mot · GS02N307 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en stor utbyggnad av fossilgasnätet är oförenlig med de av beslutade klimatmålen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringens prövning enligt och enligt naturgaslagen av ansökningar om nya ledningar skall ta full hänsyn till konsekvenserna för klimatpolitiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utbyggnad av fossilgasen inte skall tillåtas spela någon roll för avvecklingen av kärnkraften i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall föreslå tydliga mål för minskning av oljeberoendet och att planer tas fram för att minska den samlade förbrukningen av oljeprodukter i alla sektorer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en koldioxidrelaterad registreringsskatt för bilar bör utredas.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvecklingen bör skyndas på i fråga om effektivare trafik- och transportlösningar.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att torv behandlas som ett fossilt bränsle från vad gäller såväl elcertifikat som energi- och koldioxidbeskattning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skatten på kärnkraft bör höjas.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att statens förhandlingar med kärnkraftsindustrin avslutas . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en ny likströmskabel till inte skall byggas. begär att regeringen tillsätter en utredning för att bereda ändring av atomansvarighetslagen i enlighet med förpliktelser mot Pariskonventionen.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att betalningsåtagandet höjs i samband med revisionen av atomansvarighetslagen.4 begär att regeringen tillsätter en vindkraftsutredning för att jämföra planlagstiftningen i med den i , och för att ge förslag pååtgärder för att påskynda utbyggnaden av vindkraft i Sverige.5 begär att regeringen tillsätter en solvärmeutredning för att föreslååtgärder som leder till en snabbare och mer långsiktig utbyggnad av solvärmen i , i linje med vad som sker i och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att även solvärmestödet vid lämpligt tillfälle utvidgas till att gälla även storskalig solvärme genom att det maximala bidraget per projekt höjs från dagens . tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om vikten av forskning om förnyelsebar energi. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en myndighet för energieffektivisering inrättas. begär att regeringen tillsätter en utredning med syfte att lämna förslag om en större reformering av elmarknaden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvecklingen bör skyndas på i fråga om förnybara motorbränslen och renare konventionella motorbränslen och bränslen för uppvärmning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvecklingen bör skyndas på i fråga om bränslesnålare fordon. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fler alternativdrivmedel bör prövas och att regelverket bör vara mer flexibelt för att möjliggöra detta. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom EU skall verka för att gränsen för etanol i låginblandning skall tas bort eller höjas. 1 Yrkande 2 hänvisat till MJU. 2 Yrkandena 5 och 8 hänvisade till SkU. 3 Yrkande 6 hänvisat till TU. 4 Yrkandena 11 och 12 hänvisade till LU. 5 Yrkande 13 hänvisat till BoU. Energipolitikens mål är framför allt två: att minska miljöpåverkan och att minska oljeberoendet. För att nå fram till en hållbar försörjning av el, värme, kyla, drivmedel och industriprocesser krävs att vi radikalt minskar användningen av fossila bränslen och uran. Vi befinner oss i flera avseenden vid ett vägskäl, både vad gäller olja, gas, kärnkraft och torv. Frågan om utbyggnad av fossilgas är åter aktuell. Om dessa planer förverkligas kommer koldioxidutsläppen att öka så mycket att måste överge de klimatpolitiska mål som beslutat om. med flera söker nu koncession för en