ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02So371 · 2004-09-28 00:00:00 — Nationella riktlinjer för synskaderelaterad rehabilitering tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationella riktlinjer för synskaderelaterad rehabilitering. Grav synskada är en mycket allvarlig funktionsnedsättning. har regeringens uppdrag att utarbeta nationella riktlinjer för vård av patientgrupper med svåra kroniska sjukdomar. Hela vårdkedjan, från sjukvård över rehabilitering till kommunalt stöd, ska omfattas av riktlinjerna. Avsikten är att stärka patienternas möjligheter att få likvärdig, kunskapsbaserad vård i alla delar av landet. Det är uppenbart att grava synskador måste betraktas som ett svårt kroniskt tillstånd. Utan syn, och utan effektivt rehabiliterande insatser, är en person helt utlämnad i dagens högteknologiska och synberoende samhälle. I stort sett skulle en blind person sakna all slags information, ha svårt att kommunicera med andra människor och myndigheter, ha svårt att överhuvudtaget röra sig utanför sin bostad och därmed vara helt hjälpberoende. drabbas ungefär 13 000 personer av så allvarlig synskada att de remitteras till någon av landets syncentraler. För att den rehabilitering som ges vid syncentralerna ska utvecklas och bli likvärdig över landet krävs nationella riktlinjer. Cheferna för landets syncentraler har också uppmärksammat behovet av nationella riktlinjer. Följderna av en grav synnedsättning gör det befogat med nationella riktlinjer för synskaderelaterad rehabilitering. Utifrån riktlinjerna för stroke borde en liknande struktur kunna skapas för personer som drabbas av allvarliga synskador. Man borde överväga att använda riktlinjer för stroke som mall för att den helhetssyn som kommer till uttryck i befintliga riktlinjer är eftersträvansvärd. Riktlinjerna pekar ut såväl specialistvård och primärvård som det kommunala ansvaret. Denna vårdkedja är dåligt utbyggd inom synrehabilitering. Positivt i strokevården är: Bredden i vårdteamet är imponerande. Resultatutvärdering med standardiserade instrument garanterar en god uppföljning. Den höga värderingen av brukarorganisationerna och tillvaratagandet av deras kunskaper och erfarenheter är ett viktigt erkännande av handikapporganisationerna. Behovet av nationella riktlinjer för vård av personer som drabbas av grava synskador är stort.
mot · GS02So372 · 2004-09-29 00:00:00 — Familjehemsplacerade barns och ungdomars uppväxt tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att ansvaret för tillsynen av familjehem överförs från placerande kommuner till de kommuner där familjehemmen är belägna. Kommunerna bär ansvar för att det finns tillgång till familjehem och hem för vård eller boende för enskilda och familjer som behöver vårdas och bo utanför det egna hemmet. I första hand ska familjer stödjas så att barn kan växa upp i sin hemmiljö. är det ändå nödvändigt att barn och ungdomar placeras i familjehem. Ofta är familjehemmen belägna i placerande kommun, men det är inte ovanligt att barn vårdas på långt avstånd ifrån hemkommunen. Enligt socialtjänstlagen skall socialnämnden sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende. ansvarar för att den som genom nämndens försorg tas emot i ett annat hem än det egna får god vård. ansvarar också för att det minst en gång var sjätte månad övervägs om vården fortfarande behövs. Det är även socialnämndens ansvar att se till att vårdnadshavarna och de som vårdar familjehemsplacerade barn ges råd, stöd och annan hjälp som behövs. Ansvaret för familjehemmet och vårdtagaren åvilar således i placerande kommun. Det är känt att här finns omfattande brister. I många fall går det långt mer än mellan omprövningarna. När barn placeras på långt avstånd ifrån hemkommunen är risken större att ansvarig socialnämnd brister i ansvaret gällande familjehemmens rätt till råd, stöd och den hjälp de så väl behöver. Här finns även en risk att oseriösa hem kommer undan kontroll. Ytterst drabbar detta barnen. Det vore därför naturligt att tillsynen över familjehemmen, i likhet med tillsynen över hem för vård eller boende, överfördes till de kommuner där familjehemmen är belägna.
