mot · GS02Sf359 · 2004-10-05 00:00:00 — samtliga förslag för ett mänskligt och uthålligt arbetsliv återfinns i motionen "Ett hälsosamt arbetsliv". 6.6Minska ohälsan bland personal i offentlig sektor Offentlig sektor toppar statistiken över såväl antalet långtidssjukskrivna som korttidsfrånvaron på arbete. En särskild genomlysning bör göras av den offentliga sektorns speciella problem. Erbjudande om trygga jobb, med möjlighet till flexibel arbetstidsförläggning och rik möjlighet till kompetensutveckling, är några viktiga faktorer för framtidens personalpolitik inom offentlig sektor. Extra viktigt är det med tanke på att kvinnor är överrepresenterade i ohälsostatistiken. Att minska ohälsan bland dessa grupper är alltså i allra högsta grad ett led i arbetet för ett jämställt samhälle. Vårdpersonalens insatser är nyckeln till god vård. Genom bättre arbetsförhållanden och högre löner, bland annat genom att fler vårdgivare och karriärvägar tillkommer, blir personalen inom vård och omsorg friskare och vården bättre. Det finns ett antal undersökningar som alla tyder på en och samma sak, nämligen att anställda hos privata vårdgivare trivs bättre och mår bättre än sina kollegor hos offentliga vårdgivare. Professor vid , har i sin forskning kommit fram till att offentliganställda är mer missnöjda med lön och anställningstrygghet än privatanställda. De anser också att de oftare kommer hem utmattade från jobbet. Missnöjet gäller också karriärmöjligheter och makt över tiden. Merparten av de sjuksköterskor som övergått från offentlig till privat vård anser att övergången varit positiv. Initiativ från medarbetarna tas till vara i större utsträckning och de anställda får mer stöd och uppmuntran i sitt arbete. 6.7Kvalitet och tillgänglighet i hälso- och sjukvård En av vårt samhällets viktigaste uppgifter är att skapa en vård och omsorg som fungerar effektivt, snabbt och ger den bästa tänkbara kvalitet. Hälso- och sjukvården kämpar med långa köer, otillräckliga resurser och svårigheterna att rekrytera och behålla vårdpersonal. Vård och rehabilitering har ersatts av långa sjukskrivningar och förtidspension. som Socialdemokraterna har innehaft regeringsmakten har vården och omsorgen inte fått bättre förutsättningar. måste hälso- och sjukvården sättas i första rummet vid fördelningen av samhällets resurser. Det behövs en genomgripande diskussion om prioriteringar inom välfärden när resurserna till sjukvården inte räcker till. Valfrihet, bättre utnyttjande av de ekonomiska resurserna, men också mer pengar krävs för att skapa en bättre vård och omsorg. Vårdpersonalen behöver få en ny framtidstro. Hälso- och sjukvården måste försöka locka till sig de mest begåvade och lämpliga personerna. Förutsättningarna för högre löner, inflytande och delaktighet måste stärkas. Detta är avgörande för hälso- och sjukvårdens utveckling. Den socialdemokratiska regeringen motarbetar en mångfald av vårdgivare. Den så kallade stopplagen som kommer hindrar landstingen att själva bestämma över sin organisation ska, enligt regeringen, permanentas. anser tvärtom att fler alternativa driftsformer i vården är nödvändigt om korta väntetider ska kunna garanteras. anser att hälso- och sjukvården ska utgå från att varje människa är unik och att alla personer har samma absoluta och okränkbara värde. Den solidariskt finansierade hälso- och sjukvården är välfärdens kärna och ska vara behovsstyrd. Den ska kännetecknas av värdighet, kvalitet och tillgänglighet. Vården och omsorgen måste ha en helhetssyn på människan som tar hänsyn till kroppsliga, själsliga, sociala och andliga behov. För att skapa och upprätthålla hälsa och livskvalitet måste alla dessa behov tillgodoses. Enligt SCB:s undersökning Arbetsmiljön 2001 uppgav nästan tre fjärdedelar av sysselsatta kvinnor respektive män som är eller äldre att de hade tillgång till företagshälsovård. I var andelen betydligt lägre, bland männen och bland kvinnorna. Undersökningen visade att det är en större andel män än kvinnor som har tillgång