mot · GR02Fi22 · 2004-05-03 00:00:00 — Visar det sig att vändningen på arbetsmarknaden fördröjs eller försvagas kommer utgifter i arbetslöshetsförsäkringen och inom AMS att stiga ytterligare. Ett annat riskområde är socialförsäkringarna, inte minst förtidspensionerna. Regeringen har antagit att kostnaderna för förtidspensioner kommer att öka med ca 25miljarder kronor . Risken för att utgiftsökningen blir betydligt större kan inte negligeras. Även när det gäller arbetsskadeförsäkringen föreligger det en påtaglig risk att de regeländringar som gjort det enklare att få en arbetsskada godkänd medför stigande kostnader. Vår samlade bedömning är att det föreligger en allvarlig risk att regeringens prognoser för utgifterna i den offentliga sektorn ånyo visar sig vara för optimistiska och att det finansiella sparandet riskerar att bli svagare än vad som anges i den ekonomiska vårpropositionen. 5.2.4Ofinansierade utgifter kan leda till underskott både 2005 och 2006 Det finns en betydande risk för att regeringen och stödpartierna återkommer med nya utgiftsförslag när valet närmar sig. Efter valet förhandlade , och Socialdemokraterna fram ett s.k. 121-punktsprogram. Av det återstår, enligt beräkningar från (dnr2004:196), att genomföra åtgärder som ökar utgifterna med uppemot 24miljarder kronor . Tabell 5.2 Aviserade budgetförsvagningar i 121-punktersöverenskommelsen Förlängd föräldraförsäkring med 2 mån. Höjt tak i föräldra- och sjukförsäkringen Flerbarnstillägg från 2:a barnet Höjd kompensation i BTP Högkostnadsskydd i tandvården för åldrarna Biståndet ökas till av BNI 4 000 nya poliser Sänkt byggmoms för student- och äldreboende Permanent stöd för små och medelstora lägenheter Stöd till idrotten från Källa: samt egna beräkningar Som framgår av tabellen återstår för regeringen bl.a. att uppfylla löftena om att höja taket i sjukförsäkringen, att förlänga föräldraförsäkringen och att höja barnbidraget. Regeringen har inte heller presenterat förslag om hur rättsväsendet skall stärkas med 4000 nya poliser. Genomför regeringen de åtgärder som aviserats i 121-punktsprogrammet medför det en kraftig försvagning av statsfinanserna. Dessutom innebär en förlängning av världens mest generösa föräldraförsäkring och höjt tak i socialförsäkringarna att arbetsutbudet minskar ytterligare. Till 121-punktsprogrammet skall läggas att ett genomförande av de riktlinjer som antogs på Socialdemokraternas s.k. tillväxtkongress försvagar de offentliga finanserna med ytterligare (dnr 2004:504). Den sammantagna budgetförsvagningen skulle därmed uppgå som minst till 40miljarder kronor. Då är ändå inte alla kongressbeslut medräknade. Sålunda är t.ex. kostnaderna för en förtida kärnkraftsavveckling omöjliga att beräkna. Tabell 5.3 Aviserade budgetförsvagningar i tillväxtriktlinjerna Källa: samt egna beräkningar Det kan noteras att ofinansierade utgiftsökningar på i storleksordning 25miljarder kronor kan genomföras utan att utgiftstaken måste justeras om huvuddelen av budgeteringsmarginalen utnyttjas, vilket varit det historiska mönstret. Om både 121-punktsprogrammet och kongressbesluten genomförs uppstår underskott i de offentliga finanserna såväl 2005 som 2006. Tabell 5.4 Aviserade budgetförsvagningar av Socialdemokraterna Nya reformer i VÅP Källa: samt egna beräkningar 5.2.5Regeringen visar inga ambitioner att uppnå budgetmålen Regeringen har angivit att målet för finanspolitiken är att upprätthålla ett strukturellt överskott i det finansiella sparandet i den offentliga sektorn som motsvarar av BNP. Även med utgångspunkt från regeringens egna bedömningar av ekonomins potentiella produktionsförmåga och konjunkturläge har budgetmålet inte uppnåtts och regeringen räknar också med att missa sitt mål . Givet att avvikelsen från målet för det finansiella sparandet har ökat med en halv procentenhet för både 2005 och 2006 framstår det som besynnerligt att regeringen vidtar åtgärder som ytterligare ökar målavvikelsen. Det hade varit rimligt att regeringen aviserade en