mot · GR02Fi22 · 2004-05-03 00:00:00 — med anledning av prop. 2003/04:100 ekonomiska vårproposition En politik för tillväxt och fler i arbete Socialdemokraterna missar praktiskt taget alla de mål som ställts upp för politiken. Varken sysselsättnings-, arbetslöshets-, frånvaro- eller budgetmålen nås. Arbetslösheten har ökat kraftigt och uppgår nu till nära 6procent. Därtill kommer drygt 2procent i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Statsministern lovade att halvera ungdomsarbetslösheten . har vi den högsta ungdomsarbetslösheten . Totalt står 1,1miljoner vuxna utanför den reguljära arbetsmarknaden. Regeringen föreslår åtgärder som försvagar budgeten med ca 16miljarder kronor. Regeringen och stödpartierna har också ställt ut nya löften. Kostnaden för det s.k. 121-punktsprogram och de åtgärder som beslutades vid den socialdemokratiska partikongressen kommer att uppgå till ca 40miljarder kronor. Socialdemokraterna tappar greppet om statsfinanserna. Den demografiska utvecklingen medför att vi kommer att bli alltfler pensionärer och allt färre i arbetsför ålder. Det är nödvändigt att göra det mer lönsamt att arbeta och att driva företag. politik är en politik för arbete och tillväxt. Vi föreslår därför sänkta skatter på arbete och företagande och stramare bidrag för dem som inte arbetar. Skattesänkningarna på arbete bör riktas mot låg- och medelinkomsttagarna, som har de högsta samlade marginaleffekterna. Det är också nödvändigt att göra det mer lönsamt att förkovra sig och utbilda sig genom att höja brytpunkten för statlig skatt. Skatten såväl på förmögenheter, arv och gåvor som på de diskriminerande 3:12-reglerna bör avvecklas. Det skall löna sig att arbeta. En rad bidragssystem bör därför reformeras för att stärka arbetslinjen. Sjukfrånvaron måste pressas tillbaka. I våra riktlinjer inför höstens budgetarbete anges att den andra karensdag vi förordar skall flyttas fram till den andra sjukdagen och att ersättningen stegvis skall trappas ner. Långtidssjukskrivna får inte ställas utanför arbetslivet permanent. Därför bör arbetsgivaravgifterna sänkas för både äldre och långtidssjukskrivna. Vi förordar åtgärder för att förstärka motiven för förtidspensionärer att komma tillbaka i jobb. I våra riktlinjer anges att förtidspensionen bör sänkas till 60procent av inkomsten och samordnas med ålderspensionen från 61års ålder. En viktig förskjutning av politik i denna vårmotion är att arbetslinjen förstärks också i arbetsmarknadspolitiken. Besparingar som vi tidigare förordat på de aktiva åtgärderna har ersatts av förslag om en nedtrappning av a-kassan. En stramare arbetslöshetsförsäkring bidrar till att sänka den långsiktiga arbetslösheten. politik är en politik för trygghet. Sänkta skatter och satsningar på skolan, rättstryggheten och vården är viktigare än generösa bidragssystem. Vi föreslår därför en rad satsningar för att stärka kvaliteten i skolan och vården och säkra en god rättstrygghet. Neddragningarna av statsbidragen till kommunerna reduceras med ca 8miljarder kronor. politik är en politik för stabilitet. budgetalternativ ger starkare offentliga finanser än regeringens förslag. Det finansiella sparandet förstärks med 1 respektive 4miljarder kronor 2005 och 2006. Beaktas de dynamiska effekter som uppkommer, främst genom åtstramningarna av bidragssystemen, ökar det finansiella sparandet till 11 och 23miljarder kronor . föreslår skattesänkningar på ca 50miljarder kronor och satsningar på ca 10miljarder kronor till bl.a. rättstrygghet, skola och vård andra budgetåret. Dessa budgetförändringar på 60miljarder kronor finansieras genom besparingar på ca 45miljarder kronor och 15miljarder kronor i inkomstförstärkningar. 