mot · GR02Ub10 · 2004-05-13 00:00:00 — Detta kan tillsammans med tydliga och förutbestämda sanktioner, ökad vuxennärvaro och ett tydligt långsiktigt arbete mot mobbning både när det gäller regelverk, lagstiftning och genomförande leda till att nollvisionen mot mobbning blir verklighet. Regeringen bör initiera åtgärder i den riktning som här beskrivits för att bekämpa mobbningen och därefter återkomma till med en redovisning av dessa. Problemen med nollning har uppmärksammats i flera fall . Det är inte acceptabelt att kränkande former av nollning får förekomma utan att vuxenvärlden säger ifrån och reagerar. Ofta tar sig dessa kränkningar uttryck i sexuella trakasserier, inte minst mot flickor som i flera fall har varit tvungna att offentligt klä av sig mot sin vilja. Grupptrycket i dessa sammanhang är mycket stort, varför det är naivt att tala om fri vilja. Därmed inte sagt att nya elever (nollor) på en skola inte ska välkomnas med olika evenemang och fester. Det är ett viktigt inslag för att komma in i den studiesociala miljön. All form av nollning med kränkande inslag måste förbjudas. 9.3 Ansvar ger trygghet Skolan finns till för eleverna. Där ska eleverna tillägna sig kunskap som gör dem rustade för att möta livet som vuxna. Varje elev har unika förmågor och förutsättningar. Skolans ansvar är att möta och stödja varje elev utifrån hans eller hennes förutsättningar och ge kunskaper på vägen mot vuxenlivet. Men eleven har också ett ansvar för att aktivt delta i undervisningen och göra sitt bästa. ser det gemensamma ansvaret för studierna som en naturlig utgångspunkt. För att eleverna ska lyckas krävs insatser från eleven, skolan och hemmen. Det är ett delat ansvar där alla parter måste hjälpas åt för att främja den enskilde elevens kunskapsmässiga, sociala och individuella utveckling. Det gemensamma ansvaret och vilka delar som konkret åligger respektive part bör utformas i en skriftlig och årlig överenskommelse, ett ansvarskontrakt. När eleven blivit myndig ska kontraktet signeras av eleven och skolan. Vi anser att föräldrarna är en viktig resurs också på gymnasiet, inte minst gäller detta elevens behov av vuxenkontakt och personligt stöd och uppmuntran. Precis som i lägre årskurser får elever med ett starkt stöd hemifrån och föräldrar som engagerar sig i arbetet bättre resultat. Därför är det viktigt att föräldrarna får god information om vad som händer i skolan och om sina ungdomars uppförande och resultat. Om en elev är frånvarande från undervisningen ska det vara en självklarhet att föräldrarna underrättas. Många gymnasieskolor måste förbättra sitt samarbete med föräldrarna och öppna för samverkan. Föräldrar måste få känna att de är en resurs och att de har ett delat ansvar för hur det går för deras ungdomar. Elevens utveckling bör följas upp under regelbundna samtal mellan skolan, eleven och föräldrarna, så länge eleven inte fyllt . Dessa utvecklingssamtal är viktiga både för att ge eleverna det stöd de behöver och för att ge dem inflytande över studiernas utformning. Som ett stöd för samtalen finns den individuella studieplanen. För att se till att de individuella studieplanerna fungerar bör regeringen uppdra åt att i sitt kvalitetsuppföljningsarbete granska förekomsten av dessa. Studieplanerna kan ses som ett steg på vägen mot införande av det ansvarskontrakt som förespråkar. Saknas arbetsro är det svårt för en elev att ta till sig kunskap. Det finns gott om exempel på att elever lämnar skoldagen med huvudvärk för att ljudvolymen varit för hög i klassrummet. Vidare finns många exempel på att elever kommer och går litet som de själva behagar utan att någon vuxen reagerar eller på att elever utan anledning uteblir från lektionen. Den typen av beteende måste skolan stävja. Dels för att det skapar dålig arbetsro, dels för att ett sådant beteende i längden är demoraliserande. Det måste vara självklart att elever, lärare och annan personal i skolan bemöter varandra med respekt och tillit och att varje individ känner sig sedd och uppskattad. Skolan ska ha tydliga regler som är väl förankrade hos alla som verkar i skolan. Först då kan den skolmiljö grundläggas som är nödvändig för att eleverna ska kunna känna sig trygga och lära sig. Utan gemensamma regler och förhållningssätt uppstår lätt kaos. Detta gäller såväl i klassrummet och på skolgården som på en fotbollsplan eller i rättssamhället i stort. Därför är det viktigt med en gemensam värdegrund men också