behovet, vilket hade krävt en avverkning på . För beräknas potentialen till . Därefter, fram till nästa sekelskifte, uppskattas potentialen bli i medeltal . Efterfrågan bedöms dock fortsätta öka åtminstone framåt, vilket innebär att virkesförbrukningen kommer att överstiga avverkningspotentialen. För att det svenska skogsbruket ska vara hållbart får inte den årliga avverkningen överstiga avverkningspotentialen. En nödvändig åtgärd för att höja avverkningspotentialen med bibehållna miljöhänsyn är att eliminera de uppenbara brister som finns i dagens skogsbruk, redovisade i den senaste utvärderingen av svenskt skogsbruk (2001). En fjärdedel av den återbeskogade arealen uppfyller inte skogsvårdslagens krav. Exempelvis är en miljon hektar ungskog i akut behov av röjning, och nyplanteringen släpar efter med . Den årliga arealen skog som röjs har ökat , men inte på den statligt ägda marken. Staten är sämre på röjning än både skogsbolagen och de privata ägarna. Regering och riksdag har tidigare markerat samstämmighet i synen påägarstrukturen i det svenska skogsbruket vilket inneburit att det enskilda ägandet ska stimuleras i förhållande till ett ökat storbolagsägande. Även fortsättningsvis bör det enskilda ägandet i svenskt skogsbruk främjas. anser att staten bör sälja ut de företag som är verksamma på den konkurrensutsatta marknaden, däribland . Delar av markinnehavet bör dock behållas för att användas till åtgärder för att bevara den biologiska mångfalden. Det finns i de flesta fall nya ägare som kan driva verksamheten minst lika bra. anser följaktligen att statligt ägande av den produktiva skogsmarken inte är ett primärt intresse. Enskilda skogsägare och privata bolag kan bruka skogen miljö- och tillväxtsmässigt lika bra som staten och därför finns ingen anledning för staten att konkurrera om ägandet av produktionsskog. Statens uppgift är att ta hand om områden med höga naturvärden som undantas brukning samt att införskaffa och hålla viss produktionsmark som bytesvara när allmänintresset kräver att privata skogsägares marker kan brukas. Behovet är störst i , där mer mark behöver skyddas. Delmål 1 i miljökvalitetsmålet Levande skogar stadgar att900 skyddsvärd skogsmark ska undantas från skogsproduktion . I och med de frivilliga avsättningarnas storlek kan detta delmål anses vara uppnått. Regeringen menar att av den avsatta marken bör utgöras av naturreservat, av biotopskydd och av naturvårdsavtal. , som har en större tilltro till markägarnas kompetens och engagemang, anser att en större andel kan utgöras av naturvårdsavtal och frivilliga avsättningar. svarar för beslut om köp och intrångsersättning för att bevara skogsmark som naturvårdsreservat. Utredningar och nyckelbiotopsinventering har visat att det finns behov att skydda mer värdefull skogsmark, särskilt i . Kontrollinventeringen av nyckelbiotoperna visar, enligt definition, att kan klassas som nyckelbiotoper. Så mycket som halva den arealen kan vara objekt . Sådana objekt kan skogsvårdsstyrelserna inte följa upp utan det blir då en fråga för länsstyrelserna. I många fall anser länsstyrelserna att objekten inte är tillräckligt värdefulla för att göra dem till reservat. har mark, varav produktiv skogsmark, skyddats genom reservatsbildning. har ansvaret att peka ut, avgränsa och besluta om biotopskydd på skogsmark enligt 7 kap. 11 § . Skyddet omfattar endast mindre områden av 19 st definierade skogsbiotoper. Skogsvårdsstyrelserna påbörjade arbetet med biotopskydd under /94. Biotopskydd används i första hand i en akut situation där det är uppenbart att den värdefulla biotopen kan komma att avverkas. Medelareal för beslutade biotopskydd är . Totalt utgör biotopskyddade områden drygt 10 000 hektarproduktiv skogsmark. Naturvårdsavtal är ett civilrättsligt avtal som tecknas mellan staten genom och en skogsägare i syfte att bevara och utveckla ett områdes naturvärden. Naturvårdsavtal är ett viktigt komplement till naturreservat och biotopskydd. Avtal används i regel på andra typer av områden än vad som kan komma i fråga för biotopskydd. Avtalen tecknas vanligen