utbyggnad av fossilgasnätet i flera etapper till och med syftet att senare också nå och övriga samt Bergslagen, eventuellt också genom tillförsel från genom norra . Om en stor utbyggnad förverkligas, innebär detta att de svenska klimatgasutsläppen kommer att öka dramatiskt. "I vår visionära framtid uppgår naturgastillförseln till och svarar för tjugo procent av primärenergitillförseln." heter det i Svenska Gasföreningens "Vision, affärsidé, mål, strategi". ger vid förbränningen upphov till koldioxid, oräknat utsläpp vid utvinning, rening och transport av gasen och metanutsläpp hos användare. Detta skulle innebära en bruttoökning av koldioxidutsläppen med eller utsläpp, som enligt riksdagsbeslut ska minskas , eller , till 2010. Då framstår det klart att en mellansvensk gasledning omöjliggör klimatmålet, även om det inte blir 100 utan "bara" gas. Kostnaderna för gasledningen är stora och förutsätter därför en stor ökning av förbrukningen att fördela kostnaden på. Gasindustrin måste därför förutsätta en stor ökning av förbrukningen och därmed av utsläppen. 4.1Ett steg i fel riktning En ökad gasanvändning innebär inte bara ett steg i fel riktning utan också att den riktningen bibehålls . Enligt naturgaslagen meddelar regeringen koncession . För att investeringen ska betala sig krävs också att de nya användarna håller fast vid gasen . Vidare är givetvis de rörliga kostnaderna för gasen mycket små när väl hela infrastrukturen är på plats, så länge det finns gas. Om man inte tar klimatpolitiska hänsyn så torde gasen räcka ännu längre än . Ett ja eller nej till en mellansvensk ledning handlar därför om ja eller nej till ett utsläpp påända upp till en miljard ton koldioxid. I det klimatstrategiska beslutet i 2002 anges också som mål att halvera utsläppen av växthusgaser . Att nå det målet blir i det närmaste omöjligt med en stor utbyggnad av fossilgasen. I nämnda riksdagsbeslut anges också att minskningen till 2010 (eller mer exakt genomsnittet av , d.v.s. första åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet) ska uppnås utan att användning av flexibla mekanismer tillgodoräknas. Detta innebär att ska genomföra minskningar av utsläpp på hemmaplan. Vidare anges att utsläppen ska minska . Detta innebär att målnivån bör ligga på av utsläpp , 2030, 2040, och alltså 2050. Med en stor gasutbyggnad kommer dessa ambitioner antingen att få uppges eller förorsaka behov av drakoniska åtgärder inom andra sektorer. Givetvis kommer det att gå att köpa utsläppsrätter från andra länder på kort sikt. Det rör sig då till stor del om fiktiva åtgärder, som att köpa redan gjorda utsläppsminskningar i länder vars ekonomi rasat samman efter kommunismens fall. På lite måste vi förutsätta dels att det efter 2012 kommer att ställas krav på mer långtgående minskningar av utsläppen för parter, dels att återinträder i processen. Att förutsätta något annat vore att utgå från att ingenting kan göras för att hejda klimatförändringen. De beslut som följer av internationella överenskommelser kommer säkert att bli för lite och , men något blir det. Om då alla rika länder förlitar sig på att köpa utsläppsminskningar från fattigare länder blir utsläppsrätterna dyra. Det enda sättet att klara minskningsbetinget är att göra det på hemmaplan, i de rika länderna. Det är en situation vi mycket väl kan befinna oss i under andra åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet, 2013-2017. Åtminstone är det orealistiskt att föreställa sig att de ökade utsläppen ska kunna kompenseras genom att vi köper utsläppsrätter från andra länder. Om då har lagt på sig en extra börda genom att plussa på utsläppen från dramatiskt ökad gasanvändning så tvingas vi kompensera detta genom mycket dramatiska åtgärder när det gäller transporter och industri, särskilt den malmbaserade ståltillverkningen. Förutom att gasledningen är ett stor ekonomiskt risktagande är det också moraliskt förkastligt. Om satsar på