mot · GS02So640 · 2004-09-30 00:00:00 — 5Strategi för upprustning av den psykiatriska vården6 5.1En organisatorisk förändring är nödvändig6 5.2En resursmässig upprustning behövs7 5.3En vårdideologisk diskussion är nödvändig7 6En långsiktig satsning är nödvändig8 7Psykiatrisamordnarens förslag till statliga resurstillskott8 9Skapa fler alternativa vårdformer10 10Inrätta lokala kris- och behandlingscentra10 11Ändra reglerna för vårdintyg10 12Tillgodose behovet av daglig sysselsättning11 13Personliga ombud och gode män11 15Psykiatrisk vård för äldre12 16Flyktingar med psykiska problem13 18Utbilda och rekrytera personal14 18.1Psykiatrisk kompetens i närsjukvården14 19Satsa på barn- och ungdomspsykiatrin15 20Psykiatrisk kompetens i missbrukarvården15 21Förbättra uppföljning och utvärdering16 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning av hela den psykiatriska vårdens grundläggande organisation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samverkan vid psykiskt sjukas och funktionshindrades vård och omsorg styrs av komplicerad lagstiftning och att området bör bli föremål för en översyn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på evidensbaserade behandlingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en tydligare politisk markering av att satsningen på psykiatrin är långsiktig och bestående. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrätta lokala kris- och behandlingscentrum. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att reglerna för vårdintyg bör ses över. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om personliga ombud och gode män. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av utbildad personal inom den psykiatriska vården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagändring om information och stöd till barn med psykiskt sjuka föräldrar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra utvärderingen och uppföljningen av den psykiatriska vården. "Det är nästan så att man måste slå ihjäl någon med järnrör för att vara säker på att få psykiatrisk vård i . Bristerna inom den psykiatriska vården i har debatterades häftigt . Ett antal brutala våldsbrott har fäst uppmärksamheten på de stora grupper av psykiskt sjuka människor som inte får vård och i vissa fall tillåts utgöra en fara för sig själva och andra. Den socialdemokratiska regeringens handlingsförlamning och kommunsektorns tilltagande resursbrist har allvarligt försämrat den psykiatriska vården. Det har varit väl känt att många psykiskt sjuka personer har en svår situation. Förutom att de plågas av sin sjukdom känner de sig inte accepterade av omgivningen. När psykiskt sjuka människor begår allvarliga våldsbrott hörs ofta krav på hårdare tvångslagstiftning. Men problemet måste, enligt mening, sättas in i ett större sammanhang. Bristerna i den psykiatriska vården omfattar långt ifrån bara problem med individer som begår grova våldsbrott. anser att det behövs både en organisatorisk och en resursmässig upprustning av den psykiatriska vården. Det krävs dessutom en förutsättningslös diskussion kring den vårdideologi och den metodik som styr dagens psykiatriska vård. Regeringen har tillkallat en särskild psykiatrisamordnare. Psykiatrisamordnaren ska fortlöpande göra en genomgång av situationen inom vården, den sociala omsorgen och rehabiliteringen av psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade personer. Samordnarens uppdrag riktas främst mot personer som har allvarliga psykiska besvär. Vidare ska psykiatrisamordnaren lämna förslag pååtgärder som kan förbättra den psykiatriska vården och omsorgen. I en första promemoria till regeringen har psykiatrisamordnaren gjort en större genomgång av brister och behov inom den psykiatriska vården samt föreslagit statliga resurstillskott som ökas succesivt . I årets budgetproposition har regeringen avsatt och 2006 i en satsning på den psykiatriska vården. I budgetpropositionen sägs att "regeringens målsättning