för en period . , varav 21 000 hektarproduktiv skogsmark, har skyddats genom naturvårdsavtal. Frivillig avsättning av skogsmark är enligt en viktig del i upprätthållandet av levande skogar. Regeringens målsättning är att ytterligare 900 000 hektarskyddsvärd skogsmark ska undantas från skogsproduktion . Av detta uppskattas statens ansvar för skydd till , resten utgörs av frivilliga avsättningar. Skogsägarna har visat stort intresse för att skydda värdefull skog, men det är ändå viktigt att slå fast att det är skogsägaren som definierar frivilliga avsättningar av mark. Det går inte att få bred förståelse för miljöpolitiken om staten betraktar frivilligt arbete som något som kan kommenderas fram. När regeringen nu höjer målsättningen måste den praktiska politiska konsekvensen bli att staten är beredd att genom utbildning och rådgivning underlätta för markägaren att fatta beslut om hur marken ska nyttjas. Skogsbrukets frivilliga avsättningar av skogsmark i form av hänsynsområden har ökat från 230 000 hektarår 1998 till 990 000 hektarår 2002. Därigenom har de frivilliga avsättningarna ensamma uppfyllt det kvantitativa arealmålet. För att garantera rättssäkerheten och för att få en bred förståelse för miljöpolitiken behöver staten en komplett och anpassad strategi för markavsättningarna och hur olika miljövärden bäst kan bevaras. Nya arbetsmodeller för områden med många naturvärden behöver utvecklas. Det är angeläget att även skydd av mark får en mångfald och att det finns en statlig öppenhet för att arbeta med kombinationer av hänsyn, avtal, biotopskydd och reservat. De statliga ersättningsmedlen bör prioriteras till naturvårdsavtal i högre grad än . Avtalen har nära nog kommit bort i myndigheternas hantering av markavsättningar. Om stora områden ska undantas från traditionellt skogsbruk bör detta i första hand ske på statens mark så att den privata äganderätten bevaras och skogsägarens utkomstmöjligheter inte försämras. Vidare måste myndigheterna använda sig av statens mark för markbyten. 7.4Avsättning av skogsmark till skydd för biologisk mångfald Anslaget 34:3 Åtgärder för biologisk mångfald hade ett utfall på . I budgeten för anslogs , men med villkoret att högst får betalas ut . Den praktiska fördelen av detta arrangemang undandrar sig vår förståelse. För skapas otydlighet och oklarhet om vilka pengar man kommer ha att röra sig med framöver, vilket i viss mån är en olägenhet i myndighetens planering. anser att det är olyckligt att på detta sätt skapa förvirring kring anslagens innebörd. Principen bör vara att den summa som ska användas för ett visst ändamål under ett visst år skall anslås i budgeten för detta ändamål och detta år. får därför anse att anslaget 34:3 för uppgick till . uppger att av dessa kommer att användas för inköp och intrångsersättning av reservatsmark som undantas från produktivt skogsbruk. Kostnaden för inköp/intrångsersättning per hektar varierar mellan olika skogstyper, men är i regel omkring högre än motsvarande kostnad för undantag genom naturvårdsavtal . Naturvårdsavtal innebär att skogen undantas från produktivt skogsbruk . Ersättningen till markägaren motsvarar inte produktionsbortfallet. ansvarar för köp och intrångsersättning medan ansvarar för naturvårdsavtal. föreslår därför en omfördelning som innebär att tillförs för detta ändamål som budget för skydd av skogsmiljön reduceras. föreslår att ersättning ej ska utgå för reservatsbildning på statlig mark (främst mark som tillhör ). Denna mark utgör av skogsmarken. Genom att bilda reservat på statlig mark bör kunna spara på utebliven ersättning. Miljömålet om bevarande av biologisk mångfald konkurrerar delvis med det nationella ekonomiska intresset att upprätthålla en hög produktivitet i den svenska skogen. Skogsnäringen är en viktig arbetsgivare i glesbygden. Naturvårdsåtgärderna måste därför stämmas av mot konsekvenserna för skogsbrukets produktionsmål. bedömer att en totalöversyn av skogspolitiken behöver göras, där en avvägning görs mellan produktions- och miljömål. En sådan avvägning bör vara väl underbygd och beakta