förnybar energi och effektivare energianvändning så påverkar det omvärlden i samma riktning. Om vi satsar på mer användning av fossila bränslen så påverkar det världen i en annan riktning. Det är inte bara fråga om signaler och att verka som föredöme. Det är också en fråga om vilka fönster, kylskåp, bilar, energianläggningar, byggnader, styrsystem etc vi exporterar. Med rätt incitament på hemmamarknaden har vi rätt saker och tjänster att sälja till andra länder. beslutade att investeringar i rörledningar och inköp av gas ska ske efter strikt kommersiella principer. Den avvaktande hållning som detta uttrycker är föråldrad. Vi vet att det går att ersätta olja med biobränsle i stor omfattning. Vi vet också att behovet av el ökat mycket måttligt, från 1988 till eller med . Det finns därför inget behov av fossilgas för att producera el och värme i . Övrig gasanvändning är av liten betydelse. Gasen kan inte för överskådlig framtid användas för att ersätta kol vid malmbaserade stålverk, eftersom gas är så mycket dyrare än kol. Gas kan ersätta några TWh gasol, men miljönyttan av detta är liten och den ekonomiska nyttan står inte i någon proportion till kostnaden för ny infrastruktur. Potentialen för fordonsgas, om denna utveckling bedöms som önskvärd, är begränsad och kan dessutom till stor del tillgodoses genom biogasproduktion för användning av lokala fordonsflottor, till exempel i bussar . Fossilgasbaserad syntetdiesel kan ha flera fördelar jämfört med vanlig dieselolja, men om storskalig tillverkning skulle komma igång så ska det ske någonstans där gasen redan finns. En gasledning är inte en bra infrastruktur för biogas eller vätgas. Biogas är av två slag. Gas från fermentation kan oftast användas på plats för produktion av el, värme eller tankning av gasfordon, utan att behöva transporteras långa sträckor. Den andra typen av biogas, gengas från högtemperaturförgasning av ved eller svartlut, kan inte alls matas ut på nätet. Vätgas kan bli en bra energibärare, men denna framtida möjlighet motiverar inte en stor satsning på fossil energi . Oljepriserna steg kraftigt och har ytterligare nästan fördubblats . Orsakerna är komplexa, men flera av dem är strukturella snarare än tillfälliga. Efterfrågan från kan fortsätta att öka. Politisk oro i oljeländer och terrorhot är inget som kan förväntas försvinna. Mycket talar också för att reserverna i flera oljeländer är mindre än vad som uppgetts och att även kapaciteten att snabbt pumpa upp mer olja har övervärderats. Även raffinaderikapaciteten skapar flaskhalsar. Oljeberoendet är så starkt att oljepriset är en avgörande faktor för världskonjunkturen. På lång sikt är det dessutom klart att oljan inte räcker hur länge som helst. Enligt vissa bedömare kommer en ren bristprissättning med mångdubbelt högre priser att kunna förväntas . Det kan ta , det kan ta kortare, men klart är att det tar tid att ställa om från olja till förnybar energi, särskilt inom fordonssektorn. Det är därför vi måste börja . 6.1Eldningsolja har minskat, men inte drivmedel Genom en relativt konsekvent politik i (och andra länder) har oljeförbrukningen för uppvärmning och el minskat väsentligt. Däremot har oljeberoendet och förbrukningen av olja i transportsektorn förvärrats. Utvecklingen har inte stått stilla. Den har i snabb takt gått åt fel håll. Många bilar drar mer bensin än vad T-forden gjorde . Tendensen till allt tyngre, motorstarkare bilar är stark i , trots att vi redan har törstigaste bilpark. och bär givetvis ett stor ansvar, men det gör även riksdag, som gynnat törstiga bilar på många sätt. Bilförmånsbeskattningen är skräddarsydd för och . I flera europeiska länder finns en registreringsskatt, vilken saknas i (fast den funnits tidigare). Fordonsskatten tar ingen hänsyn till bränsleförbrukning. I statlig och upphandling av bilar och transporttjänster har förbrukningen inte spelat någon roll. har lägre bränsleskatter än de flesta av våra grannländer. Den tunga trafiken har gynnats på ett exempellöst sätt när maxvikten runt 1990 höjdes till med det lögnaktiga argumentet att detta var en EG-anpassning.De allt högre hastigheterna i trafiken innebär ökade koldioxidutsläpp, därför behövs fler hastighetskontroller och trafikövervakning.Och den gröna skatteväxlingen, som i hög grad påverkat värmemarknaden, har berört trafiken endast i mindre omfattning. 