att vuxenvärlden reagerar mot oacceptabla beteenden och att gemensamma regler och förhållningssätt finns liksom sanktioner om dessa bryts. anser att det ska vara ett krav för varje skola att ha nedskrivna regler och uppgifter om vilka sanktioner som gäller om man bryter mot dem. 10 En skola där lärarna trivs Elevantalet i gymnasieskolan har legat ganska stabilt på drygt 300 000 elever mellan läsåren 92/93 och 01/02. Fram beräknas dock elevantalet öka jämfört med till följd av de stora barnkullarna andra hälft. Flera rapporter visar ett kraftigt utökat behov av gymnasielärare . Detta både till följd av de stora ungdomskullarna och av att halva gymnasielärarkåren pensioneras . Gymnasieskolan hade /2003 enligt obehöriga lärare. Totalt beräknas 19 000 lärare behöva rekryteras fram . Det är en svår situation som därtill förvärras ytterligare av att antalet obehöriga lärare redan fördubblats och ligger på . Det finns risk för en fördubbling . I propositionen finns ingenting redovisat om hur regeringen avser att lösa problemen med bristen på lärarutbildad personal. Regeringen bör återkomma med förslag. Att de stora barnkullarna skulle sammanfalla med stora pensionsavgångar har varit känt och det är därför anmärkningsvärt att regeringens insatser är i stort sätt obefintliga. visar nya forskningsresultat att lärarens kompetens är den mest avgörande faktorn för elevernas resultat i skolan. För att lösa lärarbristen krävs många åtgärder. finns allvarliga alarmsignaler att lärarbristen börjat göra sig gällande med stora svårigheter att rekrytera kvalificerade lärare. Ohälsa och stress har ökat bland lärare . är så många lärare sjukskrivna att inget försäkringsbolag vill teckna deras frivilliga kollektiva gruppsjukförsäkring. Det är en larmsignal. Som huvudmän för de flesta svenska gymnasieskolor har politiker ett stort ansvar för att ge lärarna sitt stöd och för att förbättra situationen. För att gymnasieskolan ska vara en attraktiv arbetsplats krävs att kommunerna satsar på personalen. Det måste finnas en större flexibilitet när det gäller utformandet av tjänster så att lärare kan kombinera sin undervisning med till exempel forskning. En rejäl satsning på lärarnas löner, fortbildningsmöjligheter och arbetsmiljö måste ingå i alla skolsatsningar. En avgörande uppgift är att utforma verksamhetens arbete så att lärare får vara lärare. belastas lärarna av en stor mängd administrativa och sociala uppgifter som tar tid och kraft från undervisningen. Genom att t.ex. kuratorer och psykologer finns tillgängliga på skolorna kan lärarrollen också bli tydligare. Dessa förändringar är nödvändiga för att fler lärare ska fortsätta i yrket och för att locka nya människor att bli lärare. Genom att införa en särskild yrkeslegitimation för lärare anser vi att lärarens yrkesroll och status kan stärkas. För att erhålla legitimation ska det ställas krav på såväl utbildning som ett gott yrkesetiskt förhållningssätt. Det är också viktigt att lärarna får en tillräcklig kompetensutveckling för att kunna göra ett bra arbete. tvingas lärare acceptera att genomföra en stor del av kompetensutvecklingen på sin fritid. Det är orimligt. Alla lärare ska ha rätt till en individuell, skriftlig plan för sin kompetensutveckling. Planen ska innehålla både mål och medel och utarbetas i samråd mellan läraren och arbetsledaren. Kompetensutvecklingsplanen bör revideras och vara ett aktuellt dokument som beskriver och sätter målen för lärarens och skolans utveckling. Karriärstegar för lärare måste utvecklas i form av tjänster med särskilt ansvar. Det är också viktigt att lärarnas möjligheter till forskning förbättras. Kontakter mellan forskare och personal i skolan måste stimuleras. Skolledarens roll är avgörande för både skolans klimat och resultat. Att skapa ett klimat i skolan där både ungdomar och vuxna möts med respekt och respekterar andra, där medmänsklighet ses som naturligt och eftersträvansvärt och lusten att lära stimuleras, är rektorernas viktigaste uppgift. Rektorn måste få skolan att arbeta mot samma mål och varje lärare och elev att känna sig som en viktig person i det arbetet. Det är nödvändigt att varje gymnasieskola leds av personer som har god kännedom om ungdomars utveckling och ett stort pedagogiskt kunnande. Personalen bör kunna förvänta sig att rektorn har en pedagogisk utbildning som minst motsvarar utbildningen hos dem han eller hon ska leda. Rektorer måste också ha goda ledaregenskaper