mot · GS02So374 · 2004-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utbyggd mammografi i enlighet med bröstcancerresolutionens kvalitetsstandarder och rekommendationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om varje kvinnas rätt till behandling vid en bröstmottagning med interdisciplinärt läkarlag enligt resolutionens kvalitetskrav. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bröstrekonstruktion och rehabilitering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökat statligt ansvarstagande för cancerforskning och upprättande av en nationell cancerplan. dör en kvinna i och en kvinna i av bröstcancer. Bröstcancer är den vanligaste dödsorsaken i åldern inom EU och den vanligaste cancerformen hos kvinnor. Den bröstcancerresolution som antogs av (2002/2279 () skall genomföras också i . Även om jämförelsevis har en god och tillgänglig bröstcancervård finns mer att göra. är internationell bröstcancermånad med syftet att öka medvetenheten och kunskapen om bröstcancer. har utlyst till Nationell Bröstcancerdag. Mycket har gjorts i men det behövs mycket mer för att få ned dödstalet för denna kvinnosjukdom. Utbyggd mammografi enligt bröstcancerresolutionens kvalitetsstandarder och rekommendationer Som kvalitetsstandard anger resolutionen att resultatet av varje mammografiundersökning skall bedömas av två radiologer som är oberoende av varandra och som var och en gör minst 5.000 läkarutlåtanden om mammografiundersökningar . rekommenderar hälsoundersökning med mammografi för kvinnor i åldern . För att minska strålningen vid mammografi bör man vid upphandling av ny utrustning satsa på digital mammografi. Varje kvinnas rätt till behandling vid en bröstmottagning med interdisciplinärt läkarlag enligt resolutionens kvalitetskrav Som kvalitetsstandard anger resolutionen att varje enskild bröstmottagning skall operera minst 150 förstagångsdiagnosticerade bröstcancerfall. Behandlingen skall utföras av ett interdisciplinärt läkarlag där det ingår bröstkirurg, radiolog, onkolog, patolog och sjuksköterskor med bröstsjukdomar som specialitet. Alla kvinnor ska ha rätt att i medicinskt motiverade fall erbjudas operation med bibehållet bröst samt att bröstet så lång som möjligt rekonstrueras med hjälp av den egna vävnaden liksom ha rätt till rehabilitering enligt resolutionens krav. Ökat statligt ansvarstagande för cancerforskning och upprättande av en nationell cancerplan Resolutionen uppmanar medlemsländerna att förbättra samordningen av den nationella och den europeiska cancerforskningen. finansieras svensk cancerforskning till av insamlade medel. Ett sådant finansieringssätt försvårar samordning med andra länders forskning. drabbas var tredje svensk av cancer under sin livstid. Den siffran beräknas öka till varannan svensk . En nationell cancerplan blir en nödvändighet för att hantera hälsoproblem av dessa dimensioner. Bröstcancerresolutionen uppmanar alla medlemsländer att följa att upprätta nationella cancerplaner.
mot · GS02So375 · 2004-09-29 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att överväga en översyn av dagens tandvårdsförsäkring. Dagens konstruktion av tandvårdsförsäkringen är inte optimal utan förorsakar istället problem. Den förhållandevis låga ersättningen till personer leder till att tandhälsan hos vissa personer i denna grupp försämras kraftigt. Detta leder till att behovet av framtida tandvård blir stort och därmed förorsakar stora kostnader för försäkringen när personen fyller . Tillräckliga incitament finns inte i dagens försäkringskonstruktion för att motverka detta. Dagens högkostnadsskydd som stärker den enskildes ekonomiska ställning har i kombination med fri prissättning visat sig vara starkt kostnadsdrivande. Mot denna bakgrund finns behov av att överväga en översyn av dagens tandvårdsförsäkring.