utgiftsstrategi som gör att målet för statsfinanserna nås åtminstone mot slutet av prognosperioden. Eftersom det strukturella sparandet underskridit målet , vore det lämpligt att regeringen lade fast en medelfristig strategi där det strukturella överskottet överstiger av BNP. I stället väljer regeringen att förelägga en proposition som på kort sikt ökar målavvikelsen och att inte ange någon budgetstrategi alls för . Regeringens förhållningssätt till budgetmålen, inte minst oförmågan att presentera en strategi som visar att målavvikelser möts av åtgärder, minskar tydligheten i ramverket för finanspolitiken och bidrar till att undergräva trovärdigheten för uthålligheten i statsfinanserna. 5.3Framtidens utmaningar är utan svar 5.3.1Den åldrande befolkningen är en utmaning De närmaste decennierna kommer befolkningstillväxten till att ske i grupper som inte befinner sig . Alltfler äldre kommer att betyda att varje person i arbetsför ålder måste försörja alltfler, se diagram 5.2. kan efterfrågan på vård och omsorg öka. Behovet av att anställa fler människor inom dessa sektorer stiger, som förutsättningarna att betala för sjukvård och äldreomsorg undermineras om inte arbetsutbudet ökar och bidragsberoendet minskar. Diagram 5.2 Försörjningskvoten i 19802050 enligt SCB respektive FN I (SOU2004:19) beräkningar ökar den offentliga konsumtionen med 0,5procent . Därigenom upprätthålls oförändrad standard i de olika verksamheterna, men inga ytterligare utbyggnader av den offentliga servicen antas ske. I utredningen sägs att en återhållsam utgiftsutveckling och ett högt sparande i den offentliga sektorn är nödvändigt för att den demografiskt betingade expansionen därefter skall kunna utan utgiftsnedskärningar och skattehöjningar. Det kan ifrågasättas om kostnaden för välfärden kan hållas oförändrad per brukare. Produktivitetstillväxten i arbetsintensiv tjänsteproduktion är normalt svagare än inom högteknologisk varuproduktion. Kombinationen av att behoven av vård och omsorg ökar som pensionsavgångarna kommer att bli betydande skapar ett stort rekryteringsbehov inom välfärdstjänsterna. Det är därför osannolikt att löneökningstakten för vårdbiträden, sjuksköterskor eller läkare kommer att understiga den övriga arbetsmarknaden. Lönerna kommer att öka i takt med inflationen och den allmänna produktivitetsutvecklingen också i välfärdsproduktionen. Eftersom produktivitetstillväxten är svagare är det sannolikt att kostnadsutvecklingen överstiger den allmänt rådande i ekonomin. Om produktivitetstillväxten i välfärdsproduktionen ligger en procentenhet lägre än genomsnittet för ekonomin, betyder det antingen att resurserna måste öka med eller att kvaliteten kommer att försämras i motsvarande utsträckning. I den mån ökade resurser inte skapas genom ett större arbetskraftsutbud måste vi avstå konsumtion och minska övrig produktion till förmån för välfärdsproduktion. Det förefaller inte heller sannolikt att efterfrågan på t.ex. vård, barnomsorg och äldreomsorg kommer att förbli . I LU:s bilaga7 Alternativ finansiering av offentliga tjänster (SOU2003:57) sammanfattas forskning som visar att efterfrågan på vård och omsorg stiger med inkomsten, oavsett om välfärden produceras på en marknad eller inom ramen för den offentliga sektorn. I takt med att människor blir rikare efterfrågar de högre kvalitet på vård och omsorg. 5.3.2Sannolikt att underskattar riskerna Insikterna om den utmaning som kommer att möta under de närmaste decennierna har ökat.5 (LU) visar att tillväxten under de närmaste decennierna endast kommer att ligga på 1,8procent . SNS konjunkturråd har presenterat beräkningar som tyder på att den långsiktiga tillväxten minskar med ca 0,3procent . Även har varnat för att tillväxtutsikterna ser påtagligt dystrare ut framöver. menar att de demografiska effekterna reducerar den långsiktigt uthålliga ekonomiska tillväxten till i storleksordningen 1,5procent.6 I jämförelse med genomsnittstillväxten innebär detta en nedgång med i storleksordningen hela 