mot · GS02U314 · 2004-10-05 00:00:00 — Säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. Dess övergripande mål är att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till fredlig utveckling i omvärlden. utrikespolitiska relationer bör i ökad grad utformas utefter vilka värderingar, vid sidan om egenintresset, som världens stater deklarerar och verkligen står för i handling. Svenskt ställningstagande inför olika konflikter och kriser bör grundas på huruvida grundläggande värden som mänskliga rättigheter, demokrati, öppenhet och rättssäkerhet respekteras av parterna. anser att folkrätten förändrats i efterspelet av terrordådet mot . Kampen mot terrorism är långsiktig och kräver internationell samverkan. Den måste föras med alla tillgängliga medel och respektera mänskliga rättigheter. Alla länder har rätt till självförsvar mot internationell terrorism, även med militära medel. Men denna självförsvarsrätt behöver definieras och kontinuerligt analyseras. Nationell säkerhet skapas främst genom avtalsbunden samverkan med andra stater. skall aktivt och solidariskt delta i och bidra till internationell krishantering och fredsfrämjande verksamhet blir allt viktigare. skall fortsatt arbeta för ett starkare och effektivare FN. är militärt alliansfritt. Neutralitetsoptionen är inte längre relevant. Därför måste även fortsättningsvis stärka sitt samarbete inom organisationer och med andra länder för att lösa säkerhetsproblem i med omnejd, såväl som i övriga delar av världen, efter förmåga och kapacitet. Vårt medlemskap i och EU och kontinuerligt utvecklade samarbete med Nato ger oss tillgång till de bästa kanalerna och möjligheterna. 1.1Rätten till liv och värdighet5 1.2Gemensamma värden och demokratispridning5 2.1.2Lätta vapen - en oförändrad trend8 2.2Nya typer av hot8 2.2.1Bredare perspektiv - ökat samarbetsbehov8 2.2.3Teknik och hot går hand i hand9 2.2.4Spridning av hiv/aids10 3.1Humanitära interventioner - rätten att ingripa10 3.2Från en rätt att ingripa till en skyldighet att ingripa?11 3.4Internationellt samarbete mot terrorism12 3.4.3EU en förebild för FN13 4.2.3EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik16 5Svensk säkerhetspolitik enligt Kristdemokraterna21 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svensk säkerhetspolitik skall byggas på en grund av kollektiv samverkan med våra grannländer, FN, EU och Nato, för att säkra fred, stabilitet och säkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svensk säkerhetspolitik skall fokusera på förebyggande av kriser i det civila samhällets sektorer för att stärka den internationella kampen mot terrorism. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svensk förmåga att medverka i internationellt fredsbevarande insatser måste stärkas också vad avser fredsframtvingande uppgifter som påkallas av FN. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att har ett särskilt ansvar för att genomföra nödvändiga reformer i och beslutsstrukturer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svensk säkerhetspolitik skall utformas i ett brett perspektiv som omfattar diplomati, ekonomiskt bistånd, räddningsinsatser och militärt stöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärker sitt deltagande via den gemensamma säkerhetsstrategin och utvecklandet av solidaritetsklausulen för ökad krishanteringsförmåga inom EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka den tidiga förvarningen genom en utvecklad underrättelsetjänst.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att deltagande i arbetet med försvarsmaterielbyrån är angeläget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att svenskt ställningstagande i konflikt och kris skall grundas på huruvida grundläggande värden som mänskliga rättigheter, demokrati, öppenhet och rättssäkerhet respekteras av parterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i alla relevanta utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska kontakter och sammanhang skall betona att världens stater och nationer måste leva upp till FN:s säkerhetsråds resolution . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen till möjligt skall inkomma med en klargörande utredning som behandlar innehav och försäljning av illegala lätta vapen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla former av nationell och internationell terrorism skall fördömas och bekämpas oavsett terroristernas motiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att framtida hot mot säkerheten i företrädesvis skall hanteras och lösas gemensamt inom EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att självförsvarsrätten måste analyseras och definieras ur ett internationellt perspektiv. 