så att de i verklig mening kan vara ledare för såväl skolans pedagogiska som administrativa verksamhet. Det är dock viktigt att inte det pedagogiska ledarskapet får stå tillbaka för en ökande börda av administrativa uppgifter. Fler administrativa uppgifter bör utföras av andra än rektorn. Eftersom rektor ska finnas mitt i verksamheten får inte ansvarsområdet vara större än att han/hon kan vara väl förtrogen med denna. I skolledningen kan rektor kompletteras av ledare med särskilt ansvar för ekonomiska och andra administrativa uppgifter. För att ytterligare utveckla rektorsrollen föreslår att skolledarutbildningen ses över. En rektor ska för att anställas som rektor i gymnasieskolan ha en särskild rektorsexamen från nämnda skolledarutbildning. Politikernas kunskaper om gymnasieskolan måste stärkas. Resultatansvar och befogenheter som delegeras till rektor är ofta otillräckliga. Det fria utrymmet är starkt kringskuret, inte minst vad gäller ekonomiska frågor. I läroplanen uttalas rektors uppgifter tydligt. Huvudmannen, kommunen, har det yttersta ansvaret och rektors kommunala uppdragsgivare måste skapa förutsättningar, så att rektor kan utöva ledning och styrning mot uppställda mål. För att förbättra rektors möjligheter är det viktigt att rektors roll förtydligas genom direkt lagstadgat ansvar. Dessutom anser vi att lokala styrelser för gymnasieskolan, där elever, föräldrar, lärare och övrig personal ingår, i högre grad ska kunna tillsättas. Dessa styrelser kan spela en viktig roll för att öka det omgivande samhällets delaktighet i skolans utveckling. Eleverna gör fortfarande i hög grad i sina val i enlighet med kända sociala och könsmässiga mönster. Socialdemokratins skola har snarare lett till högre murar. Gymnasieskolan präglas fortfarande av en stor snedfördelning både vad gäller sociala grupperingar, kön och studieresultat och stora ansträngningar behövs för att bryta de traditionella mönstren. Kön är fortfarande en tydlig faktor vid val av gymnasieprogram. Männen dominerar bygg-, el-, energi-, fordons-, industri- och teknikprogrammen, medan kvinnorna dominerar hantverks-, omvårdnads- samt barn- och fritidsprogrammen. Att ungdomar som är barn till tjänstemän huvudsakligen väljer vissa program, medan ungdomar vars föräldrar är arbetare oftast väljer andra lägger grunden för den sociala snedrekryteringen till högskolan. I arbetet för att minska snedrekryteringen, såväl social som genusbestämd, spelar studie- och yrkesvägledarna en viktig roll. Det är av stor betydelse att de stöder och uppmuntrar elever som vill göra otraditionella val. Elevgrupper med bred sammansättning där eleverna har olika bakgrund, kön och perspektiv stimulerar och underlättar lärandet. För att möjliggöra detta är det viktigt med långsiktiga strategier för att skapa en modern bild av högskolestudier. Det krävs målmedvetna satsningar för att nå grupper som traditionellt inte läser vidare på högskolenivå. Det kompetenskrav som finns för studie- och yrkesvägledare måste behållas om de ska klara de växande krav som kommer att ställas på dem. Propositionen har inte i tillräcklig grad lyckats med att skapa förutsättningar för att bryta könssegregeringen. Regeringen bör återkomma med förslag. 10.4 Elever med behov av särskilt stöd Alla elever är olika och lär på olika sätt. Det tar dessutom olika . Det är utgångspunkten för skolpolitik. Vi anser att olika intressen och begåvningar bidrar till mångfald och skolan måste vara flexibel nog att kunna möta eleverna där de står. Elever med behov av särskilt stöd har en laglig rätt att få det stöd de behöver och gymnasieskolan måste bli bättre på att tillgodose dessa elevers behov. Den nuvarande tillgången till speciallärare är otillräcklig vilket drabbar de studiesvaga eleverna. Individuella studieplaner, stöd- och specialundervisning måste utnyttjas i större utsträckning. Elever med olika funktionshinder ska beredas möjligheter till gymnasieutbildning på likvärdiga villkor. Så är det inte . Ett större antal skolor måste därför anpassas för funktionshindrade elever. Vi vill i detta sammanhang också uppmärksamma gymnasiesärskolans betydelse. Gymnasiesärskolan bygger på den obligatoriska särskolan och vänder sig till ungdomar som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de har en utvecklingsstörning. Den ska utifrån varje elevs förutsättningar fördjupa och utveckla kunskaper som en förberedelse för ett meningsfullt vuxenliv i arbete, boende