är att denna satsning ska följa intentionerna i psykiatrisamordnarens förslag till förbättringar inom området". Men problemet är att satsningen inte alls är tillräcklig för att åtgärda ens de allra mest akuta behoven inom den psykiatriska vården, som psykiatrisamordnaren uppmärksammat. Regeringens satsning på den psykiatriska vården innehåller inte en tillräckligt tydlig viljeinriktning och inga långsiktiga målsättningar. anser att det behövs en tydligare politisk markering som lyfter fram gruppen psykiskt sjukas behov av god vård och omsorg. Ju längre den socialdemokratiska regeringen väntar med nödvändiga åtgärder för psykiatrin i sin helhet desto mer förstärks den stigmatisering och det lidande som psykiskt sjuka så ofta drabbas av. Psykiskt funktionshindrade och sjuka måste få ett värdigt liv med samma möjligheter som andra i vårt samhälle. föreslår i denna motion åtgärder inom flera områden för att förbättra den psykiatriska vården. I motionen föreslås bland annat ett statligt resurstillskott om sammanlagt för 2005-2007, utöver den socialdemokratiska regeringens tillskott. Satsningen bygger i allt väsentligt på de förslag som psykiatrisamordnaren lämnat, men som regering inte hörsammat. I denna motion berörs inte lagen om rättspsykiatrisk vård, LRV. tar upp LRV och därmed förknippade frågor i en särskild motion. Den så kallade psykiatrireformen som infördes har ansetts vara huvudorsak till de problem som finns inom den psykiatriska vården. Men bidragande var också nedläggningarna av mentalsjukhusen . De senaste decenniernas förändringar inom psykiatrin har inneburit en kraftig reducering av antalet vårdplatser. används en annorlunda definition av antalet vårdplatser, varför exakta jämförelser inte låter sig göras. Från trädde den så kallade psykiatrireformen i kraft. Bara har drygt 15 000 vårdplatser försvunnit - det motsvarar en minskning med . har nya former för vård inte utvecklats i tillräcklig omfattning. psykiatrireform var en mycket välbehövlig reform som skulle förbättra de psykiskt funktionshindrades liv. Huvudmålet var att förbättra och samordna rehabiliteringen av människor som av psykiska skäl hade svårt att klara det dagliga livet. Ansvaret för de psykiskt funktionshindrades boende och dagliga verksamhet flyttades således till kommunerna. Kommunerna fick ett större ansvar för vården och omsorgen om de psykiskt långtidssjuka. Men någonstans på vägen gick det fel. Många psykiskt sjuka har efter reformens införande fått vara utan stöd, hjälp, behandling och en meningsfull tillvaro. En rad omständigheter talar för att psykiatrireformen delvis utnyttjats för att göra besparingar på den psykiatriska vården: Vårdplatserna minskar alltjämt, även efter införandet av psykiatrireformen. beräknade att mellan 20 000 och 40 000 personer skulle behöva LSS-insatser. Mindre än 3 000 personer har fått det , . Överdödligheten bland psykiskt sjuka personer har ökat. Hemlösa, psykiskt sjuka missbrukare ökar i antal. Sjuka patienter skrivs ut innan de är färdigbehandlade och hänvisas till en öppenvård som inte fungerar. slutsats är att det behövs fler vårdformer inom den öppna psykiatriska vården och missbruksvården men också fler slutenvårdsplatser.Sannolikt behövs, enligt uppfattning, en viss ökning av tvångsvården. Mest angeläget är dock en generell förstärkning av den psykiatriska vården och stödet till psykiskt funktionshindrade personer. Det behövs fler slutenvårdsplatser för de personer som vill ha vård och ökad kapacitet i öppenvården. Det ska understrykas att det finns stora regionala skillnader inom landet vad gäller den vård och omsorg som ges psykiskt sjuka och funktionshindrade. Psykiatrisamordnaren har, i sin genomgång av bristerna inom psykiatrin, pekat ut ett antal områden där långsiktiga satsningar måste vidtas: Bristen på sysselsättning och meningsfull vardaglig aktivitet. Enligt saknade av landets 43 000 psykiskt funktionshindrade en daglig sysselsättning av något