4.1De missade målens politik5 4.5Fler måste i arbete7 5Det ekonomiska läget och regeringens ekonomiska politik7 5.1.1Det ekonomiska läget i omvärlden7 5.1.2Det ekonomiska läget i Sverige8 5.2Regeringens riktlinjer för budgetpolitiken10 5.2.1Nya utgifter möter inte problemen10 5.2.2Omotiverad försämring av sparandet11 5.2.3Regeringen är på väg att tappa greppet om utgifterna11 5.2.4Ofinansierade utgifter kan leda till underskott både 2005 och 200613 5.2.5Regeringen visar inga ambitioner att uppnå budgetmålen14 5.3Framtidens utmaningar är utan svar15 5.3.1Den åldrande befolkningen är en utmaning15 5.3.2Sannolikt att underskattar riskerna16 6.1En strategi för tillväxt och fler i arbete20 6.1.1Det måste löna sig att arbeta20 6.1.2Stabila statsfinanser måste säkras21 6.1.3Den offentliga sektorn måste reformeras21 6.1.4Företagens konkurrenskraft måste förbättras23 7.1Det måste löna sig att arbeta24 7.2Förslag för att minska sjukfrånvaron25 7.2.1Ökade incitament för arbetsgivaren att minska långtidssjukskrivningarna25 7.2.2Ökade incitament för individen att återgå till arbete26 7.3Förslag för att minska antalet förtidspensionärer27 7.3.1Minskad ersättning i förtidspensionen28 7.3.2Ålderspension i stället för förtidspension ålder28 7.3.3Sänkt arbetsgivaravgift för arbetstagare över 61 år28 7.3.4Sänkt skatt för personer över 65 år28 7.4.3Minskad besparing på arbetsmarknadspolitiken31 7.5Marginaleffekter i bidrags- och skattesystemen31 7.5.1Bidrag ger större marginaleffekter än skatter för barnfamiljer32 7.5.2Olika effekter på arbetsutbudet om man får behålla mer av lönen32 7.5.3Politik för att minska marginaleffekterna33 7.6.1På sikt krävs genomgripande systemförändringar37 7.6.2De allvarligaste systemfelen måste åtgärdas nu38 8.4Satsning på ökad trygghet45 8.4.3Trygghet i vård och omsorg45 8.9Strukturella och dynamiska effekter48 beslutar godkänna det förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken som förordas i motionen i kapitel 6 och 7. beslutar godkänna det förslag till riktlinjer för budgetpolitiken som vi förordar i kapitel 68. 4.1De missade målens politik Socialdemokraterna vann val genom att ställa ut löften om ett stort antal ofinansierade reformer och skattesänkningar, som fullt ut försvagat statens finanser med 168miljarderkronor. har i princip hela den budgetsanering som genomfördes försnillats. Ändå framstår regeringens politik i det närmaste som en orgie i löftesbrott. har satt upp ett sysselsättningsmål om 80procent som inte kommer att kunna uppnås. Målet om 4procents öppen arbetslösheten överskrids och uppgår nu enligt SCB till 5,8procent. Det är en uppgång med 2procentenheter . I regeringsförklaringen lovade statsministern att halvera ungdomsarbetslösheten . I stället har vi fått den högsta ungdomsarbetslösheten . Inte heller når regeringen det uppsatta saldomålet om överskott över konjunkturcykeln i de offentliga finanserna. Ingenting tyder på att målet att halvera sjukskrivningarna till 2008 kommer att kunna förverkligas. Även målet om minskat socialbidragsberoende missas. Bostadsbyggandet har havererat trots löfte om 120000 nya bostäder. Särskilt läget på arbetsmarknaden är prekärt. Till de 5,8procenten öppet arbetslösa kommer ytterligare 2,2procent i arbetsmarknadsåtgärder, dvs. en arbetslöshet om sammanlagt 8procent av arbetskraften eller 353000 personer. Därtill kommer personer som studerar heltid därför att de inte kan få något jobb, undersysselsatta, dvs. personer som tvingas jobba deltid, samt andra latent arbetssökande. Slutligen finns det ett stort och växande antal människor som förtidspensionerats bort ur arbetskraften samt fortsatt höga sjukskrivningstal. I stora delar av landet står en tredjedel av den vuxna befolkningen utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det är 1,1miljoner människor som lever på sociala ersättningar i stället för på arbetsinkomster. Det är lika många som under den värsta ekonomiska krisen . var statens och kommunernas kostnader för sjukpenning, sjukersättning, a-kassa och arbetsmarknadsutbildning drygt 100miljarder kronor. Det motsvarar 500miljoner kronor per arbetsdag! I regeringsförklaringen utlovade Socialdemokraterna en satsning på tillväxtfrämjande åtgärder. Under stora åthävor inbjöds till tillväxtsamtal och en partikongress har avhållits för