mot · GS02So376 · 2004-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av fotsjukvård för funktionshindrade. En väl fungerande fotsjukvård är en förutsättning för att många personer med funktionshinder ska fungera i vardagen. Det gäller särskilt diabetiker, psoriasissjuka, reumatiker, hjärt- och kärlsjuka samt de som lider av neurologiska handikapp. Avsaknad av fotsjukvård leder till kraftigt försämrad livskvalitet och ökade kostnader för vård och läkemedel - både för individen och för samhället. Tillgång till fotsjukvård kan vara livsavgörande, t.ex. för diabetiker. För personer med psoriasis eller psoriasisartrit kan det vara avgörande för möjligheten att kunna leva ett "normalt" liv. Ett liv utan "onödiga" sjukskrivningar och inläggningar för slutenvård. Ytterst få sjukvårdshuvudmän tillgodoser dessa gruppers behov av fotsjukvård genom att ha fotterapeuter anställa. Några sjukvårdshuvudmän har tecknat vårdavtal med privata fotterapeuter. För att "lösa" problemet med tillgång till fotsjukvård förekommer även att remisser skrivs ut till fotterapeuter som saknar medicinsk kompetens, något som lätt leder till allvarliga felbehandlingar. Vanligast är dock att det helt saknas vårdavtal. Individen får, utan tillgång till remiss, själv lösa sitt vårdbehov. Man väljer en fotterapeut på vinst och förlust, utan kunskap eller garantier om vilken medicinsk kompetens hon eller han har. Det är inte självklart att fotsjukvården betraktas som sjukvårdande behandling av sjukvårdshuvudmännen. Behandlingsavgiften för fotsjukvård ligger bara i undantagsfall inom ramen för högkostnadsskyddet. Avgifterna för behandling varierar kraftigt mellan sjukvårdshuvudmännen. Hos privata fotterapeuter, som saknar vårdavtal med sjukvårdshuvudmannen, blir kostnaden mångdubbelt högre för den som behöver vård än om man fick det som sjukvårdande behandling. Kostnaderna slår orimligt hårt mot redan utsatta patientgrupper som behöver återkommande fotsjukvård. Både tillgången till fotsjukvård och kostnaden för den varierar stort beroende på var i landet man bor. Det är således valet av bostadsort som avgör om jag ska få tillgång till fotsjukvård eller inte och vad den kommer att kosta mig. Det rimmar illa med hälso- och sjukvårdslagens mål om vård på lika villkor för hela befolkningen. Vi anser att det finns starka, både samhällsekonomiska och individuella, skäl till att se över hur behovet av fotsjukvård för funktionshindrade som diabetiker, personer med psoriasis, psoriasisartrit, reumatiker, hjärt- och kärlsjuka samt neurologiskt skadade skall kunna tillgodoses.
mot · GS02So377 · 2004-09-30 00:00:00 — Ökad tillgänglighet för personer med funktionshinder tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad tillgänglighet för personer med funktionshinder. Att alla ges möjlighet att aktivt delta i samhällslivet är en förutsättning för ett demokratiskt samhälle. God tillgänglighet är därför en viktig demokratifråga. Tillgänglighet ger förutsättningar för människor med funktionshinder att studera, arbeta, delta i kultur- och fritidsaktiviteter, vara delaktiga och kunna påverka och klara det dagliga livet. Att alla är delaktiga i samhällslivet vinner både den enskilde och samhället på. En attitydförändring är en absolut nödvändighet för ökad tillgänglighet. Dessutom måste arbetet bedrivas strukturerat, systematiskt och framför allt uthålligt. Det är i planer, riktlinjer, rutiner, budget- och resursfördelning som synen på människor med funktionshinder visar sig. Därför borde i all offentlig verksamhet införas konsekvensbeskrivningar utifrån krav på fullgod tillgänglighet och användbarhet på liknande sätt som man gör konsekvensbeskrivningar utifrån miljöaspekter innan ställningstagande görs och beslut fattas. Det krävs också att det skapas rutiner för hur det som redan uppnåtts i ökad tillgänglighet också upprätthålls.
mot · GS02So378 · 2004-09-28 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av de kriterier som kan ligga till grund för omhändertagande enligt LVU. Lagstiftningens kriterier för omhändertagande enligt LVU är föråldrade och bör ses över. I propositionen som ligger till grund för den nuvarande tillämpningen nämns barns vistelse på sexklubbar, brottslig verksamhet och drogmissbruk som exempel på när omhändertagande kan ske. Det är inte tillräckligt. Dagens lagstiftning ger exempelvis inte tillräcklig möjlighet att tillämpa LVU vid tillfällen när barnet uppvisar grova beteendestörningar som gör att de är i behov av kvalificerad vård. Det finns flera fall där svårt sjuka eller handikappade ungdomar som varit i behov av kvalificerad vård inte kunnat omhändertas eftersom de inte fallit under den nuvarande lagstiftningens kriterier. Resultatet har blivit att dessa ungdomar inte fått den vård de varit i behov av förrän deras situation förvärrats allvarligt. Detta är inte acceptabelt. En översyn bör därför göras av vilka kriterier som kan ligga till grund för omhändertagande enligt LVU.