slag 1997. Bristen på boendeformer för psykiskt funktionshindrade med olika omhändertagandenivåer är påtaglig. Många funktionshindrade har inte fått sina beslut om bostad med särskild service verkställda. Bristen på specialistpsykiatri är tydlig. Tillgängligheten till psykiatriska insatser är under all kritik. Det saknas vårdplatser i slutenvården och resurser i öppenvården. Det förekommer regelmässigt att svårt sjuka människor avvisas från sjukhus på grund av platsbristen. Bristen på samverkan mellan kommuner och landsting. Det behövs mer av organisatorisk samordning i det dagliga praktiska arbetet i vården och omsorgen. Bristen på kompetensutveckling och svårigheterna att rekrytera personal. 5Strategi för upprustning av den psykiatriska vården Det nödvändiga förändringsarbetet inom den psykiatriska vården måste ske i dialog med intresseorganisationer, utifrån de drabbades perspektiv och med målet att psykisk sjukdom får lika hög prioritet som kroppsliga sjukdomar inom sjukvården. anser att bristerna inom den psykiatriska vården och omsorgen behöver åtgärdas genom insatser som faller inom tre områden. Det behövs en organisatorisk förändring, vilken bidrar till en organisation som kan ta ansvar för den enskildes vårdbehov, samverka och förebygga psykisk ohälsa. Det krävs en resursmässig upprustning. Problemen inom den psykiatriska vården härör i stor utsträckning från de besparingar som vidtagits. Den psykiatriska vården behöver mer av vårdideologisk konsensus. All behandling ska, liksom inom den somatiska vården, vara evidensbaserad. 5.1En organisatorisk förändring är nödvändig Enligt senaste rapport om psykiatrireformens effekter (2003) är bristerna inom vården för psykiskt funktionshindrade fortfarande stora. Huvudmännen skyller på varandra vad beträffar ansvaret för psykiskt sjuka. Ingen tar ett riktigt ansvar för den enskildes vårdbehov. infördes en möjlighet för kommuner och landsting att bilda gemensamma nämnder för att effektivare samverka i vården av bl.a. psykiskt sjuka och funktionshindrade. hade, enligt uppgift, inga huvudmän bildat gemensamma nämnder. Det finns brister i rehabiliteringen och många får inte den sjuk- och tandvård de skulle behöva. Behovet av sysselsättning har bara tillgodosetts till hälften. Psykiskt funktionshindrade har blivit alltmer isolerade. För många är dagarna långa, innehållslösa med en begränsad kontakt med andra medmänniskor. anser att tiden nu är mogen för en översyn av hela den psykiatriska vårdens grundläggande organisation. Direktiven för en sådan utredning ska, enligt kristdemokratisk uppfattning, överväga olika alternativ för den organisatoriska upprustning som behövs. Det dubbla huvudmannaskapet för den psykiatriska vården har inte fungerat - en centralisering av hela psykiatrin eller delar av psykiatrin bör övervägas. En sådan del är exempelvis psykosvården som ställer höga krav på samordning, kontinuitet och teamarbete. Utredningen bör även överväga hur individuella samverkansformer kan se ut för socialtjänst, missbrukarvård och psykiatrisk vård. Innehållet i vården och bemötandet är särskilt viktigt för psykiskt sjuka och är en förutsättning för ett bra behandlingsresultat. Fortsatt otydlighet om var ansvaret för behandlingen ligger kan få mycket allvarliga konsekvenser särskilt för dem som inte har förmåga att föra sin egen talan och kanske saknar närstående som kan agera. kan problemen föra den enskilde in i långvarig psykisk ohälsa där också sluten vård kan bli en realitet. Samarbete och samordning av insatser ska göra att klienten inte behöver fundera på när den ena huvudmannen lämnar över till den andra. Kedjan av insatser måste hänga ihop. I detta avseende finns uppenbara brister, inte minst vid psykiatriska insatser för de personer som bor i ordinärt boende. Samverkan vid psykiskt sjukas och funktionshindrades vård och omsorg styrs av komplicerad lagstiftning och området bör därför bli föremål för en översyn. Oklarheterna består bl.a. av att det är svårt att avgöra vad som är psykiatrisk behandling och vad som är social omsorg när det gäller insatser till personer med psykiskt funktionshinder. 