att diskutera tillväxtfrågor. Ändå har alla åtgärder uteblivit. Tillväxtsamtalen har havererat, och särskilt på skattesidan har regeringens passivitet varit total. Ingenting har gjorts åt den godtyckliga förmögenhetsskatten som skadar tillväxten genom att snedvrida investeringar och driva kapital ur landet. Ingenting har gjorts åt den långtgående kommunala skatteutjämning och den omfördelning av fastighets- och förmögenhetsskatteuttaget som har knäckt konjunkturen i viktiga tillväxtregioner. Regelkrånglet för företagen och hindren för entreprenörer att förverkliga sina idéer är oförändrat stora. Ingenting har heller gjorts för att reformera de s.k. 3:12-regler som diskriminerar fåmansföretagen och deras ägare. Beskattningen av löntagare och företagare är fortsatt högre än i andra länder. Särskilt för dem med lägre inkomst är marginaleffekterna höga. Det lönar sig ofta knappast alls att gå från bidrag till arbete. fortsätter de offentliga finanserna att försämras. blir med underskott i statens budget och beräknar statens lånebehov till ca 75miljarder kronor. Överskotten i den offentliga sektorns finansiella sparande har, sedan prognosen i budgetpropositionen, halverats. Budgeteringsmarginalen är närmast obefintlig. Utgiftstaken , men marginalen för ytterligare försvagningar är obefintlig. Under en följd av år har regeringen underskattat det underliggande utgiftstrycket i statens finanser. Det är därför illavarslande att regeringen i vårpropositionen aviserar ytterligare ofinansierade budgetförsvagningar på i storleksordningen . Till detta kommer att det återstår 24miljarder kronor i kostnader för att genomföra återstående delar av Socialdemokraternas, Vänsterns och s.k. 121-punktsprogram. Därtill kostar det ytterligare minst 17miljarder kronor att genomföra de skatteförändringar och den avgiftsfria förskola som beslutades vid den socialdemokratiska tillväxtkongressen. Utöver detta kommer ett antal kongressbeslut som är omöjliga att kostnadsberäkna, t.ex. en förtida avveckling av svensk kärnkraft. Om Socialdemokraternas politik, 121-punktsprogrammet och kongressbesluten genomförs kommer inte ens överskotten i pensionssystemet att kunna rädda ett positivt finansiellt sparande i den samlade offentliga sektorn. Därmed står illa rustat att möta framtidens utmaningar. 4.5Fler måste i arbete Den största av dessa utmaningar är den demografiska utveckling som medför att vi kommer att bli alltfler pensionärer och allt färre i arbetsför ålder. Det är viktigt med en fortsatt produktivitetsutveckling i det privata näringslivet men den kommer inte att lösa den offentliga sektorns finansieringsproblem. När lönerna stiger i näringslivet leder detta till en snabbare löneutveckling också inom den offentliga sektorn. Detta kan bara till dels mötas med en förbättrad produktivitetsutveckling i den offentliga sektorn och inte ens det om Socialdemokraterna fortsätter sitt motstånd mot konkurrensutsättning, alternativa driftformer och nya styr- och finansieringssystem. Om den service i fråga om barnomsorg, utbildning och sjukvård som vi har vant oss vid långsiktigt skall kunna upprätthållas på en hög nivå måste vi dels bli färre som är beroende av bidragssystemen, dels bli fler som kan och vill arbeta mer. Det finns ingen genväg. Mot den här bakgrunden är det nödvändigt att sänka skatterna på arbete och företagande och strama åt bidragen för dem som inte arbetar. Skattesänkningarna på arbete bör riktas mot låg- och medelinkomsttagarna, som har de högsta samlade marginaleffekterna. Sänkta inkomstskatter för de löntagare som har de allra högsta inkomsterna bedöms ha betydligt mindre effekt på arbetsutbudet. Däremot är det angeläget att förbättra den s.k. utbildningspremien, dvs. att öka det ekonomiska utbytet för den som uppoffrar arbetsinkomster för att i stället utbilda och förkovra sig. I ett första steg kan det ske genom höjning av den s.k. brytpunkten för statlig skatt. 