studier av olika skogsområden som skyddas genom statliga markköp eller frivilligt ingångna skogsvårdsavtal. Enligt budgetpropositionen har länsstyrelserna inte hunnit bilda naturreservat enligt i den takt som områdena köpts eller intrångsersättning avtalats. anser därför att det är lämpligt att något sakta in på takten i avsättningarna av mark. Syftet med skyddandet av värdefulla biotoper är inte primärt deras legala status, utan deras faktiska tillstånd. För skyddsvärda områden som inte hotas av avverkning bör man kunna vänta med inköp eller intrångsersättning. Sammantaget bedömer att det är väl avvägt att i förhållande till regeringens förslag för anslå mindre till anslaget 34:3 Åtgärder för biologisk mångfald och mer till anslaget 41:2 Insatser för skogsbruket. 7.5Prioritera en träffsäker inventering vill nu prioritera en träffsäker inventering av den svenska skogen så att de mest skyddsvärda områdena kan identifieras och bli föremål för skyddsåtgärder. Definitionen av nyckelbiotoper måste ses över och skogsvårdsstyrelserna bör ges i uppdrag att prioritera mellan de identifierade nyckelbiotoperna. Avsatta skogsområden måste konsolideras och resultaten av avsättningarna måste utvärderas. Slutsatser måste dras inför det fortsatta arbetet med att bevara den biologiska mångfalden i den svenska skogen. Efter det att nyckelbiotops- och sumpskogsinventeringarna fullföljts har det visat sig att samarbetet mellan länsstyrelserna och skogsmyndigheten om avsättningar av större nyckelbiotoper inte fungerat i vissa regioner. Skogsägare upplever att myndigheter hänvisar till varandra och att det saknas en tydlig motpart. Den administrativa hanteringen av nyckelbiotoper, inklusive information och samråd med markägare, behöver också bli mer flexibel. Staten måste ta ansvar för att det administrativa arbetet förblir rättssäkert. om miljö- och landsbygdsprogrammet (SOU 2003: 105) finner att insatserna för kompetensutveckling på det skogliga området har bidragit till att miljövänliga arbetsmetoder används i större utsträckning i skogsbruket. anser att det är viktigt att dessa insatser fortsätter för att förstärka denna utveckling. Kunskapen om olika arters behov är ofta bristfällig. Det kan vara svårt att bedöma om en viss hotad art skulle gynnas eller skadas om ett aktivt skogsbruk upphörde inom ett visst område. Professor emeritus vid (Reports no. 10 ) menar att om skogsskötseln upphör inom ett visst område kan detta lika gärna vara en "dödsdom" för en art som att vara en bevarandeåtgärd. I och med att kunskapen är så bristfällig är det stor risk att kostnadseffektiviteten i reservatsbildning och naturvårdsavtal blir alltför låg. Detta understryker ytterligare behovet av ökad kunskap och en träffsäker inventering. vill också betona att och faunan inte är statiska fenomen. Klimatförändringar, nya arters intåg och andra faktorer bidrar till att naturen ständigt befinner sig i utveckling. Arbetet med den biologiska mångfalden får därför inte i alltför hög grad ha perspektivet att en viss uppsättning arter och biotoper till varje pris ska bevaras så som de är just . bör också i större utsträckning samarbeta med andra länder kring bevarande av arter som finns också i dessa länder. Tillsammans har vi ett ansvar för att bevara artrikedomen, men varje art som finns i måste inte alltid leva i vårt land. kan arter som varit borta komma tillbaka . 7.6Skogsmark som inte brukas Nationalparker, naturreservat och naturvårdsområden omfattar skogsmark. Dessutom finns skogsmark som är skyddad genom biotopskydd och skogsmark som är avsatt genom naturvårdsavtal. Därtill kommer omkring 1 miljon hektar i frivilliga avsättningar. Totalt är av den svenska skogsmarken undantagen skogsbruk antingen genom naturreservat, lagens bestämmelser om lågproduktiv skogsmark eller genom frivilliga avsättningar. Dåär inte de "hänsynsytor" som avsätts vid avverkningar inräknade. De naturreservat och biotopskyddsområden som omfattas av statens nya reservatsstrategi tillkommer. Dessa tillkommande områden kommer att beröra tusentals fastigheter, huvudsakligen i . Det är viktigt att staten arbetar flexibelt och drar nytta av egen mark, ger markägaren rimlig ersättning där man tar över marken, eller nyttjar de olika avtalsformer som finns, bl.a. naturvårdsavtal. Mycket talar för att skadliga angrepp från svampar och insekter kan komma att utgöra ett hot mot värdefulla skogar i vårt land. Motsvarande gäller för ökande viltskador i skogen. Vi förutsätter att utvecklingen på detta område följs upp noggrant av berörd myndighet. 