0,75procentenheter . Även har presenterat beräkningar som tyder på att den långsiktigt uthålliga tillväxten de närmaste decennierna blir påtagligt lägre än vad som tidigare antagits.7 Såväl KI som har arbetat med ett antagande om att ekonomins produktionsförmåga kan öka med i storleksordningen 22,5procent utan att inflationstrycket ökar. förefaller det att växa fram en samsyn om att den potentiella produktionsförmågan framöver kommer att ligga i intervallet 1,52,0procent. Skillnaden i tillväxt kan tyckas vara liten. Så är emellertid inte fallet. över exempelvis innebär en tillväxtförlust med 0,75procentenheter ett produktionsbortfall på eller /år för en löntagare som tjänar /månad. LU:s bedömning av tillväxtutsikterna ter sig något mer optimistisk än de som andra bedömare gör. I ett basscenario antas antalet sysselsatta öka med 151000 personer . Bidraget till ökningen redovisas i tabellen nedan. Tabell 5.5 Bidrag till ökning i antalet sysselsatta 20022020 Sysselsättningsökning vid oförändrat beteende Längre arbetsliv förbättrad hälsa har arbetsutbudet reducerats. Bidragsberoendet har ökat drastiskt genom stigande sjukfrånvaro och förtidspensioneringar. Att män i större utsträckning utnyttjat föräldraförsäkringen och att pensionsåldern gradvis har sjunkit har verkat i samma riktning. I löneavtal för flera viktiga sektorer har det ingått arbetstidsförkortningar . Det har också funnits en diskussion om att genomdriva en arbetstidsförkortning via lagstiftning, som bl.a. manifesteras i att regeringen och stödpartierna nu enats om försök med friår och experiment med arbetstidsförkortning. Det finns också en långsiktig internationell tendens mot minskat arbetsutbud. I takt med att produktivitetsutvecklingen skapar ökat välstånd stiger inte bara konsumtionen av varor utan också efterfrågan på fritid. LU bygger på antagandet att trenden mot successivt sjunkande arbetskraftsdeltagande bryts. Realismen i detta antagande måste ifrågasättas, inte minst mot bakgrund av att regeringen inte genomfört några politiska förändringar som förstärker hushållens motiv eller möjligheter att öka sitt arbetsutbud. LU antar också att invandrarnas ställning på arbetsmarknaden gradvis kan komma att förbättras och bidra till att antalet sysselsatta ökar med 63 000. En rad utredningar har belyst invandrarnas problematiska situation på arbetsmarknaden.8 Det är svårt att se hur deras utanförskap skulle kunna brytas utan en omläggning av politiken. En annan förutsättning för LU:s beräkningar är bedömning av resursutnyttjandet. har en optimistisk bedömning av ekonomins produktionsförmåga, vilket gör att det antas föreligga en betydande mängd lediga resurser, inte minst på arbetsmarknaden. beräknas därför antalet sysselsatta kunna öka med cirka 47000 personer, tack vare att gapet mellan faktisk och potentiell produktion sluts. Slutligen antas att dagens höga ohälsotal kommer att sjunka något. Denna beteendeförändring väntas öka sysselsättningen med cirka 8000 personer. har sysselsättningspotentialen reducerats med i storleksordningen 0,250,5procent till följd av ökad frånvaro, vilket gör att LU:s antagande förutsätter en betydande beteendeförändring som skall komma till stånd utan några åtgärder. Vi menar att det finns en betydande sannolikhet för en påtagligt svagare utveckling än den som antas i LU. Detta kan belysas genom en känslighetsanalys av LU:s prognos. (RUTdnr 2004:555) har på vårt uppdrag skisserat tre alternativa scenarier utifrån samma prognosmodell som LU utnyttjat. I den första känslighetsanalysen antas att invandrarnas ställning på den svenska arbetsmarknaden, liksom ohälsotalet i varje åldersgrupp, hålls oförändrat på dagens nivå, dvs. att de förbättringar som antas i LU uteblir. Antalet sysselsatta minskar då med 71000 personer i förhållande till basscenariot. Det andra scenariot utgörs av det första alternativet i kombination med att regeringen genomför ofinansierade reformer som motsvarar 30miljarder kronor. Detta ligger i linje med 