mot · GS02N399 · 2004-10-04 00:00:00 — Utvecklingen i många glesbygdskommuner är dyster, med allt färre innevånare i arbetsför ålder. I flera kommuner är det svårt att hitta personal till vården, skolan och omsorgen. Generösare regler för arbetskraftsinvandring kommer förhoppningsvis att bidra till en minskad arbetskraftsbrist. 7De regionala tillväxtavtalen - låg utväxling Det som är betecknande för regeringens hittillsvarande styrning av regionalpolitiken är tillkomsten av tillväxtavtalen. egen utvärdering av tillväxtavtalen (Ds 2001:15) visar att tycker att processen bidragit till en bättre samordning av resurserna för regionens tillväxt. Av kommunerna och företagarorganisationerna är det inte som tror på tillväxtavtalen. Det framgår också att kommunernas engagemang i de allra flesta fall varit alltför lågt. Också , , har granskat statens medverkan i avtalen och menar att tillväxtavtalen inte åstadkommit så mycket regional tillväxt utan i många län bara fungerat som ett sätt att redovisa befintligt arbete med att främja tillväxt. Om en starkare lokal tillväxt och en högre utväxling på insatt offentligt kapital ska uppnås i de nya tillväxtprogrammen som påbörjades och sträcker sig till 2007, måste det så kallade tillväxtkapitalet göras synligare och bli lättare tillgängligt och kunna användas på flexiblare sätt. De statliga pengar som fanns till förfogande var redan fördelade på aktörer i länen som , länsarbetsnämnden, arbetsförmedlingarna med flera. De stora summorna var redan uppbundna och därför inte i någon omfattning tillgängliga som delfinansieringsresurs av tillväxtavtalens projekt. De delar som visade sig mest tillgängliga var de nationella regionalpolitiska anslagen liksom EU:s strukturfondspengar. Det var i och för sig ingen nyhet eftersom båda bidragsformerna redan tidigare användes på likartat sätt. Det regionala partnerskapet blev - trots det goda anslaget att involvera näringslivet - alltför avlägset för de personer och små företag som förmodligen bäst skulle kunna ta tillvara tillväxtavtalens intentioner. Om tillväxtprogrammen ska bli vad många önskar måste man på ett bättre sätt nå de människor som är bärare av idéer men saknar resurser att förverkliga dem. Kommunalt ansvariga torde stå dessa personer närmare än tjänstemän på länsstyrelserna. En annan förutsättning är, enligt vårt synsätt, att kommunernas näringslivsansvariga politiker och tjänstemän på ett mycket mera aktivt sätt måste involveras i genomförande av de kommande tillväxtprogrammen. Det är emellertid omöjligt att lägga på kommunerna också denna uppgift utan att finansiera den kostnad den medför. De gamla tillväxtavtalens utsträckning förlängdes till utgången av 2003 och ersattes av nya regionala tillväxtprogram. Huvudaktör för framtagande och genomförande är de nya regionala samverkansorganen, i form av kommunalförbund som bland annat får ansvaret för regional planering och tillväxt. Ett kommunalförbund finansieras genom vad de i förbundet ingående kommunerna skjuter till av resurser. Det är oklart hur det kommunala samverkansorganet, som ska ansvara för de regionala tillväxtprogrammen, ska finansiera sin verksamhet. Om inte staten skjuter till nödvändigt kapital för att administrera nyordningen får de kommuner som bäst behöver få nytta av tillväxtprogrammen ännu en pålaga av staten som inte finansieras. avvisar inte tanken på ett kommunalförbund som samverkansorgan intill ett direktvalt regionfullmäktige får ansvaret för att samordna regionens utvecklingsinsatser men det förutsätter större inslag av statlig finansiering. 