till företagshälsovård. vill framhålla företagshälsovårdens betydelse. En utbyggd företagshälsovård kan bli en viktig resurs i arbetet med att få ned sjukfrånvaron. Den omorganisation av företagshälsovården som genomfördes för sedan har inte varit helt lyckad. Avståndet mellan företagsläkarna och företagen har alltför ofta blivit "för långt". hade företagsläkarna också möjlighet att ge sjukvårdande behandling på samma villkor som läkarna inom landstingen. Företagsläkaren såg tidigt eventuella missförhållanden inom både den fysiska och psykiska arbetsmiljön i företaget/förvaltningen. Beslutsvägarna var ofta kortare och på så sätt kunde dålig arbetsmiljö rättas till. Med en försiktig utbyggnad av företagshälsovården kan dessutom andra positiva effekter uppkomma.I dagens stressade samhälle är det många som skulle uppskatta den närhet till medicinsk kunskap som företagshälsovården kan erbjuda om den ges möjlighet.Företagshälsovården skulle då kunna avlasta vårdcentraler och andra läkarmottagningar som konkurrensen om personal inte blir störande. vill att företagshälsovården får tillbaka en del av sina tidigare uppgifter. Det kan innebära en effektivisering av arbetsgivarnas arbetsmiljöarbete. En särskild utredare har till uppgift att se över frågor rörande företagshälsovården. Utredningen skall redovisa uppdraget . kommer att följa utvecklingen i denna fråga. 7En ny rehabiliteringsförsäkring - ett nytt system Problemen med de skenande sjukförsäkringskostnaderna har lett till en tydlig ökning i debattintensitet på området. Flera seriösa och tunga instanser - bland andra LO, TCO och - har, liksom , krävt att regeringen ska inrätta en ny rehabiliteringsförsäkring. Vad väntar den socialdemokratiska regeringen på? har länge motionerat i om att rehabiliteringsmomentet måste få en betydligt starkare ställning i sjukförsäkringen. Vi har ett mycket väl utvecklat, konkret förslag hur detta skulle kunna genomföras. Förslaget bygger på en statlig utredning, vars betänkande offentliggjordes , men som ignorerats av regeringen. Utredningen heter Rehabilitering till arbete - en reform med individen i centrum (SOU 2000:78). satsar sammanlagt på en kraftigt förbättrad rehabiliteringsförsäkring. (Se tabell nedan). Sjukförsäkringen är huvudintäkt. Staten bör skjuta till den del som är rimlig för att finansiera rehabilitering för de som inte har en traditionell arbetsgivare, exempelvis arbetslösa. Specifikation av kostnaderna för rehabiliteringsförsäkringen: Tabell 1 Ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring Ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring, kostnader vid helårseffekt Bättre rehabiliteringsutredningar (drygt 100 000 nivå-2-utredningar) Förstärkning med nya yrkesinspektörer Ekonomiskt stöd till offentliga arbetsgivare Egenföretagare får vidgad rätt till rehabilitering Rehabiliteringsinsatser (nivå-3-utredningar inkl fördjupad rehabiliterings-utredning) Avdrag för nuvarande medel till köp av rehabiliteringstjänster Köp av enklare hälso- och sjukvårdstjänster Nationell metod- och utvärderingsenhet Koordinatorer (Ca 1000 nya heltidstjänster inkl försök med 30 arbetsplats-rådgivare) Anordningsbidrag till utökat rehabiliteringsutbud (inkl utredningsresurser) Utökad rätt att studera med rehabiliteringsersättning Stöd till mjukstart vid återinträde på arbetsmarknaden Kompletterande arbetsmarknad - förlängd rehabiliteringsersättning Tanken är att den nya försäkringen fortsättningsvis skall finansieras via arbetsgivaravgifter, men ska staten stå som medfinansiär. Enligt utredaren behöver mellan 2,6 miljarder och satsas för att sätta i gång det nya arbetssättet. 7.1Aktiv rehabilitering är grunden Ett stort antal studier pekar på att aktiva sammansatta rehabiliteringsinsatser och ett snabbt agerande vid sjukskrivningar faktiskt ger positiva effekter för individen jämfört med passivitet. Dessa effekter kan avläsas på individers funktion, sjukdagar och in- eller återinträde i arbetslivet. Jämfört med dagens situation med relativt hög grad av passivitet ger förstärkt rehabilitering minskade sjukdagar och aktivitets-/sjukersättningar. 