5Det ekonomiska läget och regeringens ekonomiska politik 5.1.1Det ekonomiska läget i omvärlden instämmer i huvudsak i den bild av tillväxten i omvärlden som tecknar i finansplanen. Flera länder i växer förhållandevis snabbt, bl.a. till följd av låga exportpriser som gynnar industrins konkurrenskraft. Ökad konkurrens på världsmarknaderna och hård prispress har medfört att länder med strukturproblem och högt kostnadsläge, inte minst i , tvingats till rationaliseringar och utlokalisering av verksamhet. Denna strukturomvandling har tillsammans med ett bättre utnyttjande av informations- och kommunikationsteknologin (IKT) bidragit till att produktivitetsutvecklingen varit överraskande hög i länder som , och . I är konjunkturuppgången tydlig och driven av en gynnsam produktivitetsutveckling. Sysselsättningen har emellertid inte förbättrats nämnvärt. Även om löne- och prisutvecklingen har varit dämpad, har företagens samlade lönekostnader stigit. Sammantaget har emellertid lönsamheten förbättrats, vilket stimulerar investeringsaktiviteten. En låg räntenivå och den svagare dollarn verkar i samma riktning. Växelkursutvecklingen gynnar också exporten. Situationen i är dock inte utan problem. Underskotten i de offentliga finanserna gör att det sannolikt är ofrånkomligt att finanspolitiken stramas åt . En sanering kommer förmodligen inte att inledas förrän efter presidentvalet. En budgetsanering kan komma att dämpa den inhemska efterfrågan och stärka växelkursen. Resursutnyttjandet är lägre än normalt, vilket motiverar den expansiva penningpolitik som bedriver. kommer emellertid ett högre resursutnyttjande och stigande inflationsförväntningar att leda till högre räntor. Starkare växelkurs och mindre expansiv ekonomisk politik kan komma att dämpa den uppgång som inletts. Detta gör att utsikterna för den amerikanska arbetsmarknaden är osäker. Sammantaget talar detta för att den starka återhämtningen av den amerikanska ekonomin kan komma att dämpas och kanske mer tydligt . I går återhämtningen trögt. Den inhemska efterfrågan i de stora länderna är svag. I takt med att efterfrågan i omvärlden växer borde exporten utvecklas gynnsamt. Emellertid håller den starka euron tillsammans med stark prispress från den internationella konkurrensen tillbaka exportmöjligheterna. problem är främst av strukturell karaktär. Den potentiella tillväxten är av allt att döma lägre än i . Inte heller har produktiviteten och lönsamheten förbättrats på motsvarande sätt. Trots att arbetslösheten är hög innebär strukturproblemen att resursutnyttjandet, till skillnad från i , är nära en normal nivå. Därmed finns det inget större utrymme för en mer expansiv politik. Situationen begränsas ytterligare av det faktum att alla de stora länderna i euroområdet har betydande underskott i de offentliga finanserna, vilket gör att en finanspolitisk konsolidering sannolikt kommer att ske också i . Utsikterna för har försämrats . 5.1.2Det ekonomiska läget i Utvecklingen i präglas av sjunkande sysselsättning, stigande arbetslöshet, minskande arbetskraft och ohälsotal på nya rekordnivåer. Företagen är under starkt konkurrenstryck, vilket medfört rationaliseringar och utflyttning av verksamheter till länder med mer konkurrenskraftiga kostnadsnivåer samt bidragit till att dämpa inflationstrycket. Detta, tillsammans med att investerat förhållandevis mycket inom IKT, har bidragit till en god produktivitetstillväxt. En annan orsak till den höga produktivitetstillväxten i är den utslagning från sektorer med lägre produktivitet som skett. Den stigande produktiviteten har medfört att lönsamheten förbättrats och börjar närma sig mer normala nivåer i förhållande till produktionen. Trots låga räntor och förbättrad lönsamhet är investeringstillväxten svag, vilket är naturligt i en situation med lediga resurser och något osäkra framtidsutsikter. Penningpolitiken har förts i en betydligt mer expansiv riktning . har de offentliga finanserna försvagats. Detta bidrar till att begränsa utrymmet för att höja resursutnyttjandet med hjälp av en mer expansiv finanspolitik. I den