mot · GS02So379 · 2004-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samverkansformerna mellan stat, landsting och kommun gällande psykvården. har flera våldsbrott uppmärksammats, brott som begåtts av psykiskt sjuka gärningsmän. De har varit ute i samhället på obevakad permission, varit utan vårdplats eller har kanske inte ens fått den vård de behövt. Fler och fler människor får inte den vård de behöver. Eftersom dessa personer i många fall inte kan ta vara på sig själva finns risken att de far illa och utnyttjas på olika sätt. Många som inte får psykisk vård är missbrukare, som dessutom inte får missbrukarvård med hänvisning till att de är psykiskt sjuka. En del av dessa saknar bostad och försörjningsmöjligheter. Andra har anhöriga som under tung börda tar hand om den sjuke. Ett symptom för många psykiska sjukdomar är avsaknad av sjukdomsinsikt. Många klarar inte att sätta upp rutiner och gränser för sig själva. Det kan handla om allt från att ta sin medicin och äta till att sköta sin hälsa och sin ekonomi. Dessutom utnyttjas många psykiskt sjuka på olika sätt. Psykisk sjukdom kan också få stora konsekvenser i det sociala umgänget. För att psykiskt sjuka ska få en värdig vård och ett värdigt liv så behövs en översyn av samverkansformerna mellan stat, landsting och kommun. Dessutom måste den psykiskt sjuke få en värdig och trygg vård dygnet runt om den behöver det.
mot · GS02So380 · 2004-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om högkostnadsskydd för synhjälpmedel. Vårt sociala trygghetssystem omfattar dem som på grund av sjukdom eller ålderdom får problem med hörseln. Dessa personer får subventionerade hjälpmedel för att minska problemen som nedsatt hörsel för med sig. På samma sätt har äldre personer högkostnadsskydd också för tandvård. Däremot saknas det skydd mot höga kostnader när man drabbas av problem med synen. Det finns människor som måste byta glasögon , då synen av olika anledningar stadigt försämras. Det kan ju bero påålder, men även sjukdom eller andra omständigheter. För de drabbade innebär detta stora kostnader. är det barn och personer för vilka synskadan utgör ett handikapp som får möjlighet till ersättning för glasögonkostnader. Nedsatt syn borde rimligen jämställas med nedsatt hörsel och därför borde också kostnaden för glasögon omfattas av ett allmänt högkostnadsskydd. Då statens finanser knappast medger en sådan här omfattande reform, borde ett högkostnadsskydd riktat mot barns behov övervägas till att börja med.
mot · GS02So382 · 2004-09-29 00:00:00 — Stödsystem för speciallivsmedel till barn och vuxna tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett rättvist stödsystem för speciallivsmedel till barn och vuxna. Mycket har skett inom handikappområdet men inom området för specialkost har det gått åt andra hållet, då man efter skatteomläggningen tog bort avdraget för specialkost. Detta med rätta men det kom inget annat i stället! I vårt land har vi ett system med högkostnadsskydd för kostnader som är kopplade till sjukdom och funktionshinder. Men en stor patientgrupp har behov som inte täcks av dessa högkostnadsskydd. De är de människor som behöver speciallivsmedel. föds ungefär 1 av 200 barn med glutenallergi. Att vara glutenallergiker är ett livslångt handikapp. Eftersom gluten finns i oerhört många av våra dagliga livsmedel innebär detta ett stort merarbete och till en högre kostnad för att klara sin vardag. finns ett system som är alltför komplicerat med stora lokala variationer och dessutom, vilket är mycket viktigt, är det bara barn och ungdomar som egentligen har en lagstadgad rätt att få stöd. kom en utredning i frågan, Mat som medicin, som inte mynnade i någonting. kom ytterligare en utredning, nu av , som är mycket bra. Den bereds nu på departementet och det är angeläget att det nu blir ett resultat som kan bli en hjälp för de ca 40 000 människor som är glutenintoleranta. Det är bra förslag som utredaren kommer med. Det ska lagfästas i hälso- och sjukvårdslagen enligt Grönwalls förslag att sjukvårdshuvudmännen har ett ansvar att erbjuda stöd. För det andra föreslås att 16-årsgränsen tas bort. Det här ska inte bara gälla barn och ungdomar utan det ska gälla alla. En viktig punkt är också att man ska kunna ge kontantbidrag istället för att bara ha subventionerade livsmedel från . Utredaren har utgått från ett 0-direktiv, det vill säga att samhällets kostnader inte ska öka med ett nytt system för ersättning. Allvarligt i dröjsmålet är att varken landsting, Apoteksbolag, eller producenterna av glutenfria varor driver någon utveckling på området då man väntar på beslut om det framtida stödsystemet. Jag vill att dessa barn och vuxna ska få det stöd och den hjälp som andra handikappgrupper får och på detta stöd har man väntat nog. Jag yrkar att man nu ska ge Grönwalls utredning en remissbehandling och få fram ett positivt beslut som leder till att de som är i behov av speciallivsmedel får stöd på de villkor som motsvarar villkoren för stöd för andra handikappgrupper.