5.2En resursmässig upprustning behövs Den pågående nedmonteringen av psykiatrin har pågått och varit uppenbar för alla. Neddragningar har skett även , vilket visar betydelsen av en långsiktig och substansiell satsning. Den socialdemokratiska regeringens budgetalternativ innebär inte den förstärkning som den psykiatriska vården behöver. Det riktade resurstillskott som föreslår till psykiatrin kan vända utvecklingen. 5.3En vårdideologisk diskussion är nödvändig Psykiatrin upplevs ofta som en mer konfliktfylld verksamhet än övrig medicinsk vård. Formerna för psykiatrisk vård blir ofta ifrågasatta och debatterade av politiker, massmedia och inte minst professionen. Uppmärksamheten kring den psykiatriska vården är delvis följden av ett antal grova våldsbrott som utförts av psykiskt sjuka eller störda personer. I detta sammanhang är det viktigt att slå fast att det är mycket få av alla psykiskt sjuka personer som överhuvudtaget begår svåra våldsbrott. Men denna höga grad av farlighet tillskrivs ändå alla psykiskt sjuka. Att behöva tvångsvårda en person ska i princip ses som ett misslyckande, men möjligheten att tvångsvårda måste få finnas. Misslyckandet består i att de förebyggande insatserna och behandlingen i öppenvård inte fungerat. Politiska beslutsfattare måste börja kräva behandlingsresultat inom psykiatrin. Den slutsatsen bör kunna förena en aldrig så oenig profession. Evidensbaserade behandlingar krävs inom den somatiska vården. Det finns ingen anledning att ställa lägre krav på psykiatrin, vare sig det gäller medicinsk behandling eller psykologiska metoder. 6En långsiktig satsning är nödvändig I görs en stor satsning för att förbättra insatserna vid psykisk ohälsa kallad "Opptrappningsplan for psykisk helse 1999-2006". Bakgrunden till satsningen var att man konstaterade att den psykiatriska vården och omsorgen inte höll en anständig nivå. En omfattande långsiktig omstrukturering har därför inletts med det mycket tydliga syftet att förbättra vårdutbudet både kvantitativt och kvalitativt. Den norska satsning kan - i inriktning och ambitionsnivå - tjäna som föredöme för den svenska restaureringen av psykiatrin. Resurstillskott har tillförts för att höja resursnivån från ca till år 20062. Utvärderingar har konstaterat att vårdplatser och boenden har byggts upp, tillgängligheten till vård har ökat, produktiviteten har ökat, en högre andel av personal med högskoleutbildning har anställts och tvångsvården har minskat. 7Psykiatrisamordnarens förslag till statliga resurstillskott I en första promemoria till regeringen har psykiatrisamordnaren gjort en genomgång av situationen inom den psykiatriska vården samt föreslagit statliga resurstillskott. Psykiatrisamordnaren anser att det krävs ett tillskott om ca för att psykiatrin ska få samma andel av landstingens sjukvårdsbudget som . Bedömningen är att ett motsvarande tillskott till psykiatrin som helhet (inom såväl kommuner som landsting) skulle svara mot de mest akuta behoven. För att ett resurstillskott ska kunna nyttjas på ett så effektivt sätt som möjligt föreslås en flerårig satsning som ökas stegvis. Förebilden är den norska satsningen på den psykiatriska vården, som förenar en långsiktig satsning med en tydlig politisk markering att den psykiatriska vården ska prioriteras. Psykiatrisamordnaren har föreslagit att staten () tillskjuter till psykiatri, ett tillskott som sedan successivt ökas två och år tre för att uppnå en extra nivåhöjande statlig satsning om ca . Psykiatrisamordnaren framhåller att en statlig satsning bör om möjligt matchas med en jämförbar motprestation från kommuner och landsting. I promemorian görs bedömningen att ett statligt resurstillskott behöver utgå till följande insatser: En fast del för nivåhöjande insatser som ökad tillgänglighet i