121-punktsprogrammet och riktlinjerna till , som sammantaget motsvarar utfästelser på minst 40miljarder kronor i varaktig årlig budgetförsvagning. En utgiftsökning av storleksordningen 30miljarder kronor kan således ses som en konservativ bedömning. I det tredje alternativet analyseras känsligheten för en arbetstidsförkortning med . Förkortningen inleds 2011 och utökas med . Resultaten av känslighetsanalyserna redovisas i tabellerna nedan. I samtliga alternativ förutsätts oförändrad produktivitet, timlön, arbetslöshet och inflation i förhållande till basscenariot. Tabell 5.6 Arbetsmarknaden , tre alternativ jämfört med LU:s basscenario differens i förhållande till bas i procent antal i miljoner timmar differens i förhållande till bas i procent antal i miljoner timmar differens i förhållande till bas i procent Källa: dnr 2004:555 Effekten på arbetsmarknaden är densamma i alternativ 1 och 2. Antalet arbetade timmar i offentlig sektor är något högre i alternativ 2 till följd av högre offentlig konsumtion; i gengäld är antalet något lägre i privat sektor. En minskning av standardarbetstiden är inte detsamma som att den effektiva arbetstiden minskar . I tabellen minskar medelarbetstid och antalet arbetade timmar med 9procent trots att standardarbetstiden sänkts med 12,5procent. Relationen är hämtad från KI:s studie av en motsvarande arbetstidsförkortning (SOU2002:58 bilaga2). Tabell 5.7 Försörjningsbalansen, genomsnittlig årlig procentuell volymförändring 20022020, trealternativ jämfört med LU:s basscenario I de tre alternativen blir, som framgår av tabell 5.8 nedan, det finansiella sparandet lägre än i basscenariot. Differensen anger i detta fall vad som krävs i form av utgiftsminskningar alternativt skattehöjningar för att återställa basscenariots finansiella sparande. Tabell 5.8 Offentliga sektorns finansiella sparande 2020, tre alternativ jämfört LU:s basscenario, procent i förhållande till BNP Differens i förhållande till basscenario Det bör noteras att siffrorna i tabell 5.8 visar effekten på den offentliga sektorns primära sparande, dvs. Återställs basscenariots finansiella sparande påverkas inte räntenettot. Skulle det finansiella sparandet inte återställas till basscenariots nivå, kommer ökade räntekostnader att försämra det finansiella sparandet i offentlig sektor ytterligare. I exempelvis alternativ2 skulle det medföra att det finansiella sparandet försämrades med 1procent av BNP till minus 0,7procent av BNP 2020. Huvudorsaken till den kraftiga försämringen av räntenettot är den ackumulerade effekten av budgetförsvagningen med 30miljarder kronor. Med ett finansiellt sparande i den offentliga sektorn som i genomsnitt uppvisar underskott kommer den offentliga bruttoskuldsättningen stiga och utgöra en allvarlig utmaning för samhällsekonomin. 6.1En strategi för tillväxt och fler i arbete föreslår en samlad strategi för tillväxt och fler i arbete. Denna framtidsstrategi har fyra huvudkomponenter: Det måste löna sig att arbeta Stabila statsfinanser måste säkras Den offentliga sektorn måste reformeras Företagens konkurrenskraft måste förbättras 6.1.1Det måste löna sig att arbeta Att öka arbetsutbudet är avgörande för att skall klara av att möta de krav en åldrande befolkning ställer. Ett ökat arbetsutbud innebär att produktionsförmågan ökar. Därmed stiger både utrymmet för hushållens konsumtion och de skatteintäkter som finansierar välfärden. Ett ökat arbetsutbud, som möts av ökad sysselsättning i den privata sektorn, är också av avgörande betydelse för uthålligheten i de offentliga finanserna. En tillväxt som drivs av stigande produktivitet, är inte tillräckligt. För att arbetsutbudet skall öka måste det löna sig bättre att arbeta. Det är nödvändigt att göra det mera lönsamt att arbeta och mindre lönsamt att inte arbeta. Vi menar därför att det är nödvändigt att både strama åt bidragen och sänka skatterna. Det är särskilt viktigt att strama åt de bidrag som bidrar till att öka utflödet från arbetsmarknaden. En rad studier visar