mot · GS02So383 · 2004-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om högkostnadsskydd för tandvård. har vi en bra sjukvård för nästan hela kroppen, med undantag för tänderna. Vi har i haft en god tandhälsa. Tandvårdskostnaderna för patienterna har dock ökat och ett tandläkarbesök innebär en kostnad som många inte klarar av. Man väntar alltför länge med att gå till tandläkaren. Denna politik börjar nu synas i munnen på allt fler. Viktigt i en välfärdsstat är att dess innevånare har en god tandhälsa. Tänderna är viktiga på många sätt inte bara för att kunna äta rätt utan de har också en oerhört stor betydelse för den allmänna självkänslan. Vi har ett högkostnadsskydd för övriga kroppen dit tänderna hör men vi har inte ännu inkluderat tandvården i det. Vid kommande prioriteringar bör behovet av förbättringar i tandvårdsförsäkringen beaktas.
mot · GS02So384 · 2004-09-23 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att hemkommunen skall betala för sommargäster som vistas i andra kommuner. Enligt socialtjänstlagen har kommunerna det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får den omsorg och det stöd i övrigt som de är i behov av. Den som vistas i en annan kommun än hemkommunen har rätt till bistånd i vistelsekommunen om behov av sådana insatser finns. Det är vistelsekommunen som utreder, beviljar, utför samt bekostar insatserna. I vårt land har vi många personer som - förutom permanentboendet - har ett annat boende under framförallt sommaren. Detta andra boende är oftast beläget i en annan kommun och koncentrerat till vissa attraktiva kustkommuner i och på samt i skärgårdar. Vad särskilt gäller insatser för hemtjänst kan man utgå från att regelmässigt den enskildes behov är av samma omfattning i vistelsekommunen som i hemkommunen. Den nu gällande ordningen att vistelsekommunen har ansvaret för biståndet i form av hemtjänst eller annat är välmotiverat. Det är emellertid svårt att förstå att vistelsekommunerna skall svara för vad det kostar. Förutom att detta således är en ekonomisk belastning på vistelsekommunerna innebär det ju motsvarande inbesparingar för hemkommunerna. All rimlighet talar för att vistelsekommunen skall erhålla en rätt att få dessa kostnader betalda av hemkommunen. Administrativt kan det inte vara någon större börda att faktureringsvis reglera detta ekonomiska mellanhavande mellan de berörda kommunerna.
mot · GS02So386 · 2004-09-30 00:00:00 — Anhörigas roll vid placering av barn i familjehem tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en utvärdering behövs av 22 § socialtjänstlagen angående barns placering i familjehem. Genom en ändring av 22 § socialtjänstlagen slogs det fast att vid placering av barn i familjehem skall i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Barnets bästa skall emellertid alltid beaktas. Att skilja ett barn från sina föräldrar är ett av de största ingrepp som kan göras mot en familj. Hos många barn och föräldrar förorsakar det sår som aldrig läks. När ett omhändertagande är nödvändigt är det därför viktigt att ingripandet blir så milt det någonsin kan bli för de inblandade. En placering i släkten eller hos annan närstående kan i den traumatiska situationen ändå framstå som ett mindre ingripande. Det är därför av yttersta vikt att en korrekt tillämpning sker av 22 § fjärde stycket socialtjänstlagen. Det har gått lagändringen gjordes och signaler har kommit om att socialförvaltningarna i de olika kommunerna inte tillämpar lagen på det sätt som lagstiftaren hade tänkt. Det finns därför starka skäl att regeringen gör en utvärdering av lagens tillämpning i praktiken.