öppenvård, vårdplatser, boenden med stöd, ökad tillgänglighet, integrerade vård- och stödinsatser och kompetenshöjning. En sökbar del för projekt som syftar till verksamhetsutveckling, nytänkande utveckling med kvalitets- och effektivitetshöjande målsättningar. Därutöver behöver medel avsättas för fortlöpande uppföljning och utvärdering av vidtagna insatser. I promemorian presenterar psykiatrisamordnaren ett förslag till hur statliga resurstillskott ska fördelas . Resurstillskotten fördelas på ovan nämnda insatser. Resurstillskotten föreslås främst åtgå till nivåhöjande insatser. Projekten för verksamhetsutveckling m.m. beräknas kosta . delar i allt väsentligt psykiatrisamordnarens bild av läget inom svensk psykiatri. Även de förslag till resurstillskott och åtgärder som framförs i promemorian till regeringen synes i huvudsak vara väl anpassade till de akuta och långsiktiga behov som finns. I budgetpropositionen sägs att "regeringens målsättning är att denna satsning ska följa intentionerna i psykiatrisamordnarens förslag till förbättringar inom området". Men problemet är att satsningen inte alls är tillräcklig för att åtgärda ens de allra mest akuta behoven inom den psykiatriska vården. Regeringens satsning på den psykiatriska vården innehåller ingen tydlig viljeinriktning, inga långsiktiga mål. anser att det behövs en tydligare politisk markering som lyfter fram gruppen psykiskt sjukas behov av god vård och omsorg. En satsning som gör klart för psykiskt sjuka och funktionshindrade, deras anhöriga och kommuner och landsting att nu tillförs större bestående resurstillskott. De resurstillskott som den socialdemokratiska regeringen föreslår har kortsiktighetens prägel och riskerar att försvinna i kommuners och landstings prioriteringar inom hela hälso- och sjukvården. Tabell 2: Föreslagna resurstillskott till psykiatrin 2005-2007, avsätter mer än regeringen för 2005-2007 till den psykiatriska vården och omsorgen. De föreslagna resurstillskotten ligger därmed betydligt närmare psykiatrisamordnarens bedömning av de akuta behoven inom psykiatrin. resurstillskott skapar förutsättningar för att kvalitén på psykiatriska vården och omsorgen ska nå upp till en anständig nivå . 9Skapa fler alternativa vårdformer Gruppen personer med psykisk sjukdom och funktionshinder är mycket heterogen. Detta måste avspeglas i den vård som kommuner och landsting ger. En mångfald av öppna vårdformer behövs, där teamarbetet mellan olika kompetenser tillåts spela en viktig roll. Långt ifrån alla psykiskt sjuka behöver tvångs- och institutionsvård - några behöver och vill ha perioder med institutionsvård, som de i så fall ska vara berättigade till. är slutenvårdsplatserna i den psykiatriska vården alltför få, vilket delvis beror på en öppenvård som inte klarar att ge den vård som är nödvändig till alla behövande. anser vidare att det finns skäl att överväga någon form av tvång i öppenvården för vissa patienter. Vissa patienter blir föremål för sluten tvångsvård under mer eller mindre regelbundna perioder. Dessa patienters situation borde kunna förbättras om tvångsvården kunde i den öppna vården. Många fungerande vårdformer har avvecklats , istället för att utvecklas. anser att införandet av en värdighetsgaranti för psykiskt funktionshindrade är ett angeläget politiskt krav. Det är dags att medmänsklighet kan spridas till dem som hamnat i mycket utsatta situationer. 10Inrätta lokala kris- och behandlingscentra Det behöver, som tidigare nämnts, ske en utbyggnad av antalet slutenvårdsplatser. Men sker tvärtom en kontinuerlig nedrustning av den slutna psykiatriska vården. Denna nedrustning är inte motiverad i vårdhänseende. Den är ett resultat av besparingar. Det är anmärkningsvärt att neddragningen av antalet slutenvårdsplatser fortsatt efter psykiatrireformens införande. måste landstingen besinna sig och noga överväga hur många vårdplatser som faktiskt behövs. Förnyelse och nytänkande är nödvändigt. Ett exempel är att bedriva slutenvård i lokala kris- och behandlingscentra. Mindre enheter som behandlar patienter med liknande behov kan utveckla en bättre kompetens. 