mot · GS02U301 · 2004-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att , med en tydlig tidsgräns, bör argumentera för att måste välja. Våldet fortsätter i ökad takt. Antalet dödsoffer uppgår till nära 4 000, varav 1 000 är israeler och 3 000 är palestinier. Det handlar om självmordsbombare som riktar sina dåd mot försvarslösa kvinnor, män och barn i bussar och på gator, och raketattacker från helikoptrar och jaktflyg rakt in i flyktingläger som drabbar civilbefolkningen skoningslöst. Det hopp om en självständig palestinsk stat som tidigare fanns är nu längre bort än på mycket . Den israeliska militären har i det närmaste full kontroll över , och östra . Den palestinska myndighetens makt är begränsad och dessutom försvagad genom korruption. Våldet är inte begränsat till självmordsbomber och militära strider. Ockupationspolitiken innebär att över 11 000 hem förstörts . fortsätter att expropriera palestinskt land som blir en del av . har exproprierat land för bosättningar, bosättarvägar, militära installationer och naturreservat - av , av östra och av . Muren eller barriären i dess nuvarande sträckning på beräknas ytterligare inkorporera av och berör omkring en miljon palestinier genom att muren sträcker sig mellan bostäder och odlingar, sjukvårdsinrättningar, skolor, brunnar, släktingar etc. Enligt FN kommer 274 000 palestinier bli omringade av, eller inklämda mellan, muren och gränsen till . Drygt femtio militärt kontrollerade öppningar finns i barriären som enbart är öppna begränsade tider - ofta och . Rörelsefriheten på är extremt begränsad med militärt bevakade vägspärrar, förstörda vägar, uppställda cementblock och jordhögar som hindrar trafik. Hundratusentals olivträd har förstörts, hundratals brunnar sprängts, 11 000 palestinska hus har förstörts . Före levde fortfarande de israeliska bosättarna i små isolerade enklaver på , frånsett de stora bosättningarna, t.ex. runt . är situationen helt omvänd. Det är palestinierna som lever isolerade i sina byar och städer. För försämras förutsättningarna för en sammanhängande och fungerande palestinsk stat på och . Ockupationspolitiken har lett till en kollaps i det palestinska samhället. har den palestinska ekonomins BNP minskat som antalet fattiga har tredubblats från 650 000 till 1,9 miljoner. Andelen undernärda barn har ökat kraftigt. I lever två av tre familjer på . Den begränsade rörelsefriheten för civilbefolkningen står i direkt konflikt med den internationella humanitära rätten. Mer än 200 bosättningar med över 400 000 bosättare finns på ockuperad mark. Detta står i direkt konflikt med den fjärde som explicit förbjuder ockupationsmakt att föra över egen befolkning till ockuperad mark. ökade antalet bosättningar (byggnader) enligt . 29 motorvägar förbinder bosättningarna med där palestinier inte tillåts resa fritt, bosättningar och vägar som byggts trots fredsavtal som talar om tillbakadragande. Fakta på marken visar att den israeliska politiken går ut på att förstöra möjligheterna för en självständig och ekonomiskt livskraftig palestinsk stat. Det finns inga tecken på att regeringen under är intresserad av ett tillbakadragande från ockuperad mark och därmed möjliggöra en rättvis fred. Den svenska politiken måste inrikta sig på en fred som bygger på folkrätten. Så länge ockupationen pågår måste främjande av den internationella humanitära rätten vara prioriterat. är som konventionsstat till skyldigt att, i enlighet med den gemensamma artikel 1, inte bara respektera den humanitära rätten utan även sörja för att andra konventionsstater efterlever den. är en sådan konventionsstat. är som ockupant skyldigt att skydda civilbefolkningen - inte bestraffa den. Människors rörelsefrihet får inte hindras, sjukvården skall respekteras och skyddas, utbildning till barn skall säkerställas och människor skall kunna bruka sin jord. Biståndsorganisationer i området ifrågasätter i allt högre grad inriktningen på bistånd till palestinierna på ockuperad mark, har begärt att få bistånd för att bygga nya palestinska vägar - enligt önskemål och kartor. Man menar att måste utsättas för påtryckningar att ta sitt ansvar enligt den humanitära rätten. EU ingick 1975 ett samarbetsavtal med . 1995 ersattes det med nuvarande associeringsavtal som efter ratificering av medlemsländerna trädde 2000. Som en del av avtalet ingår ett åtagande att respektera och främja de mänskliga rättigheterna. Avtalet stipulerade tydligt att de förmånliga exportvillkoren till EU enbart omfattar varor som produceras i - ej från bosättningar på ockuperad mark. och EU har också förbundit sig att samarbeta mellan tullmyndigheter om det finns frågor och tveksamma fall. har , kommissionen, parlamentet och behandlat frågan om brott mot avtalet. Överträdelserna av avtalet sker på tre områden: respekterar inte grundläggande, internationellt antagna konventioner om mänskliga rättigheter eller , vilka utgör en grundval också för detta avtal. bryter konsekvent mot avtalets territoriella begränsningar, som innebär förbud mot export av varor från de ockuperade områdena under avtalet. bryr sig inte om vad avtalet säger om förpliktelsen för tullmyndigheterna att ömsesidigt bistå varandra för att avtalet skall följas. Genom att EU inte suspenderar avtalet finns risken att EU till slut tvingas acceptera agerande eftersom man i praktiken har tillåtit tolkning av avtalet. I så fall bryter EU mot grundläggande internationell rätt och sin egen stadga. bör med en tydlig tidsgräns tydligt argumentera för att måste välja. Antingen väljer att på alla punkter följa avtalet eller så bör EU suspendera avtalet. EU har suspenderat avtal med en rad andra länder. Det har inte betecknats som sanktioner. Sanktioner har dock införts för länder som t.ex. . Att inte suspendera avtalet innebär också en signal när det gäller hur EU i praktiken prioriterar införlivandet av de mänskliga rättigheterna i EU:s avtal och traktat. Det är därför av stor vikt att regeringen klargör att efterlevnaden av den internationella humanitära rätten och främjanden av mänskliga rättigheter är av överordnad prioritet i relation till konflikten offentligt kommer att begära att EU ställer tydliga villkor till att följa avtalet eller att avtalet därmed bryts om EU väljer en annan väg att verkar för ett unilateralt stopp på bosättarprodukter som kommer till de svenska officiella relationerna till alla parter som är involverade i konflikten, må det gälla bistånd, handel eller officiellt utbyte, inte på något sätt kan stärka parternas väpnade kapacitet, ockupationen eller bosättarpolitiken. Rezene Tesfazion (s)