9Universitetens och högskolornas uppgifter I universitetens och högskolornas uppgifter ingår ett nära samarbete med samhället. Det gäller såväl offentliga verksamheter på både och regional nivå som näringslivet. Vi anser att ett regionalt partnerskap utan universitet och högskolor, som en av aktörerna för framtagande av regionala tillväxtprogram, blir för svagt. Det är därför viktigt att kommuner och regioner involverar dessa för att de aktivt ska medverka med sina kunskaps- och forskningsresurser. Vi är ocksåövertygade om att distansutbildning är en möjlighet för glesbygdsboende att få del av högre utbildning. Universiteten och högskolorna på mindre orter bör fungera som lokala "kluster", där företag och högskolor i växelverkan stimulerar varandra. De mindre universiteten kan omöjligt ha samma bredd på forskningen som de större, men om de lyckas hitta en nisch som överensstämmer med regionens näringslivsstruktur, kan många idéer skapas och utvecklas. Det är inte enbart geografiska skillnader som innebär olika förutsättningar för företagande. Grunden finns till stor del hos företagaren själv. Det handlar om hur möjligheter och resurser tas tillvara men också hur en affärsidé formuleras och genomförs. Därför kan vi konstatera att de regionalpolitiska stöden aldrig kan ersätta entreprenörskap, företagaranda, kreativitet och dynamik. Vi är dock väl medvetna om att en programverksamhet, som till exempel tillväxtavtalen har initierat, kan bli en startpunkt för något nytt i ett litet företags utveckling. anser dock att det är viktigare att närings- och skattepolitik utformas så att de uppmuntrar och ger förutsättningar för eldsjälar och innovatörer att våga ta risker och finna det mödan värt att starta och driva verksamheter av olika slag. Det är viktigt att näringslivets regionalt förankrade och regionalt ägda institutioner tillvaratas för förmedling av bland annat statliga resurser. Ett exempel på detta är IUC, Industriella utvecklingscenter. Jord- och skogsbruket är hörnstenar för en levande lands- och glesbygd. Det är en angelägen satsning att skapa rimliga och rättvisa konkurrensvillkor för jord- och skogsbruksnäringen. jordbrukspolitik syftar till fortsatt användning av åkermarken för livsmedelsproduktion. Jordbruket ska ha lika konkurrensvillkor med omvärlden. Därför ska skatter och avgifter på el och eldningsolja, diesel samt handelsgödsel harmoniseras med övriga EU-länders. Skogsnäringen är den bransch som svarar för de största nettoexportinkomsterna till vårt land. Skogsbruket och den därmed sammanhängande förädlingsindustrin är en viktig svensk basnäring. För att svenskt skogsbruk och svensk skogsindustri ska kunna utvecklas krävs övergripande långsiktiga och hållbara spelregler som befrämjar såväl produktions- som miljömål. insatser för aktiv rådgivning och information till framför allt skogsägarna har varit otillräckliga. Därför bör dessa insatser, speciellt produktionsrådgivningen, öka. förslag på detta område utvecklas i motionen på utgiftsområde 23 Jord- och skogsbruk, fiske med mera. 12Fördubbla marknadsföringen av som turistland har goda förutsättningar för en växande turistnäring. Vi har en vacker natur, ren luft och rent vatten, en spännande historia och ett rikt kulturutbud över hela landet. Vi har också områden som kan erbjuda en upplevelse av tystnad, något som allt fler i våra mest tätbefolkade regioner i efterfrågar. Även det odlade landskapet med hagar och ängar och den bygdespecifika kulturen är attraktiv. Vårt klimat, med tydliga sommar- och vintersäsonger, ger förutsättningar för ett brett och intressant utbud. Turismen som bransch tillhör världens snabbast växande, men tyvärr är inte detta fallet i som har haft svårt att hävda sig som turistland. Det finns givetvis många orsaker till detta och några tillväxthämmande faktorer som regelkrångel, brist på riskkapital, högre moms än i grannländerna och dålig infrastruktur