7.2Hela samhällsekonomin måste vara perspektivet Utredningen som ligger till grund för rehabiliteringsförsäkring studerade de totala samhällsekonomiska kostnaderna och förtjänsterna av rehabilitering. Det otvetydiga resultatet av utredningen blev att framgångsrik rehabilitering är mycket lönsamt samhällsekonomiskt. Enligt utredningen kan en satsad krona ge åter när effekterna i offentlig sektor, hos arbetsgivarens och den enskildes ekonomi räknats. Det behövs en kraftfullare försäkring - en sammanhållen rehabiliteringsförsäkring. Den bidrar med aktiva och tidiga insatser i syfte att få den sjukskrivne till arbete så fort som möjligt. är det inte ovanligt att den försäkrade "bollas" mellan olika offentliga aktörer. Nuvarande fyra ansvariga sektorer (landstingens hälso- och sjukvård, kommunens socialtjänst, statens arbetsförmedling och försäkringskassorna) har samma ansvar men olika mål och medel vilket ofta gör att individer hamnar mellan stolarna. Individens ställning i dagens rehabiliteringssituation varierar beroende på vilket regelverk som är aktuellt. För att sätta individen i centrum och komma bort från det uppifrån- och myndighetsperspektiv som präglar dagens system krävs det en förändring. Det kristdemokratiska förslaget om förstärkt rehabiliteringsförsäkring sätter individen i centrum och låter därmed det offentliga anpassa sig efter individernas skiftande behov och önskemål. I arbetet med ohälsa saknas det samhällsekonomiska perspektivet . Den del av offentlig sektor som står för rehabiliteringskostnaden, d.v.s. sjukvården, har svårt att mäta resultatet av sitt arbete. Vid framgångsrik rehabilitering minskar kostnaderna istället i en annan del av den offentliga sektorn, d.v.s. . anser därför att tyngdpunkten för rehabiliteringsansvaret skall flyttas från de fyra nuvarande offentliga sektorerna (landstingens hälso- och sjukvård, kommunens socialtjänst, statens arbetsförmedling och försäkringskassa) till en offentlig huvudaktör som har ett samordnande ansvar och erforderliga resurser. Nedan beskrivs i korthet vad denne huvudaktör - försäkringsgivaren - har att göra. Den första uppgiften innebär att försäkringsgivaren även skall arbeta med förebyggande insatser. Den andra uppgiften för försäkringsgivaren är att beräkna och betala ut ersättning till individen för dels inkomstförlust, dels andra ersättningar och bidrag som kan vara aktuella i det enskilda fallet. Den tredje uppgiftenär att ansvara för rehabiliteringsutredningen. En grundlig utredning är själva utgångspunkten för en lyckad rehabiliteringsprocess. Den måste också göras tidigare än vad som sker . Som regel ökar då förutsättningarna för framgång och minskar på så sätt också kostnaderna för försäkringen. Den fjärde uppgiften innebär att försäkringsgivaren aktivt skall verka för att den sjukskrivne individen kan komma åter i sitt tidigare arbete eller - om detta inte är möjligt - i likvärdigt arbete. Om den sjukskrivne individen saknar anställning skall försäkringsgivaren i stället se till att individen uppnår arbetsförmåga. Den femte uppgiftenär att ansvara för uppföljning så att uppnådda positiva effekter kan vidmakthållas. 7.6Rehabiliteringsprocessens tre faser - snabbare rehabilitering Tendensen att de långa sjukskrivningarna ökar, indikerar att det tar alltför från det att sjukdom bekräftats tills rehabiliteringsåtgärder sätts in. Den kaotiska situation som råder spolierar människors möjligheter till snabb återhämtning. Sjukskrivningsperioden förlängs väsentligt ju längre man tvingas vänta på rehabilitering. Trots att antalet långtidssjukskrivningar har ökat dramatiskt är antalet rehabiliteringsinsatser i princip oförändrade. Bland de drygt 500 000 personer som lämnat arbetsmarknaden med aktivitets- eller sjukersättning (tidigare sjukbidrag/förtidspension) finns med all säkerhet många som kunnat komma tillbaka om de fått rehabiliteringsinsatser