ekonomiska vårpropositionen slås fast att kampen mot arbetslösheten är en huvuduppgift för regeringen, men i praktiken rör sig arbetsmarknaden allt längre ifrån regeringens målsättningar för arbetslöshet och sysselsättning. Den öppna arbetslösheten har ökat från ca 4 till ca 6procent av arbetskraften bara . Ungdomsarbetslösheten har ökat från 30000 till 45000 personer och har problemen med långtidsarbetslöshet förvärrats. Andelen av arbetskraften som är öppet arbetslös eller befinner sig i åtgärder utgjorde 8procent av arbetskraften. Sysselsättningen kommer, enligt regeringens prognoser, att vara lägre 2005 än 2001. Inte något av åren kommer regeringens mål om en arbetslöshet på 4procent att nås. Inte heller regeringens sysselsättningsmål, att 80procent av befolkningen i arbetsför ålder skall vara sysselsatta, kommer att uppfyllas. Att regeringens arbetslöshetsprognoser visat sig vara för optimistiska, trots att tillväxten utvecklats ungefär som väntat, illustrerar att regeringen underskattat problemen på svensk arbetsmarknad. Ekonomins svaga förmåga att skapa nya jobb i växande företag är bara delvis ett konjunkturfenomen. Den svenska ekonomin har ur ett långsiktigt perspektiv haft svårt att skapa nya arbetstillfällen i företagen. har sysselsättningen i det privata näringslivet i praktiken varit oförändrad. Trots att regeringen förlängt arbetsgivarperioden och ersättningen i sjukförsäkringen har frånvaron inte minskat. Det ter sig som märkligt mot bakgrund av den svaga arbetsmarknadsutvecklingen. framhåller att under tidigare konjunkturförlopp har frånvaron uppvisat ett tydligt mönster: när arbetslösheten stiger har sjukskrivningarna minskat. I denna konjunkturavmattning förefaller sambandet mellan sjukskrivningar och arbetslöshet att ha försvagats. Det kan vara ett tecken på att den underliggande trenden mot stigande frånvaro inte brutits utan bara dämpats tillfälligt av den stigande arbetslösheten. Frånvaron förblir problematisk. står inför utmaningen att förhindra att alla de som långtidssjukskrivits fastnar i ett permanent utanförskap och förtidspensionering. har inte råd med det mänskliga slöseri som frånvaron och utanförskapet medför och som kostar samhällsekonomin sammantaget ca 280miljarder kronor . 5.2Regeringens riktlinjer för budgetpolitiken 5.2.1Nya utgifter möter inte problemen I den ekonomiska vårpropositionen föreslår regeringen en rad nya utgifter. Sammantaget presenteras ofinansierade reformer som varaktigt ökar utgiftsnivån med 1516miljarder kronor 2005 och 2006. Det gäller främst ökade satsningar på kommunerna, höjd sjukersättning och ökade infrastrukturinvesteringar. Tabell 5.1 Nya reformer i VÅP Källa: Prop. Det är svårt att hitta något samband mellan regeringens förslag och dess beskrivning av problemen i den svenska ekonomin. De förslag som presenteras möter inte de mål som regeringen har angivit. Sysselsättningsstöd till kommunerna har betydande undanträngningseffekter. De nya jobb som skapas tränger undan vanliga anställningar inom kommunerna, vilket resulterar i att nettoeffekten på sysselsättningen blir liten. Att subventionera sysselsättning i kommuner och landsting är knappast heller en effektiv väg att öka sysselsättningen i näringslivet. Regeringen bortser från de många utvärderingar som gjorts i , bl.a. av ().1 De internationella erfarenheterna av direkta sysselsättningssubventioner inom offentlig sektor är också mindre gynnsamma, vilket resulterat i att denna typ av åtgärder kommit att utgöra en allt mindre del av arbetsmarknadspolitiken inom OECD-området.2 Regeringen går i motsatt riktning. Att föreslå höjd sjukpenning i en proposition som har det uttalade syftet att öka arbetsutbudet framstår som märkligt. Om de historiska sambanden mellan sjukpenning och sjukfrånvaro skulle gälla är det sannolikt att höjningen av ersättningen leder till ytterligare 500000 fler sjukdagar. Kostnaderna för regeringens AMS-åtgärder och miljardrullning till kommunerna är betydande. Det hade varit möjligt att