11Ändra reglerna för vårdintyg När en specialistläkare utfärdar ett så kallat vårdintyg innebär det att patienten i fråga bedöms vara i sådant skick att slutenvård är nödvändig. Utvecklingen har inneburit att slutenvården ibland gör en annan bedömning och patienten blir utan nödvändig hjälp. Anledningen till att vårdintyget ignoreras är främst bristen på vårdplatser som gör att de patienter med de allra största behoven får företräde. Men ett vårdintyg är en bedömning som uteslutande görs när patienten anses vara mycket sjuk. Vårdintyget utfärdas också av en specialistläkare vars kompetens är just att avgöra om patientens situation kräver institutionsvård. anser att reglerna för vårdintyg bör ses över. En rimlig ordning bör vara att om vårdintyg utfärdas ska patienten observeras under innan institutionsvården kan avslutas. 12Tillgodose behovet av daglig sysselsättning De psykiskt funktionshindrade har inte fått hjälp genom LSS-insatser i avsedd omfattning. fick cirka 2 600 personer LSS-insatser på grund av psykiska funktionshinder. har uppskattat att mellan 20 000 och 40 000 individer kan ingå i personkretsen. Skälen till att LSS-insatserna till psykiskt funktionshindrade inte ges i den omfattning som det är tänkt antas bl.a. vara brister i lagstiftningen som leder till svårigheter för handläggarna ute i kommunerna. Ytterligare en anledning till det undermåliga stödet enligt LSS är den ekonomiska resursbristen i många kommuner. LSS är en rättighetslag och ger den funktionshindrade en absolut rätt till vissa insatser. I praktiken är dock LSS för hårt reglerad för att finansieras med kommunala medel. Därför anser att staten bör ta över kostnadsansvaret för LSS. Enligt uppgifter från saknade av de 43 000 psykiskt funktionshindrade en daglig sysselsättning av något slag. Bristen på meningsfull vardaglig aktivitet som studier, rehabilitering, arbete och daglig sysselsättning leder till isolering, ökar risken för missbruk och psykisk försämring. utvecklar sin politik för LSS och därmed förknippade frågor i en särskild handikappmotion, 2003/04:So642 "Handikappolitiken". 13Personliga ombud och gode män Personer med långvariga psykiska funktionshinder är en grupp som inte fått det stöd som var avsett när psykiatrireformen infördes. I budgetpropositionen finns avsatta medel för att få kommunerna att inrätta så kallade personliga ombud. Länsstyrelserna ska efter ansökan från kommunerna, fördela de statliga medlen . Det personliga ombudet ska vara ett personligt stöd som kan utkräva den vård och det stöd den psykiskt funktionshindrade kan behöva. Den personliga ombudsverksamheten kan bedrivas i samarbete med andra myndigheter/vård- och servicegivare och kan därmed bidra till att förbättra förutsättningarna för samverkan. Bland annat för personer med så kallade dubbeldiagnoser kan de personliga ombuden fungera som en lots in i vården. Det finns anledning att utveckla verksamheten med personliga ombud. Många patienter behöver förutom personligt ombud en god man. Men i vissa kommuner finns det brist på gode män just för målgruppen psykiskt funktionshindrade. Innan psykiatrireformen infördes bodde många av de psykiskt sjuka på olika institutioner, har de flesta eget boende och har själva ansvar för sin ekonomi. Behoven har förändrats som ett led i den normaliseringsprocess vi eftersträvar. Tyvärr klarar inte många av att hantera sin ekonomi vilket skapar oro och ångest för den enskilde. Ekonomiska problem skapar som vi vet bekymmer av allehanda slag. Listan kan göras lång över de svårigheter som en misskött ekonomi kan leda till. I flera kommuner är köerna långa och det tar tid innan den enskilde får sin gode man. hinner mycket hända som kanske aldrig går att ställa till rätta. anser att det behövs ett nytt tänkande kring gode män/förvaltare och hur dessa tillsätts.