6.2Genomslag för nya principer 2004? Höstbudgeten 2004 kan innebära ett genomslag för nya principer, i och med att fordonsskatten höjs och koldioxidrelateras och att skatterna på bensin och dieselolja också höjs, dock ytterst marginellt. gick in i förhandlingarna med ett krav på koldioxidrelaterad registreringsskatt, av medierna döpt till "jeep-skatt". Detta gick inte igenom i budgeten men frågan är väckt. har här ett stort ansvar. Dels är den hittillsvarande svenska klimatpolitiken vad gäller transporter inte ett föredöme utan raka motsatsen. Dels har den givit en signal till två biltillverkare att koldioxidutsläppen inte är en viktig fråga, vilket är samma signal som givit i , där och har sina moderkoncerner och en stor del av sin marknad. Därmed driver och utvecklingen i fel riktning. Vi hjälper inte biltillverkarna genom att låta dem utvecklas i ohållbar riktning. Det går inte att bortse från klimatpolitiken och oljeberoendet eller att hoppas på att dessa faktorer ska försvinna. Givetvis kan och också konstruera och tillverka bilar med mycket lägre bränsleförbrukning, och med mer rimliga fartresurser. Det är just i deras marknadssegment som mycket av ny teknik kan utvecklas, eftersom marginalerna är större än i småbilsmarknaden. En mindre men ändå betydelsefull fråga för klimatpolitiken gäller torvens ställning. Användning av energitorv ger ungefär koldioxid i utsläpp , en mycket signifikant mängd, då mål är att växthusgasutsläpp ska minska , eller med . Vad gäller torven har fattat två beslut med motsatt innebörd. kom att bli ett certifikatsberättigat bränsle, vilket innebär att det närmast ses som förnybart. I den nationella allokeringsplanen för EU:s handel med utsläppsrätter slogs det däremot fast att torveldning kräver utsläppsrätter, vilket betyder att torv anses vara jämställt med fossila bränslen. Dessa båda beslut ger motsatta incitament. Minst ett av dem måste vara fel. Men synsättet att torv är att räkna som ett närmast fossilt bränsle har stöd av FN:s expertpanel IPCC (som företräder en överväldigande majoritet av världens klimatforskare), av och av EU samt av vanligt förnuft. Om man eldar torv avger den sitt kolinnehåll som koldioxid. Om torven däremot får vara kvar i mossen avger den inte denna koldioxid. Det finns därför ingen likhet med trädbränsle, som anses koldioxidneutralt därför att ett träd alltid avger hela sitt kolinnehåll som koldioxid förr eller senare, oavsett om man eldar det eller om det får ruttna. I utsläppsstatistik till EU och klimatkonventionen räknas torvförbränning som i högsta grad koldioxidavgivande. Per energimängd är det värre än både olja, stenkol och brunkol. hävdar ibland att torvtäkt minskar avgången av metan, som ocksåär en växthusgas. Detta är missledande eftersom klimatkonventionen, Kyotoprotokollet och EU:s klimatlagstiftning uteslutande handlar om antropogena - av människan påverkade - utsläpp av växthusgaser, inte om att reglera alla naturens flöden. Även om det skulle finnas något skäl att resonera annorlunda såär reglerna som de är. Vill man minska klimatgasutsläpp såär en minskning av torveldningen en mycket kostnadseffektiv metod. Om särbehandlingen av torven, genom elcertifikat och vad gäller koldioxid- och energiskatt, upphör så kommer torven att ersättas till allra största delen med biobränslen, antingen flis eller, vid behov av högre värmevärde, pellets. Detta är i alla fall vad värmeverken, på direkt förfrågan, säger. Det är av ekonomiska skäl, främst skatterna, inte rimligt att ersätta