i stället förstärka företagens framtidstro, underlätta investeringsuppgången och förbättra svenska företags konkurrenskraft. För en bråkdel av kostnaden hade det varit möjligt att t.ex. slopa förmögenhetsskatten eller att avskaffa de diskriminerande 3:12-reglerna. Om regeringen önskat underlätta för företagen att anställa hade det varit rimligt att föreslå en minskad beskattning på arbete eller regelförändringar i arbetsrätten för att underlätta tillfälliga anställningar. Ur ett tillväxtperspektiv framstår det som särskilt anmärkningsvärt att regeringen satsar 7miljarder kronor på kommunsektorn, men trots det inte förmår att presentera ett förslag till nytt skatteutjämningssystem som är tillväxtbefrämjande. De extrema marginaleffekterna i dagens system har pekats ut som ett viktigt tillväxthinder av såväl IMF, som , men regeringen förblir passiv. Regeringens politik påverkar den långsiktiga produktionsförmågan negativt och bidrar till att höja den arbetslöshetsnivå som är förenlig med prisstabilitet. Framför allt gäller det höjda kommunalskatter, införande av friår, planerad arbetstidsförkortning, utökade arbetsmarknadspolitiska åtgärder och höjda ersättningar i vissa socialförsäkringar. Dessa förändringar tenderar att driva upp den strukturella arbetslösheten. Regeringens egna beräkningar i vårpropositionen visar att så redan skett. Den strukturella arbetslösheten har ökat betänkligt . 5.2.2Omotiverad försämring av sparandet I den ekonomiska vårpropositionen presenteras nya reformer, som varaktigt ökar utgiftsnivåerna med 1516miljarder kronor 2005 och 2006. I huvudsak är de nya utgifter som regeringen föreslår ofinansierade. Prognosen för det finansiella sparandet i den offentliga sektorn försvagas från 31 till 15miljarder kronor i vårpropositionen jämfört med statsbudgeten. Budgeteringsmarginalen minskar från 14miljarder kronor i budgetpropositionen till 1,6miljarder kronor i den ekonomiska vårpropositionen. Regeringens åtgärder bidrar till att de prognostiserade överskotten har halverats sedan budgetpropositionen presenterades . 5.2.3Regeringen är på väg att tappa greppet om utgifterna Vår bedömning är att det föreligger en allvarlig risk för att regeringen underskattar utgiftsutvecklingen . Den ekonomiska samarbetsorganisationen () har framfört varningar för att det underliggande utgiftstrycket har ökat.3 () har påtalat att regeringens prognoser för utgifterna visat sig vara alltför optimistiska under senare år.4 En sammanställning av de senaste finansplanerna visar att prognoserna för utgifterna har reviderats upp gång efter annan. Utgiftsprognosen underskattade utgifterna med 2,3procent som andel av BNP. uppgår prognosfelen och revideringarna till motsvarande 2,7 respektive 2,6procent av BNP. Diagram 5.1 Regeringens prognoser för utgifterna i den offentliga sektorn Ett skäl till att regeringen underskattar utgifterna är de många reformer som genomförts . () har i vårrapporten beräknat att de ofinansierade reformerna uppgick till 168miljarder kronor. Bara under förra mandatperioden uppgick de ofinansierade åtgärderna till 146miljarder kronor. Forskningen tyder på att kostnaderna för reformer ofta underskattas. Ett skäl till detta kan vara att det tar tid innan förändrade regler slår igenom på beteenden och att Finansdepartement i alltför stor utsträckning utnyttjar statiska beräkningsmodeller som inte beaktar dynamiska beteendeförändringar eller att reformerna samverkar. Det finns starka skäl att anta att de kostnader som anges för att höja ersättningen i sjukpenningen visar sig vara en betydande underskattning. När ersättningsnivån i sjukpenningen höjdes 1998 angavs att kostnaderna skulle öka till 20miljarder kronor till 2000 (prop.1997/98:1). I själva verket ökade kostnaderna till 36miljarder kronor (prop.2001/02:1). Vi har tidigare varnat för risken att regeringen underskattar kostnaderna för arbetslösheten, vilket också har blivit fallet. I tilläggsbudgeten tvingas regeringen anslå över 7miljarder kronor mer än .