1 Yrkande 7 hänvisat till FöU. 1.1Rätten till liv och värdighet anser att säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. Denna rätt är knuten till respektive individs existens och behöver således varken förvärvas eller förtjänas. Dessvärre behöver den försvaras . I denna kamp ska säkerhetspolitiken utgöra ett medel. 1.2Gemensamma värden och demokratispridning Alla stater har egna intressen i världspolitiken. Det gäller allt från ekonomiska fördelar till en säkerhetspolitik som ger trygghet för de egna medborgarna. utrikespolitiska relationer bör i ökad grad utformas efter vilka värderingar, vid sidan om egenintresset, som världens stater deklarerar och verkligen står för i handling. Svenskt ställningstagande inför olika konflikter och kriser bör grundas på huruvida grundläggande värden som mänskliga rättigheter, demokrati, öppenhet och rättssäkerhet respekteras av parterna. Alltför ofta formas svenska säkerhetspolitiska ställningstaganden till olika konflikter och problem i världen främst av de inblandade parternas styrka och storlek. Ofta räknat i främst militära termer. Den moderna demokratin är historiskt sett den bästa styresformen när det gäller att bygga fredliga samhällen. Den utgår från tanken om alla människors lika värde och medfödda rättigheter och innehåller inbyggda restriktioner som gör det svårare för makthavare att dra in staten och dess medborgare i krig. Kompromissen som beslutsinstrument är i demokratin institutionaliserad vana. Det brukar i sammanhanget poängteras att demokratier inte för krig mot andra demokratier. Etablering av demokratier som respekterar och skyddar de mänskliga rättigheterna är ett oundgängligt fundament i arbetet med att bygga en säkerhetspolitiskt stabil och trygg värld. Även om demokratiteoretiker inte alltid är överens om vilka element som krävs, och i vilken turordning, för att demokratiseringsprocesser skall kunna initieras, genomföras och efterhand förstärkas, såär fred självfallet en bättre utgångspunkt än motsatsen för demokratisk utveckling. Säkerhetspolitikens övergripande mål bör därför vara att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till en fredlig utveckling i omvärlden. Rätten till liv och värdighet innefattar även rätten att försvara sig. anser att säkerhetspolitikens främsta skyddsobjekt är människor och inte stater. är det stater som bär huvudansvaret för dess invånares säkerhet. När stater av någon anledning inte kan eller vill skydda sina invånare, eller systematiskt bryter mot invånarnas mänskliga rättigheter, har omvärlden en förpliktelse att ställa upp för utsatta medmänniskor. Ingen har rätt att överge människor som utsätts för kränkningar av sitt människovärde. Det går inte heller att förhålla sig neutral till kränkningar av människovärdet. Att använda militär makt för att skydda mänskliga rättigheter kan med rätta uppfattas som motsägelsefullt. Konflikter skall alltid lösas med fredliga medel så långt det över huvud taget är möjligt, och varaktig fred kan aldrig skapas utan aktiva, förebyggande och kreativa ansträngningar. Men förutsatt att samtliga fredliga möjligheter prövats, måste vapenmakt kunna användas som en sista utväg enligt följande principer och kriterier: För att förebygga att konflikter växer, främja uppbyggnad av fred samt vara till stöd för och skydda humanitära hjälpinsatser. Om det är ett försvarskrig, förutsatt att det gäller självförsvar, skydd av oskyldiga liv eller för att säkra grundläggande mänskliga rättigheter. Vapeninsatsen måste stå i proportion till det som avses försvaras samt att insatserna inte riktas mot civila. Det måste finnas en seriöst grundad utsikt till framgång. Även försvarskrig förlorar sin legitimitet om det endast medför fortsatt lidande. Den nutida globala maktstrukturen är multipolär men med en dominant, . Stater utgör fortfarande de centrala byggstenarna i det internationella systemet. Men genom bland annat globalisering och ekonomisk och teknisk utveckling har icke-statliga aktörer nått en högre grad av inflytande - ofta på bekostnad av staternas makt. Dessa icke-statliga aktörer kan vara multinationella företag och internationella organisationer liksom organiserad brottslighet och terrorister av olika slag. En andra grundläggande förändring efter det slut, är att de väpnade konflikterna delvis ändrat karaktär och att nya typer av hot uppstått eller återuppstått. För det tredje så har traditionella säkerhetspolitiska skiljelinjer blivit svårare att urskilja. Det är bland annat svårare att skilja mellan, bland annat, det civila och det militära och mellan krig och fred. Det är också avsevärt mycket svårare att befästa säkerhetspolitikens yttre gräns, dvs. definiera