också att förändringar av ersättningsnivåerna i socialförsäkringarna har märkbara effekter på arbetsutbudet (se avsnitt 8.9 om strukturella och dynamiska effekter). har tidigare presenterat förslag som bidrar till att strama åt sjukpenningen, föräldraförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. I denna motion framläggs förslag om hur motiven att arbeta skall förstärkas också i förtidspensionerna och i studiefinansieringen. En rad bidragssystem bidrar till att förstärka marginaleffekterna för vissa grupper, vilket också framgår tydlig i bilaga14 till LU, Vem tjänar på att arbeta (SOU2004:2). Inkomstprövningen i bostadsbidraget och i socialbidragen bidrar exempelvis till att ensamstående kvinnor med barn och invandrare ofta möter marginaleffekter på 6070procent. kommer därför i samband med höstens budgetmotion att återkomma med förslag till förändringar av bl.a. bostadsbidraget i syfte att minska marginaleffekterna. Det är viktigt att skattesänkningarna utformas på ett sätt som ger maximal effekt på arbetsutbudet. Dels bör skattesänkningar inriktas mot förvärvsinkomster, dels bör de riktas mot de grupper som har störst möjligheter att öka sitt arbetsutbud. Låg- och medelinkomsttagare och kvinnor är mer benägna att ändra sitt beteende än höginkomsttagare och män. avser att i samband med budgetmotionen återkomma med förslag som sänker beskattningen på inkomster från förvärvsarbete för låg- och medelinkomsttagare. har föreslagit andra skattesänkningar som kan bidra till att öka såväl arbetsutbudet som efterfrågan på arbetskraft. 6.1.2Stabila statsfinanser måste säkras Det kanske mest självklara målet för finanspolitiken är att säkerställa att utvecklingen av de offentliga finanserna är uthållig. Om regering och riksdag misslyckas med denna uppgift betyder det att dagens generationer beviljar sig förmåner som framtida generationer får betala. En stigande offentlig skuldsättning medför att räntekostnaderna ökar och att framtida generationer måste använda en större del av sina inkomster till att betala för tidigare generationers välfärd. För ett liberal-konservativt parti som är det också viktigt att säkra att den ekonomiska politiken inte blir en störningskälla i ekonomin. Stora underskott i det finansiella sparandet och en hög offentlig skuldsättning undergräver förutsättningarna att upprätthålla prisstabilitet och ökar riskerna för kriser på de finansiella marknaderna. En sådan utveckling, som upplevde , riskerar att kullkasta hushålls och företags ekonomiska planering på ett sätt som medför betydande samhällsekonomiska kostnader. har presenterat ett ramverk för att öka trovärdigheten för finanspolitiken (motion 2003/04:Fi239). Tydligare mål, ökad öppenhet och tydlighet, ett stramare regelverk för beslutsfattandet och förstärkt utvärdering kan bidra till att stävja den kortsiktighet och godtycklighet som präglat regeringens agerande . Ankaret i finanspolitik är ett mål för den offentliga skuldsättningen. Vår samlade bedömning är att den konsoliderade offentliga sektorns bruttoskuldsättning bör reduceras så att den kommer ner till av BNP . Den offentliga sektorns bruttoskuld uppgår till av BNP. Därav följer att det strukturella finansiella sparandet i genomsnitt bör uppgå till åtminstone av BNP . Utifrån detta följer att mål för det faktiska finansiella sparandet bör fastställas på en årlig basis utifrån en bedömning av resursutnyttjandet. Med denna ram för finanspolitiken är det logiskt att förorda en politik som leder till ett starkare finansiellt sparande än regeringens förslag också . Vi förordar således ett finansiellt sparande som motsvarar av BNP 2005 och 2,1procent av BNP 2006, vilket innebär en förbättring i jämförelse med vårpropositionen motsvarande ca 0,4 respektive 1procent av BNP . 