och fritid. Många frågor handlar om livets mening, att räcka till och att hitta sig själv. Att hjälpa eleverna att hitta rätt är en naturlig del av undervisningen, men det är av största vikt att elevhälsan, skolsköterskor och kuratorer med flera, också får en nyckelfunktion i framtidens skola. Under krisåren drabbades ofta elevvården hårt av nedskärningar. Det innebar att lärarna fick bära ett allt större ansvar för socialt arbete i avsaknad av annan personal. I då allt fler unga drabbas av psykisk ohälsa är det viktigt att det finns personal som tidigt kan se att något håller på att gå snett och sätta in förebyggande åtgärder. Elevvården bör få större möjligheter att arbeta med förebyggande hälsovård. Psykiskt och fysiskt välbefinnande är av avgörande betydelse för lärandet och det är därför viktigt att alla kommuner inventerar behovet av elevvårdspersonal. Det möjliggörs med det kristdemokratiska budgetförslaget som ger större resurser och därmed möjligheter för kommunerna att åtgärda det som varit eftersatt. Skolans uppgift är att förmedla kunskap men också att överföra samhällets grundläggande värderingar till eleverna. För att fostra demokratiska medborgare och om eleverna ska få en tilltro till demokratin måste skolarbetet ske utifrån demokratiska principer. Elevinflytande ställer krav på bland annat information och organisation. menar att en lagstadgad miniminivå av elevinflytande bör införas. Dagens lagutformning stadgar endast att elevinflytande ska finnas, inte i vilken omfattning eller på vilket sätt. Det är därför nödvändigt att någon form av konkretisering införs. I samband med genomförandet av förändringarna i gymnasieskolan finns möjlighet att tydligare reglera och därmed stärka elevernas inflytande. Dessa möjligheter bör tas tillvara. bör dessutom ges uppgiften att utarbeta måldokument för elevinflytandet på gymnasieskolan samt att som tillsynsmyndighet ansvara för en utökad kontroll av elevinflytandets tillämpning i skolorna. Ett fungerande elevinflytande måste också organiseras på ett sådant sätt att det blir praktiskt möjligt att klara av. På de skolor där klasserna avskaffas måste till exempel speciella lösningar som ersätter klassråden komma till stånd. Skolan måste också ge eleverna möjlighet att utse representanter med stort förtroende. Att utse frivilliga representanter första dagarna på terminen går i motsatt riktning. Praktiska möjligheter till att medverka i elevråd måste finnas. Tid för elevrådsarbete får inte redovisas som frånvarotid i elevernas slutbetyg. Elevrådsarbete bör dock redovisas i betyget som meriterande för eleven. ska etableras som en naturlig samarbetspartner till skolledningen. Även om vi menar att vuxengrupperna bör vara i majoritet i skolans styrelser, anser vi att eleverna ska finnas med på ett naturligt sätt när det gäller till exempel att utarbeta budgeten och rådgivning vid tjänstetillsättningar. I finns ett levande föreningsliv vilket ger många ungdomar möjlighet att lära sig mer om demokrati, ansvar och att ta egna initiativ. spelar många föreningar en viktig roll i samhället genom att uppmärksamma och driva exempelvis miljöfrågor. För att tillvarata unga människors engagemang bör elever inom ramen för det individuella valet ges möjlighet att ingå i exempelvis volontärverksamhet. En elevundersökning påvisar behovet av ett förtydligande av lagen om elevinflytande för att få en mer aktiv elevmedverkan på gymnasieskolorna och efterlyser främst möjlighet att kunna påverka sin egen och gruppens undervisningssituation. bör ges uppdraget att utarbeta planer för elevinflytande byggda på mål och delmål som kan utvärderas efter elevernas ökade mognadsgrad. 11 Genomförande, uppföljning och utvärdering Efter beslut om förändringarna i gymnasieskolan vidtar naturligt nog ett omfattande arbete att genomföra de åtgärder som beslutats. Förändringarna bör följas upp ur såväl kvalitativ som ekonomisk synvinkel. Regeringen bör därför uppdra åt att göra en uppföljning av såväl de kvalitativa som ekonomiska effekterna av förändringarna. Dessa uppföljningar ska återredovisas till . Det är angeläget att förändringar följs upp och utvärderas i förhållande till de mål som gäller för gymnasieskolan. Vid genomförandet av de förändringar av gymnasieskolan som föreslås i propositionen är det nödvändigt att finansieringsprincipen följs. Kommunernas redan ansträngda ekonomi får inte drabbas ytterligare genom statsmakternas beslut.