torv med kol eller olja. Om torv skattemässigt och i andra avseenden behandlas som ett fossilt bränsle så upphör användningen av torv och ersätts till allra största delen med biobränslen. Detta leder visserligen till några förlorade arbetstillfällen, ca 580 jobb enligt torvutredningen 2002:100. Men eftersom torven ersätts med pellets och flis är det klart att det då blir nya jobb i liknande omfattning. Torvindustrin har helt och hållet uppstått på grund av politiska beslut, närmast med tanke på oljeersättning och sysselsättning. Det kan därför vara motiverat att avveckla med viss hänsyn. Eftersom åtaganden och egna miljömål avser är det dock rimligt att avvecklingen av torvens speciella privilegier är genomförd . Frågan är också av en viss internationell betydelse. Den "svenska" torven är till stor och växande del importerad, främst från och , där vi alltså bidrar till att bygga upp en ny industri och med den en påtryckargrupp mot en effektiv klimatpolitik. Torvbrytning kommer slutligen också ofta i konflikt med naturvårdsintressen, både i och länder vi importerar ifrån, eftersom våtmarker ofta har högt bevarandevärde för den biologiska mångfalden. Miljöorganisationer som SNF och WWF är av bland annat detta skäl bestämda motståndare till torv. anser att kärnkraften kan avvecklas som nettoutsläppen av koldioxid minskar. Vi är övertygade om att kärnkraften kan göras överflödig genom effektivare elanvändning samt mer vindkraft och biokraftvärme. Kärnkraften står å ena sidan inför en eventuell avveckling av den andra , å andra sidan inför en stor utbyggnad. Vad gäller är det klart att villkoren för stängning är uppfyllda. Elförbrukningen har minskat med , det ursprungliga året för stängning enligt avvecklingslagen. Ny bioenergi byggs i snabb takt ut inom framför allt skogsindustrin. Alternativen finns i överflöd. Vindkraft kan snabbt byggas ut, som i , , , och . Fjärrvärme, fjärrkyla och pellets kan ersätta mer el, och gör det. Enligt uppgifter i pressen planerar kraftindustrin att investera i upprustning, inklusive uppgradering av de övriga tio reaktorerna. Om dessa planer går i lås kommer vi att ha mer kärnkraft än när kärnkraften ansågs färdigutbyggd , vilket inte bara är i strid med tolkning 1981 av folkomröstningsresultatet 1980 utan också i strid med en lång rad energipolitiska beslut. Denna effektutbyggnad är av två slag. Den ena innebär att man inte höjer reaktoreffekten utan bara använder den effektivare, genom effektivare generator, turbin och värmeväxlare. Detta innebär en investering i kärnkraft och innebär ökat kärnkraftsberoende, men är ändå mindre problematisk än det andra slaget av effektökning, höjning av reaktoreffekten. Det innebär att mer uran måste brytas, att mer avfall bildas och innebär också att reaktorn blir farligare. Vid en olycka finns mer radioaktivitet att sprida, och tidsmarginalen från ett rörbrott till härdsmälta blir mindre. Effektutbyggnader av båda slag är inte bara ett svek mot en lång rad givna löften. Det är också ett hasardspel med energiframtid. Det är dessutom att lägga alltför många ägg i samma korg. De reaktorer det handlar om är alla konstruerade . En del av de grundläggande konstruktionsbristerna går att åtgärda eller kompensera för, men inte alla. Uppskattningar av kostnader och stilleståndstider vid stora ingrepp i kärnkraftverk kan inte förutse alla problem. Det tar därför ofta än man trott och kostar mycket mer pengar än man räknat med. Det kan till och med hända att man tvingas ge upp helt och aldrig återstarta. Kärnkraften är heller inte särskilt tillförlitlig. I tvingades 17 reaktorer stängas ett till tvåår efter en incident . En del av den väldiga investeringsvolymen, om det nu är 26 miljarder eller kanske i slutändan det dubbla, borde därför vändas mot framtiden istället för att hålla kärnkraften under armarna. Man bör också hålla i åtanke att det kostar ca att hålla igång kärnkraften där kostnader för