7.8Luftföroreningar och kalkning av mark Försurningen är ett problem för skogsbruket framför allt i . har statens åtgärder bestått av kalkning av sjöar och vattendrag, medan den skadade skogsmarken inte har uppmärksammats. anser att ett statligt ekonomiskt stöd ska kunna lämnas i form av åtgärder både mot mark- och vattenförsurningen. Förutom utsläppsminskningar inom industrin och energisektorn m.m. krävs omfattande kalkning för att minska den befintliga försurningen. Genom att kalka eller återföra aska till skogsmarken kan man få långsiktiga, positiva effekter. Vi har tidigare kritiserat att det varit svårt att utläsa ur regeringens budgetförslag hur mycket pengar som anslås till kalkning. Vi har därför yrkat på att kalkning ska redovisas separat. Skogskalkning bör inledningsvis tas med som ett nytt anslag. bör hela den samlade kalkningsinsatsen sammanföras till ett gemensamt anslag, eftersom en strategi med sammanslagen sjö- och skogskalkning kan komma att minska resursbehovet totalt sett. I projekt och har , och kommuner utvecklat denna nya åtgärdsstrategi i två unika försöksprojekt. Försöken uppvisar lovande resultat och efter närmare frånvaro reproducerar sig nu öringen utan problem i tillrinnande vatten till . Resultatet av försöket i Nissadalen redovisas i 4/2003. De uppföljande undersökningarna visade på en snabb och mycket tydlig förändring av vattenkemin i samtliga avrinningsområden där såväl ut- som inströmningsområden behandlats. Slutsatsen är att ren fastmarksspridning av kalk och vedaska kan genomföras utan att det medför negativa effekter på markvegetationen. Behandlingen bidrar till ökat pH-värde och minskad halt oorganiskt aluminium i avrinnande vatten som den landlevande molluskfaunan blir rikare. Befarade negativa effekter i form av nitraturlakning uteblev. En nyupptäckt positiv effekt av skogsmarkskalkningen är att halten giftigt aluminium minskar i marken. De positiva effekterna av skogsmarkskalkning är nu så väl dokumenterade att det är dags att inleda en reguljär verksamhet i stor skala för att engångsbehandla den mest försurade fastmarken i . har utarbetat ett åtgärdsprogram för bl.a. skogsmarkskalkning, "Åtgärder mot markförsurning och för ett uthålligt brukande av skogsmarken". Programmet låg färdigt , men medel för att genomföra programmet har inte beviljats. I årets budgetproposition föreslås att högst får användas ur anslaget 34:3 för att genomföra program. föreslår att åtgärdsprogram ska genomföras , vilket bedöms kosta . bör även försöka nå en finansiering av dessa åtgärder från EU:s fonder. föreslår att skall gå till ett nytt anslag för skogsmarkskalkning. om miljö- och landsbygdsprogrammet (SOU 2003:105) finner att insatserna för kompetensutveckling på det skogliga området har bidragit till att miljövänliga arbetsmetoder används i större utsträckning i skogsbruket. bejakar därför budgetpropositionens förslag om stöd till försök med kontinuerligt skogsbruk. Med hjälp av skogscertifiering kan kunden försäkra sig om att kriterierna för god skogsvård har iakttagits vid odlingen av virkesråvaran för produkten. finns främst två viktiga organisationer för skogscertifiering: () och (PEFC). Skogscertifiering är en marknadsdriven process. Det är viktigt att certifieringen fungerar som en drivkraft och ett kommunikationsinstrument på en fri marknad. anser att statens uppgift bör begränsa sig till att tillse att det finns ett institutionellt ramverk, som kan säkerställa att marknadsprinciperna fungerar väl. ska inte tillåta ett certifieringsmonopol utan garantera frihet att etablera nya certifieringssystem. Skogscertifiering