vad som är och inte är säkerhetspolitik. Synen på folkrätten, dess innehåll och syften har varit föremål för analys och debatt det och behöver fortsatt diskuteras. Av bland annat dessa anledningar framstår det för som tydligare än någonsin att det är genom internationellt samarbete som vi skapar en säkrare och tryggare värld. Ett ganska tydligt och genomgående drag när det gäller dagens konflikter är att de oftast är inomstatliga snarare än mellanstatliga. Inbördeskrig är visserligen inte något nytt, men det är ändå en mycket vanligare företeelse . En viktig förklaring till detta är att efter det slut har konflikterna, jämfört med tidigare, i ökad grad handlat om etnisk, religiös, språklig och annan identitet. Andra mer traditionella, och fortfarande vanligt förekommande, motiv till konflikter och krig är exempelvis naturresurser och territorium. vill betona två av många mycket allvarliga problem som i olika grad präglar dagens konflikter. Enligt FN:s humanitära nyhetstjänst (en del av UN Office for the Coordination of Humanitarian , OCHA) går en våldtäktsepidemi över världen. Omfattningen är svår att begripa. Enligt antas nästan alla överlevande tonåriga flickor från folkmordet i ha blivit våldtagna. I och har hälften respektive av alla kvinnor, i alla åldrar, blivit våldtagna. Det kan vara kvinnor likaväl som barn. Hundratusentals kvinnor över hela världen lever med bestående men. Förklaringen är enligt att våldtäkt blivit ett vapen i krig, särskilt under etnisk rensning. Tack vare att internationell lagstiftning också ser de systematiserade övergreppen som krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten såär det numera förbjudet. Det hjälper dock föga. Även representanter för FN:s fredsbevarande styrkor har anklagats för övergrepp, men oftast sluppit att ställas till ansvar. Ansvarsfriheten är ännu vanligare bland de stridande parternas soldater, som begått övergreppen i olika konflikter och krig i t.ex. . Ett huvudsakligt syfte med de systematiserade våldtäkterna är att förnedra inte bara de direkt drabbade kvinnorna och flickorna och deras familjer utan också hela samhällen. De som utsätts för sådana brott eller andra traumatiserande händelser under krig måste snabbt få hjälp att bearbeta sina trauman för att de inte ska få bestående psykiska problem. En kvinna som har blivit utsatt för våldtäkt riskerar dessutom att skändas två gånger om genom att frysas ut av samhället eftersom det i många samhällen anses som något skamligt att ha blivit våldtagen. Det går således inte att överbetona vikten av att kraftigt förstärka den typ av verksamhet som t.ex. organisationen till kvinna bedriver i syfte att försöka skydda kvinnor i konfliktområden. kräver därför att i samtliga relevanta utrikes- och säkerhetspolitiska kontakter och sammanhang ska framhäva vikten av att världens stater och nationer måste leva upp till FN:s säkerhetsråds resolution . Resolutionen handlar bland annat om att öka kvinnors roll vid förebyggandet av konflikter och i allt arbete för bevarande av fred och säkerhet samt påtala behovet av att stärka kvinnors roll när det gäller beslutsfattande och problemlösning. 2.1.2Lätta vapen - en oförändrad trend De militära arsenalerna utvecklas mot allt mer avancerade vapensystem, men det är fortfarande de konventionella, lätta vapnen - dvs. främst handeldvapen, som orsakar flest döda människor. Enligt dör åtminstone en halv miljon människor till följd av våld relaterat till lätta vapen, både i väpnade konflikter och som ett resultat av kriminalitet. Och enligt FN:s generalsekreterares rapport om lätta vapen () finns det cirka 639 miljoner lätta vapen tillgängliga i världen. av dessa är lagligt och civilt ägda. Enligt en som hölls 2001 med anledning av illegal handel med lätta vapen, så har lätta vapen varit de mest förekommande i 46 av 49 konflikter . Vid samma konferens konstaterades att av de människor som dödats av lätta vapen var civila och att var kvinnor och barn. Trots att lätta vapen dödar långt fler människor än alla andra typer av vapen, så finns inga globala avtal om icke-spridning - vilket är fallet när det gäller kemiska, biologiska och nukleära vapen. Enligt ligger fokus i det internationella arbetet mot lätta vapen på implementeringen av det handlingsprogram som antogs vid tidigare nämnda om illegal handel med lätta vapen 2001. Uppföljning av konferensen kommer att ske i regelbundna möten inom ramen för FN. hölls konferensen i och . Lätta vapenfrågor är av grundläggande vikt i arbetet för fred och utveckling i världen. Därför anser att regeringen till möjligt ska inkomma med en utredning som behandlar innehav och försäljning av illegala lätta vapen i och EU. 