snabbt. RFV:s stora undersökning bland långtidssjukskrivna visar att många av dem skulle kunna arbeta deltid- eller heltid om de bara fick hjälp. Det är misshushållning med mänskliga och samhälleliga resurser då människor är sjukskrivna längre än nödvändigt! I vårt förslag skall rehabiliteringen komma in snabbt och ses som en process som består av tre faser. I praktiken råder det givetvis inte vattentäta skott mellan de olika faserna, tvärtom överlappar de varandra. Försäkringsgivaren har i sin organisation personer som utses till koordinator i varje enskilt ärende. Denne bör ha god förmåga att självständigt driva rehabiliteringsprocessen med respekt för individens rättigheter och integritet, gärna med erfarenhet från olika delar av arbetslivet. Vidare förutsätts kunskaper i såväl rehabiliterings- som försäkringsmedicin, allmän kännedom om socialrätt, arbetsrätt och försäkringsjuridik. 7.6.1Fas 1 - Rehabiliteringsutredning Det är mycket viktigt att processen kommer i gång efter insjuknandet. I utredning föreslår man vid en avvägning att rehabiliteringsutredningen bör göras efter fyra veckors sjukskrivning eller tidigare om individen själv begär det. Genom att rehabiliteringsprocessen kan komma i gång tidigare än i nuvarande ordning kan man komma ifrån mycket av den tid då den sjuke, enligt nuvarande ordning, är passivt sjukskriven. Den nuvarande ordningen med att arbetsgivaren alltid skall inkomma med rehabiliteringsutredning upphör till förmån för rehabiliteringsförsäkringen. Dagens system fungerar inte på ett tillfredsställande sätt. Det kan i vissa fall vara känsligt att arbetsgivaren utreder, speciellt med tanke på det växande antalet individer med stressrelaterade besvär. För vissa är lösningen inte att gå tillbaka till den gamla arbetsplatsen vilket försvagar motivet för att den tidigare arbetsgivaren skall ha utredningsansvaret. Alltfler i arbetslivet - nästan var fjärde - saknar dessutom en traditionell arbetsgivare som kan utföra utredningen. Även om arbetsgivaren med vår rehabiliteringsförsäkring inte längre ansvarar för rehabiliteringsutredningen är det ändå viktigt att betona arbetsgivarens ansvar att medverka till att lämna nödvändiga uppgifter och information till försäkringsgivaren samt att även i övrigt bistå för att underlätta utredningen. 7.6.2Fas 2 - Sammansatta rehabiliteringsinsatser När rehabiliteringsutredningen är klar är det för själva rehabiliteringsinsatserna. Det kan röra sig om olika former av träning och aktiviteter för att individen ska återvinna funktioner, självförtroende och ibland motivation. Förutom behandling, medicinsk eller annan, kan olika rådgivningsinsatser - ekonomiska, sociala, psykologiska m.m. - komma i fråga. 7.6.3Fas 3 - Avslut, utvärdering, uppföljning Koordinatorn ansvarar för att följa upp och säkra de uppnådda rehabiliteringseffekterna i varje enskilt fall. Frekvens och tidsutsträckning varierar från individ till individ och det är en del i koordinatorns professionalism att bedöma vad som behövs i det enskilda fallet. Utvärdering av processen innebär att individens och övriga aktörers uppfattning om kvalitet fångas upp och dokumenteras systematiskt. Denna information möjliggör och bidrar till framtida metodutveckling och mer generell utvärdering och forskning. 7.7Individens rättigheter och skyldigheter förstärks En förutsättning för lyckad rehabilitering är individens engagemang och medverkan. Samhället bör givetvis kunna kräva av individen att delta i aktiv rehabilitering. Detta kan dock endast göras genom att samhället i sin tur ställer upp med rehabiliteringsstöd. Det är denna balans mellan individens rättigheter och skyldigheter som saknas . anser att individen ska ges ett reellt inflytande i rehabiliteringsprocessen genom att han eller hon får vissa lagfästa rättigheter mot försäkringsgivare och rehabiliteringsaktörer. Dessutom får den, som såönskar, rätt till en som kan fungera som ett stöd genom hela processen. Mentorsstödet anpassas efter individen och kan t.ex. handla om