mot · GS02Sf275 · 2004-09-30 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge socialförsäkringsadministrationen i uppdrag att analysera uppbyggnad och handläggning av arbetsskadeförsäkringen ur ett könsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildning av försäkringskassornas personal i genuskunskap. som arbetsskadeförsäkringen funnits har en rad grundläggande problem vad gäller handläggning så väl som tillämpningen av försäkringen kunnat ringas in. Detta hänger samman bl.a. med de komplexa och svåra bedömningar som ofta måste göras i arbetsskadeärenden. Det finns ett stort behov inom sjukförsäkringsadministrationen på kunskapsutveckling om dessa ärendeslag. Detta för att likvärdigheten och rättssäkerheten i försäkringen skall värnas. skedde en skärpning av bevisreglerna i arbetsskadeförsäkringen. slopades också i princip arbetsskadesjukpenningen. Till skillnad från sjukförsäkringen utgjorde nu arbetsskadesjukpenningen av den sjukpenninggrundande inkomsten upp till ett visst högsta belopp. reformerades arbetsskadeförsäkringen från att göra bedömningar i två steg till endast ett. Detta innebar även en viss uppmjukning av bevisreglerna. Den bedömningsgrund som man härmed utgår ifrån är "övervägande skäl" i stället för som tidigare "mycket hög grad av sannolikhet". Lagstiftarnas avsikt med reformen var att härigenom öka rättvisan i systemet. menar att bevisregler och arbetsskadebegrepp skall utformas så att arbetsskadeförsäkringen skall ge ett reellt skydd vid arbetsrelaterade skador och utformas på ett sådant sätt att kvinnor inte diskrimineras när det gäller att få sjukdomstillstånd godkända som arbetsskador. I regleringsbrevet gavs i uppdrag att analysera vilka effekter ändringarna i arbetsskadeförsäkringen haft för de försäkrade. En detaljerad analys skall lämnas i samband med årsredovisningen . 3Könsdiskriminerande inslag i arbetsskadeförsäkringen Enligt en rapport från som presenterades nekade kompensation till två tredjedelar av alla kvinnor som ansökte om livskaderänta på grund av yrkesskada eller sjukdom orsakad av arbetet. Detta medan endast hälften av männen nekades kompensation. Av 13 300 kvinnor som ansökte om kompensation för yrkesskada eller sjukdom orsakad av arbetet beviljades ca 4 200 livskaderänta. Av 14 900 män som ansökte om samma sak var det 7 000 som beviljades ersättning. Av denna rapport framgår att könsskillnaderna är mycket stora när det gäller vilken kompensation män respektive kvinnor beviljas efter anmäld skada eller sjukdom som orsakats av arbetet. Dessutom går det av denna studie att finna stora regionala variationer på hur försäkringskassorna beviljar kvinnor respektive män kompensation. Dessa mycket omfattande könsskillnader går inte att bortförklara. Ett strukturellt problem är att det finns ett antagande om att kvinnors arbetsskador skulle vara av mindre allvarlig art än mäns. Kvinnor är starkt överrepresenterade när det handlar om exempelvis förslitnings- och belastningsskador som är starkt relaterade till ansträngande och enformiga arbetsställningar. Kvinnor med bl.a. dessa typer av symtom har haft svårt att få sina sjukdomstillstånd godkända som arbetsskador. De förändringar av försäkringen som gjordes 2002 hade som ett av huvudsyftena att rätta till dessa könsskillnader. Propositionen som låg bakom regelförändringarna slår fast att arbetsskadeförsäkringen skall utformas på ett sådant sätt att kvinnor inte diskrimineras när det gäller att få sina sjukdomstillstånd godkända som arbetsskador. Här anges att "sänkt beviskrav för skadlighetsbedömningen torde i förening med den princip som enligt fast praxis gäller, nämligen att den försäkrade skall bedömas utifrån sina fysiska och psykiska förutsättningar, enligt regeringens bedömning leda till att kvinnor i högre utsträckning än kan få sina skador godkända som arbetsskador" (prop. 2001/02:81). Önskat resultat verkar nu inte ha uppnåtts. Det är därför mycket viktigt att regeringen i kommande uppdrag tydliggör den nya socialförsäkringsadministrationens ansvar för att analysera könsdiskriminerande inslag både vad gäller arbetsskadeförsäkringens uppbyggnad och i handläggningen av ärendeslaget. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare är det nödvändigt med ökad kunskap om könsskillnader generellt hos försäkringskassorna. Ett genusperspektiv måste integreras i ärendehanteringen både teoretiskt och metodologiskt. Försäkringskassornas personal i allmänhet och handläggare i arbetsskadeärenden i synnerhet behöver ges utbildning i genuskunskap. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.