får inte leda till förtäckta handelshinder. De krav som ställs måste följas upp. har, , påtalat vikten av att bevara principen om upprätthållande av den nuvarande balansen mellan olika ägarkategorier i fråga om innehav av lantbruksfastigheter. Ett utredningsförslag med denna innebörd överlämnades till regeringen (SOU 2001:38), men fortfarande har regeringen inte lämnat något sådant förslag till . menar att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett förslag i linje med vad utredningen föreslår. regler är bristfälligt anpassade till skogs- och lantbrukets förutsättningar. Därför förutsätter att den nu pågående översynen av kommer att leda till att onödiga hinder och begränsningar för skogsbruket elimineras. Enligt måste ändras i förhållande till skogsvårdslagen i dessa frågor. Oklarheterna i lagstiftningen kan komma att drabba skogsbruket hårt till nackdel för skogsvården och därmed också svensk ekonomi. Exempelvis gäller för en skogsägare som gör en avverkningsanmälan att anmälan kan prövas av två myndigheter med var sin lagstiftning med olika effekter. Den skogliga myndigheten prövar enligt skogsvårdslagen medan kommunen, enligt regeringsrättens utslag i den s.k. Noradomen, har rätt att pröva enligt . Skulle tillstånd för avverkning inte beviljas hamnar skogsägaren i olika situationer beroende på vilken av myndigheterna som avslår ansökan. Statistik visar att det är inom privatskogsbruket som skogsvårdsåtgärder såsom markberedning, plantering och röjning ökar mest. Regeringsrättens dom i Norafallet kan tolkas som att skogsbruk klassas som miljöfarlig verksamhet, något som skulle drabba näringen mycket hårt. anser därför att lagstiftningen ska vara utformad så att skogsvårdslagen är det lagrum som tillämpas i samband med skogsvårdsåtgärder av nämnda slag. var skogsbruket utsatt för åtskilliga detaljregleringar. Myndigheterna har legat alldeles för lågt med skogsproduktionsrådgivning och lagtillämpningar. måste fokus även läggas på produktionen. Med tydliga lagar och förordningar behövs inte detaljregleringar. Det som krävs är en ramlag som innehåller krav pååterväxt, skogsskydd och naturvårdshänsyn. Från sida har vi tidigare avvisat ett antal regeringsförslag som innebär en återgång till ett mer detaljreglerat skogsbruk. skogar brukas med världens kanske mest miljöanpassade metoder. är en mycket omfattande satsning riktad mot det privata skogsbruket med betoning på produktion utifrån miljö- och naturvårdsåtaganden. Det samarbete som inletts med skogsägareföreningarna förstärker utbildningskampanjen med den ekonomiska aspekten på dagens miljöanpassade produktion. Mot bakgrund av ett antal uppmärksammade fall av "klipperi", dvs. snabba förvärv av skogsmark som därefter slutavverkas, beslutade 1998 att som sin mening ge regeringen till känna att en utvärdering av bestämmelserna i jordförvärvslagen och fastighetsbildningslagen borde genomföras. Genom beslut tillsattes med uppgift att utvärdera effekten av vissa jordpolitiska bestämmelser. lämnade utredningen sitt betänkande "Ägande och struktur inom jord och skog" (SOU 2001:38). En av utredningens slutsatser är att de negativa konsekvenserna av dessa s.k. exploaterande förvärv i första hand bör motverkas genom en striktare tillämpning av skogsvårdslagen. Trots att regeländringar i skogsvårdslagen gjorts , anser att problemet med oansvarigt skogsbruk inte förhindras på ett tillfredsställande sätt. Därför begär att regeringen återkommer med förslag till ändring av skogsvårdslagen i syfte att förhindra oansvarigt skogsbruk i form av s.k. klipperi. Det bör bl.a. övervägas om fastigheten kan tas i säkerhet. Ärendet bereds i . 9.4Skogsavverkning i samband med köp som hävs De största problemen kan dock uppstå för säljaren i de fall då ett köp hävs, då den tilltänkte köparen redan hunnit avverka skogen. Det är märkligt att det enligt lagen är möjligt för en köpare att utnyttja marken innan köpet vunnit laga kraft eller förvärvstillstånd erhållits. I värsta fall blir resultatet ekonomisk ruin för säljaren. berör tyvärr inte denna problematik.