en samtalspartner, bollplank och rådgivare inför olika val och beslut eller att vara individens talesman. Huvuduppgiften för mentorn är att tjäna som stöd och underlätta samspelet mellan individen, arbetsplatsen och andra aktörer 7.8Satsningar på kunskap och förebyggande arbete En av de stora bristerna med dagens system ligger i det förebyggande arbetet. Det är regeringens uppgift att erkänna att familje-, skatte-, folkhälso- och jämställdhetspolitiken påverkar människors möjligheter att få ihop sitt livspussel. Det finns dock viktiga delmoment i rehabiliteringsförsäkringen som handlar om förebyggande arbete och forskning. Antalet yrkesinspektörer förstärks och för att stödja arbetsgivaren i det förebyggande arbetet vill vi inleda ett försök med arbetsplatsrådgivare. I försäkringen ingår det även en nationell utbildningssatsning för 3 000 nyckelpersoner på arbetsplatser och myndigheter i dessa frågor. Vi vill även anslå medel för forskning inom detta område samt tillse att det finns en högskoleutbildning i rehabilitering. Enligt undersökningar missgynnas kvinnor såväl när det gäller arbetsrehabilitering som att få skador klassade som arbetsskador. Det handlar bl.a. om att mäns rehabilitering påbörjas snabbare och ofta är mer omfattande än kvinnors. Detta är mycket allvarligt inte minst eftersom kvinnor står för en stor del av sjukskrivningarna. I och med att rehabiliteringsstödet i det nya systemet utgår från individens specifika problem, behov, förutsättningar och möjligheter kommer vi ifrån denna oacceptabla ordning. Den utredning som ligger till grund för vårt förslag (SOU 2000:78) är förhållandevis omfattande och lägger ett stort antal förslag utöver det vi redogjort för här. Det rör sig bland annat om: en regional resultatenhet inom den regionala försäkringskasseorganisationen en metod- och utvärderingsenhet ekonomiskt stöd till offentliga arbetsgivare vidgad rätt till rehabilitering för egenföretagare en nationell utbildningssatsning för 3 000 nyckelpersoner på arbetsplatser och myndigheter utökad rätt att studera med rehabiliteringsersättning m.m. Sammantaget stämmer dessa förslag väl överens med vad länge eftersträvat, nämligen resurssatsningar på rehabiliteringsområdet för tidiga åtgärder och höjd kompetens inom försäkringskasseorganisationen. Utredaren belyser också på ett bra sätt att vissa personer behöver hjälp med arbetsmarknadsinriktade åtgärder för att komma tillbaka i arbete. Det är ett faktum att många är sjukskrivna för att de inte själva kan byta arbete, eller inte får hjälp av arbetsförmedlingen då de redan har en anställning. anser att åtgärder inte kan vänta och stödjer därför de förslag som förs fram i utredning. Målet med utredningens förslag är färre och kortare sjukfall. De samhällsekonomiska vinsterna lyfts fram liksom att de individer som kan få adekvat hjälp får ett stöd tillbaka till arbetslivet. gör en god analys av behoven av rehabilitering och arbetssätt och ställer sig positiva till utredarens förslag om en ny rehabiliteringsförsäkring. Vi delar dock inte utredarens förslag att en ny fristående myndighet kallad Rehabiliteringsstyrelsen införs. Vi anser att dess funktion bör finnas som en egen resultatenhet inom RFV. I övrigt anser vi det viktigt att reformen får genomslag . Genom regeringens senfärdighet har vi redan gått miste om dyrbar tid. bör fatta ett principbeslut enligt utredningens förslag samt ge regeringen i uppdrag att påbörja erforderligt lagstiftningsarbete. Dessutom måste en organisationskommitté tillsättas. 