2.2Nya typer av hot 2.2.1Bredare perspektiv - ökat samarbetsbehov Hoten och sårbarheten bygger och i ökad grad på andra grunder än de rent militära och medför i ökad grad andra konsekvenser än enbart de rent militära. I debatten består hotbilden av allt från miljökatastrofer, sårbar infrastruktur och sårbara kommunikationer, omfattande och okontrollerade flyktingströmmar, organiserad brottslighet till terrorism i olika former och spridning av massförstörelsevapen. Det s.k. säkerhetsbegreppet har alltså breddats. har regelbundet betonat att fortsatt globalisering och internationalisering ökar det ömsesidiga beroendet mellan folk och stater och de territoriella gränserna minskar i betydelse. Det är i grunden positivt men rymmer också en gemensam sårbarhet. Det ökar risken för att lokala och inomstatliga konflikter kan få allvarliga konsekvenser långt bortom det specifika konfliktområdet. Därför måste en stats säkerhetspolitiska planering inkludera ett allt större intresseområde och i ökad grad bygga på internationell samverkan. Det tidigare överhängande hotet om massiv användning av kärnvapen har ersatts av risken för spridning av massförstörelsevapen. Flera terroristorganisationer har försökt få tillgång till olika former av massförstörelsevapen - eller NBC-stridsmedel som det också kallas (även om beteckningen CRBN-medel blir allt vanligare i syfte att täcka in även radiologiska medel). Vi vet att försöken att förvärva B- (biologiska) och C- (kemiska) stridsmedel i en del fall lyckats. Däremot framstår det som mer osäkert huruvida någon också fått tillgång till N-medel (nukleära). Men enligt det internationella atomenergiorganet har mer än 175 försök av smuggling avslöjats . Merparten av dessa försök har ägt rum i före detta . Alla smugglingsförsök anmäls dock inte och mörkertalet är därför med största sannolikhet avsevärt mycket större. greps en svensk medborgare vid gränsen mellan och när denne försökte smuggla in radioaktivt material till . Terroristers eventuella eller uttalade ambitioner att komma över massförstörelsevapen är inte det enda skälet för att motarbeta spridningen av dem. NBC-stridsmedel är människovidriga även i händerna på demokratier. Bland demokratiska stater finns visserligen andra kontrollmekanismer och tydligare spärrar mot att använda massförstörelsevapen. Det betyder inte att sådana vapen aldrig kommer att användas. Arbetet mot spridning av massförstörelsevapen är även en mycket viktig miljöfråga. Exempelvis utgör de avpolletterade krigsfartyg som ligger och rostar i hamnar vid och på andra platser en allvarlig miljöfara. Men terrorismfaktorn är kanske ändå den viktigaste anledningen till varför och andra länder måste göra sitt yttersta för att bistå kampen för tryggad hantering och förvaring av nukleära och andra former av massförstörelsevapen. Därför anser att måste prioritera forskning om tänkbara spridningsvägar för NBC-stridsmedel. anser också att det finns en befogad och tilltagande oro för att mindre nukleära stridsmedel kan komma att tillföras till listan över några länders mer traditionella vapen. planer att ta fram jämförelsevis små nukleära vapen är ett steg i helt fel riktning. Det internationella nedrustningsarbetet har mött svårigheter även innan diskussionen om mindre nukleära vapen och massförstörelsevapen blev aktuell. Nukleära vapen är ett hot mot mänskligheten även om de tillverkas i mindre format. fruktar att mindre nukleära vapen kan komma att skapa en viss ökad acceptans för nukleära vapen i allmänhet. Kampen för nedrustning och tryggad förvaring av världens kärnvapenarsenaler och andra massförstörelsevapen, oavsett vapnens storlek, måste av dessa grundläggande skäl vara en fortsatt grundläggande prioritet för svensk utrikes- och säkerhetspolitik. 2.2.3Teknik och hot går hand i hand Teknisk infrastruktur (såsom elförsörjning, kommunikationer och IT-system) har blivit allt viktigare för samhällets funktioner. Ju mer utvecklad och tillgänglig tekniken blir, desto mer beroende, sammankopplade och därmed sårbara blir de tekniska systemen, både inom och över territoriella gränser. Genom ny informationsteknik får kriminella grupper, icke-demokratiska stater och terrorister ytterligare möjligheter att, oavsett var i världen de befinner sig, hota avsevärt fler samhällsområden än tidigare - till betydligt lägre ekonomiska, politiska och militära kostnader . Dessutom ökar det avancerade samhällets sårbarhet inför helt oavsiktliga hot i form av olika driftsstörningar. anser att forskning som tydliggör och kartlägger svensk sårbarhet inför störningar i IT- och elsystem måste prioriteras. 