är några orsaker. I kommittémotion Turistnäringen redogörs för våra förslag för att göra turismen till en tillväxtnäring. Vi satsar utöver regeringens anslag på turistfrämjande åtgärder. gör bedömningen att detta är en satsning som kommer att generera tiotusentals nya arbetstillfällen, speciellt i glesbygd. Den regionalpolitiska effekten blir både kraftig och långvarig. Svensken omsätter mindre än hälften av EU-genomsnittet på turism. Den dubblerade marknadsföringen av som turistland ska inriktas på marknadsföring av det som är unikt för : glesbygden, vildmarken, fjälltrakterna, landsbygden, midnattssolen, allemansrätten, våra många sjöar och älvar och vår vackra havskust. Det handlar också om möjligheterna till fiske, jakt, bär- och svampplockning, kanotsafaris, forsränning, bo på lantgård med mera. Regionalpolitik på europeisk nivå sker framförallt inom ramen för den så kallade sammanhållningspolitiken. Europeiska unionen har som mål att verka för ekonomisk och social sammanhållning, global konkurrenskraft och en hållbar utveckling. Dessa mål ska uppnås som subsidiaritetsprincipen, goda styrelseformer och medborgarinflytande utvecklas. deltar samtliga unionens regioner i sammanhållningspolitiken, vilket är en viktig princip för att göra sammanhållningspolitiken angelägen för alla. Socialdemokraternas hållning i fråga om sammanhållningspolitiken och strukturfonderna är mycket otydlig. I och med med nya medlemsländer som har stora utvecklingsbehov är vi medvetna om att utrymmet för oss i och övriga nuvarande medlemsländer är begränsat vad gäller strukturfondsmedel. Detta får dock inte innebära att drar sig undan från den solidariska sammanhållningspolitiken och dess mervärden för unionen. En stark sammanhållningspolitik måste omfatta hela unionen och i det samarbetet ska vårt land ingå. Det är helt rimligt att de fattigaste regionerna ska prioriteras i ett nytt mål 1. ska stödet även fortsättningsvis innehålla stöd till de extremt glest befolkade områdena i norra och . Regeringen anser att sammanhållningspolitiken ska ändras från utjämning mellan regioner till utjämning mellan länder. Om regeringen skulle lyckas, vore det en hårt slag mot svensk glesbygd. Sammanhållningspolitiken handlar dock inte bara om pengar, utan även om andra mycket viktiga värden. Genom sammanhållningspolitiken försöker EU ge stöd till regioner med ekonomiska problem inom den gemensamma marknaden. Politiken är också ett verktyg för att nå unionens mål om bland annat ökad konkurrenskraft. Dessutom ger den en viktig gemensam referensram för utvecklingspolitik och skapar gemensamma mål för gränsöverskridande samarbeten. Genom politiken ges stöd för utbyte av kunskap och erfarenheter. EU:s sammanhållningspolitik har en unik uppgift i arbetet för att knyta samman regioner över nationsgränserna. Det är viktigt att ger tydliga signaler till kommissionen att vi aktivt arbetar för att glesbygden även fortsättningsvis ska vara en del av det framtida strukturfondsområdet i EU. Det är också viktigt att åtgärder vidtas för att förbättra kontrollen och möjligheten att beivra fusk. En reformering av regelverket bör innefatta minskad byråkrati och ökad effektivitet. Beträffande regeringens förslag till anslag under utgiftsområde 19 för föreslår vi förändringar enligt följande. satsar utöver regeringens anslag på turistfrämjande åtgärder och överför dessa pengar från 33:1 till utgiftsområde 24. gör bedömningen att detta är en satsning som kommer att generera tiotusentals nya arbetstillfällen, speciellt i glesbygd. Anslaget på disponeras av . Regeringen avser att successivt avveckla landsbygdslånet. väljer dock att avskaffa landsbygdslånet i något snabbare takt än regeringen och föreslår ett anslagssparande på 2005.