8Ökad kvalitet, kontroll och kortare handläggningstider I tider av neddragningar har arbetsgivarna inte ansett sig vare sig ha tid eller resurser att prioritera rehabiliteringsarbetet. har försäkringskassorna fått utstå kraftiga neddragningar så att inte heller de kunnat arbeta aktivt med rehabiliteringsarbetet. I takt med att antalet sjukskrivningar ökat har kassorna tvingats prioritera utbetalningar av sjukpenning. Personella resurser har således flyttats över från rehabiliteringssidan till utbetalningssidan. I efterhand kan man konstatera att denna kortsiktiga prioritering blivit mycket kostsam. Bristande rehabiliteringsinsatser på grund av resursneddragningar och ökad mängd sjukfall är inte det enda problemet inom sjukförsäkringen. JO har påpekat allvarliga brister med anledning av det kraftigt ökade antalet anmälningsärenden som inkommit. När beslut fattas på felaktiga grunder eller handläggningstiderna blir för långa är den enskildes rättssäkerhet i fara. Av budgetpropositionen framgår det att bristerna kvarstår. föreslog i (SOU 2000:121) att regeringen skulle ge sjukförsäkringen ett temporärt resurstillskott för att komma tillrätta med den onda cirkel försäkringskassorna befinner sig i. På grund av regeringens senfärdighet har behovet av detta resurstillskott bara ökat. Utan en fungerande administration kommer arbetet med ohälsan aldrig att lösas. har vi avvisat den administrativa belastning som förslaget om att alltid kräva in beslutsunderlag från arbetsgivarna skulle innebära för försäkringskassorna. satsar på rehabiliteringsinsatser och därför avvisar vi en del av de medel som i form av en engångssatsning tillförs socialförsäkringsadministrationen. vill vi dock att används för att stärka kontrollen och förkorta handläggningstiden för besluten. tillför ytterligare samt för bl.a. detta ändamål. 8.1Stoppa den rutinmässiga förtidspensioneringen Den socialdemokratiska regeringen har infört en regel som innebär att senast skall överväga om sjukpenning skall övergå till sjukersättning. Det finns fortfarande ett mycket stort antal långtidssjukskrivna som väntar på rehabilitering och antalet bara växer. En stor del av dessa har fortfarande efter inte fått någon rehabilitering. Detta problem löses inte genom att en tidsgräns sätts för utbyte av sjukpenning till andra ersättningsformer. Risken är snarare att sjukpenning rutinmässigt övergår till sjuk- eller aktivitetsersättning i stället för att lägga fokus kring att rehabiliteringsinsatser sätts in så snabbt som möjligt. Alla rehabiliteringsmöjligheter måste nämligen först uttömmas innan man övergår till en ersättningsform som utgår från en mer permanent arbetsoförmåga. Sjuk- och aktivitetsersättning skall endast beviljas om arbetsförmågan bedöms förhindra återgång till något arbete eller till utbildning som kan leda till en anställning. I ljuset av det ökade antalet personer som övergår till sjuk- eller aktivitetsersättning ter sig regeln om att automatiskt pröva ersättningsform som ett sätt för den socialdemokratiska regeringen att statistiskt och kostnadsmässigt dölja sitt fatala misslyckande med att få ner sjukskrivningstalen. har man även sluppit att ta ansvaret för rehabiliteringsinsatser. 8.2Omprövning av gamla aktivitets- samt sjukersättningar Tendensen att de långa sjukskrivningarna ökar, indikerar att det tar alltför från det att sjukdom bekräftats tills rehabiliteringsåtgärder sätts in. Trots att antalet långtidssjukskrivningar har ökat dramatiskt är antalet rehabiliteringsinsatser relativt oförändrade. Bland de drygt 500 000 personer som lämnat arbetsmarknaden med sjukersättning (tidigare förtidspension) finns med all säkerhet många som kunnat komma tillbaka om de fått rehabiliteringsinsatser snabbt. RFV:s stora undersökning bland långtidssjukskrivna visar att många av dem skulle kunna arbeta deltid- eller heltid om de bara fick hjälp. Många långtidssjukskrivna har fortfarande efter inte fått någon rehabilitering och uppger att de har haft kontakt med försäkringskassan5. Det är misshushållning med mänskliga och samhälleliga resurser då människor är sjukskrivna längre än nödvändigt. har den socialdemokratiska regeringen genomfört en regeländring som medför att försäkringskassorna rutinmässigt skall se över om den person som varit sjukskriven skall få aktivitets- eller sjukersättning. Vi anser att det är något systemfel när det finns personer som får aktivitets- eller sjukersättning utan att man har uttömt samtliga rehabiliteringsinsatser.