2.2.4Spridning av hiv/aids vill till ovanstående punkter lägga spridningen av hiv/aids. Eftersom de skräckbilder som målades upp , rörande hiv/aids, tyvärr har infriats så måste detta ofantliga problem även bedömas ur ett säkerhetspolitiskt riskperspektiv. Epidemien orsakar enorm förödelse genom att slå ut tiotals miljoner människor, bryta ned staters strukturer och administrationer. När samhällen bryts ned ökar risken för konflikter avsevärt. Hiv/aids skall inte bekämpas främst av säkerhetspolitiska skäl, utan främst för att tiotals miljoner människor dör av epidemien. Men det är likväl ett problem som måste inkluderas i säkerhetspolitiken. måste fortsätta driva och bistå kampen mot epidemien, såväl nationellt som globalt. Insatser mot hiv/aids är helt enkelt en fråga om mänskliga rättigheter. syn på hiv/aids ur ett globalt perspektiv utvecklas i en särskild motion. anser att folkrätten är föränderlig och att den av flera olika skäl både är i förändring och har förändrats. Tyvärr är det ofta först i kristider som folkrättens principer debatteras och/eller förändras. Natos ingripande i och konsekvenserna av terrordådet är två exempel. Det internationella samfundet måste i ökad grad uppmärksamma och försöka lösa folkrättens inbyggda problem och motsättningar. 3.1Humanitära interventioner - rätten att ingripa har länge förespråkat en förskjutning av fokus inom folkrätten, från staters rätt och säkerhet till människors rätt och säkerhet. Folkrätten och staters suveränitet får inte användas som alibi för brott mot mänskliga rättigheter. Denna problematik aktualiserades då Nato ingrep i konflikten i Kosovo utan att förankra operationen i . Risken för att rådsmedlemmar skulle lägga in veto uppfattades uppenbarligen som stor. Normalt sett finns det två allmänt accepterade undantag från förbud mot våld: rätten till självförsvar och ingripanden auktoriserade av . All annan form av våld är förbjuden. Natos agerande i illustrerar en tredje punkt som vunnit ökad acceptans: rätten att med militärt våld ingripa i humanitära nödlägen - utan säkerhetsrådets godkännande. En sådan insats kan sägas vara olaglig enligt men ändå vara legitim av humanitära skäl. Det är dock ett instrument som av uppenbara skäl måste hanteras med yttersta försiktighet och användas endast i mycket, mycket kritiska lägen. För att uppfattas som legitim måste en humanitär intervention uppfylla fyra krav som överensstämmer med syn på rätten till försvar. För det första måste det röra sig om en begynnande humanitär katastrof som folkmord eller andra brott mot mänskligheten eller en stats sammanbrott och brutalisering. För det andra måste bruket av våld vara en absolut sista utväg och det enda medel som kan avbryta kränkningarna efter att alla fredliga metoder att lösa konflikten prövats. För det tredje måste den potentiella skada interventionen är tänkt att förhindra överstiga den potentiella skada som kan åstadkommas genom interventionen. Slutligen måste sannolikheten vara hög för att interventionens humanitära syften skall uppnås. Om dessa kriterier kan uppfyllas får folkrätten inte tillåtas utgöra ett hinder för att rädda människoliv. 3.2Från en rätt att ingripa till en skyldighet att ingripa? Det finns ingen viktigare organisation än FN och dess säkerhetsråd är det bästa alternativ vi har att tillgå för att upprätthålla en internationell struktur som verkar för fred och säkerhet. Men det betyder inte att säkerhetsrådets struktur och beslut alltid måste tas för givna och accepteras helt okritiskt. Det är oacceptabelt att likt den socialdemokratiska regeringen i alla lägen mekaniskt hänvisa till säkerhetsrådets uppfattning. En för oss given utgångspunkt och inspirationskälla är en rapport som bör lyftas fram mer i svensk säkerhetspolitik i allmänhet och i debatter likt denna i synnerhet. Rapporten heter "The Responsibility to Protect" presenterades av en kanadensisk organisation och har dessvärre inte alls rönt så stor uppmärksamhet som dess innehåll för. Huvudbudskapet i rapporten är att frågan om när det är "rätt" att ingripa är felaktigt ställd? Istället borde vi fråga oss när vi har en skyldighet att ingripa. Rapporten är ett försök att närma sig interventionsrätten på ett nytt sätt genom att bland annat delvis omkonstruera begreppet statssuveränitet, dvs. vill en stat ha suveränitet måste den också ikläda sig det fulla ansvaret att skydda det/de folk som ryms inom statens gränser. Skyddar man inte folket åtnjuter staten inte suveränitet. Och måste principen om icke-inblandning stå tillbaka för omvärldens skyldighet att skydda de utsatta. Skyldigheten att skydda ger således en skyldighet att ingripa. Rapportens centrala svaghet är att den inte ger något svar på frågan om säkerhetsrådet måste sanktionera en intervention.