6.1.3Den offentliga sektorn måste reformeras Kombinationen av att välfärdsefterfrågan stiger med inkomsten, att produktivitetsutvecklingen är svag i arbetsintensiv tjänsteproduktion och att en åldrande befolkning behöver mera vård och omsorg utgör en utmaning. Vi menar att flera slutsatser följer av detta. För att säkra medborgarnas trygghet måste valfriheten stärkas. Morgondagens gamla kommer att ställa krav på att behandlas som medborgare snarare än som vårdfall. Det är viktigt att säkerställa den enskildes rättigheter, eftersom det starka ekonomiska trycket annars riskerar att leda till att människor ställs åt sidan i de socialdemokratiska ransoneringsköerna. Det är nödvändigt att alla vägar till effektivitetsvinster tas till vara. Inslagen av konkurrens mellan olika producenter måste öka kraftigt. De ekonomiska styrsystemen inom den offentliga verksamheten måste förbättras. Ökad konkurrens och förbättrade styrsystem har, enligt LU, medfört betydande kostnadsreduktioner på många områden. För att säkra välfärden måste de offentliga produktionssystemen reformeras. I takt med att välfärdstjänsterna blir viktigare ökar betydelsen av att de i allt mindre utsträckning produceras inom ramen för monopol i kommuner och landsting. För att säkra finansieringen för den nödvändiga vården och omsorgen måste det ske en prioritering mellan olika behov av välfärdstjänster och mellan välfärdstjänster och annan konsumtion. Det mest naturliga sättet att uppnå detta är att öka avgiftsfinansieringen inom vård och omsorg. avvisar regeringens och stödpartiernas strategi för att säkra välfärden. Statsminister har klargjort att han anser att det kan komma att bli nödvändigt att höja kommunalskatterna till ca 40procent för att finansiera den framtida välfärden. Vi menar att en sådan strategi är omöjlig. Om kommunalskatterna höjs med 510procentenheter försvagas motiven att arbeta kraftigt för låg- och medelinkomsttagare. En sådan höjning av marginalskatterna kommer att leda till att arbetsutbudet dämpas och att den långsiktiga arbetslöshet som är förenlig med prisstabilitet stiger och att den långsiktiga produktionsförmågan minskar märkbart. Produktion av välfärdstjänster är arbetsintensiv. Det behövs sannolikt mer pengar till vård och omsorg, men det blir inte mer vård och omsorg producerad om det inte finns fler människor som kan och vill arbeta i vård och omsorg. Socialdemokraternas skattehöjningsstrategi skulle, om den genomförs, medföra att just de människor som skulle vilja utföra vård och omsorg får svagare incitament att arbeta. Socialdemokraternas skattehöjningsstrategi förutsätter att arbetskraften förs över från det privata näringslivet till välfärdsproduktionen. Det är nödvändigt, enligt budgetpropositionen, att motsvarande 240000 övergår från privat till offentlig sektor. En sådan omfattande personalförändring förutsätter en kraftig ökning av relativlönerna. En skattehöjningsstrategi leder till lönesänkningar som kommer att skapa problem. har genomfört en förskjutning av sin föreslagna politik för kommuner och landsting. I den senaste budgetmotionen minskades besparingarna på kommuner och landsting med ca . I denna vårmotion tas ännu ett steg genom att indragningarna på kommuner och landsting reduceras med ytterligare ca . I ett kortsiktigt perspektiv är denna omläggning motiverad bl.a. med hänsyn till det pressade ekonomiska läget i den kommunala sektorn. Det är inte heller rimligt att strukturreformer, som framstår som än viktigare att genomföra, tas till intäkt för att på kort sikt minska statsbidragen till kommunerna. I ett längre perspektiv är det dock nödvändigt att reformera vård och skola för att trygga välfärden, annars kommer en svag produktivitetsutveckling att urholka värdet av de skattepengar som satsas som behoven växer. omprövning av synen på kommuner och landsting är också uttryck för en politisk prioritering. En bra sjukvård, skola, barn- och äldreomsorg är viktigare än generösa ersättningar vid sjukdom eller arbetslöshet. Därför prioriterar vi skolan, sjukvården och äldreomsorgen framför föräldraförsäkringen, sjukpenningen och a-kassan. 6.1.4Företagens konkurrenskraft måste förbättras Konkurrensen på världsmarknaden förefaller att ha ökat .