personal, övrig drift, bränsle samt skatt är stora poster. Det handlar därför om helt enorma summor som styrs in i kärnkraften - eller som styrs i annan riktning. Om en del av dessa pengar i växande omfattning styrs över från kärnkraft till effektivisering och förnybar energi så kan det föra oss en lång väg i riktning mot ett hållbart energisystem vad gäller el och värme. Vi kräver att regeringen säger nej till all effekthöjning vid kärnkraftverk och tydligt deklarerar detta , så att kraftbolagen slutar planera för effektutbyggnader. Vidare vill vi att skatten på kärnkraft höjs. Detta leder i princip till en balanserad takt i avvecklingen: Först avvecklas de äldsta och minsta reaktorerna med högst driftkostnader och högst reinvesteringsbehov. Vi vill också att Bylund-förhandlingarna, d.v.s. statens förhandlingar med kärnkraftsindustrin, avbryts, då de förhindrar även en företagsekonomiskt motiverad nedläggning av reaktorer. Kraftföretagen har medan förhandlingarna pågår allt intresse av att hålla igång alla reaktorer. Säkerhetsnivån i svenska reaktorer måste höjas för att någorlunda anpassa reaktorer konstruerade kring 1970 krav och vunna erfarenheter. Detta är främst ett självändamål, för att i görligaste mån minska risken för och konsekvenserna av ett haveri. Men en följd av höjda säkerhetskrav är också att kostnaden för fortsatt drift ökar, och att detta kan leda till att några reaktorer tas ur drift tidigare jämfört med om man bibehåller nuvarande låga nivå på säkerhetskraven. Det senare är dock inte aktuellt. Till Kärnkraftinspektionens nya Föreskrifter om konstruktion och utförande av kärnkraftsreaktorer finns en konsekvensutredning som anger kostnaden för nödvändiga säkerhetsförbättringar till . Eftersom alla väsentliga data - till exempel vilka åtgärder som krävs och var och när de ska genomföras - är sekretessbelagda, är det svårt att bedöma rimligheten i denna uppskattning och även om de föreslagna kraven är adekvata. Med ledning av att moderniseringen av 1 kostade minst 3 miljarder (penningvärden) förefaller det vara en låg uppskattning att modernisering av skulle med . Det förefaller heller inte som om stilleståndstid ingår i kostnadsuppskattningen. 1 stod under moderniseringen stilla utöver normala uppehåll för bränslebyte och underhåll, så det är en väsentlig post. För att genomföra en uppgradering av reaktorsäkerheten krävs en förstärkning av Kärnkraftinspektionens budget. Denna beslutas av , men finansieras genom en avgift från kärnkraftsindustrin. Denna avgift är bråkdelar av ett öre per kWh och även en kraftig ökning har således ringa påverkan på kraftbolagens ekonomi och än mindre på elpriset. är som part till att genomföra viktiga förändringar i atomansvarighetslagen, däribland införande av obegränsat skadeståndsansvar och höjt försäkringsbelopp (eller annan ekonomisk säkerhet) vid olycka. En utredning för att bereda denna lagändring borde redan ha tillsatts, och bör ofördröjligen komma igång. Det är då ett bra tillfälle att höja försäkringsbeloppet till exempelvis , eller ett belopp som dels så långt möjligt täcker en mycket allvarlig olycka, dels är möjligt att återförsäkra. I så fall får man en marknadsvärdering av säkerhetsläget vid varje reaktor, oberoende av SKI:s granskning. Kärnkraften är, liksom klimatfrågan, internationell. har mest kärnkraft per capita i världen, strax före . Det budskap detta sänder ut till omvärlden är betydligt starkare än det verbala budskapet, , att vi ska avveckla kärnkraften. Det har bidragit till att stärka motstånd mot avveckling av , och det har bidragit till den finska beslut att tillåta en femte reaktor. De krafter som vill bevara och bygga ut kärnkraften i kan med viss rätt luta sig mot . Det är alltså inte så att de påstått säkrare svenska kärnkraftverken ersätter de farligare östreaktorerna, utan snarare så att utebliven svensk avveckling legitimerar all annan kärnkraft. 8.3Kabel för finsk reaktor