mot · GR02Fi24 · 2004-05-03 00:00:00 — Förändringar beträffande ränteläget, såväl nationellt som internationellt, och variationer i valutakurser har en betydande påverkan på den svenska ekonomin, beroende på skuldsättningen. En mindre statsskuld leder därför till mindre sårbarhet för yttre förändringar, och detta i sig leder till ett ökat förtroende för den svenska ekonomin. Genom en lägre skuldkvot ökar beredskapen för konjunkturpolitiskt motiverade tillfälliga underskott i ett läge där penningpolitiken inte är tillräcklig. Före det tredje utgör statens räntekostnader för statsskulden en av de största utgiftsposterna i budgeten. Dessa räntekostnader tränger undan annan offentlig verksamhet, eller möjligheter till stora skattesänkningar. Statsskulden kräver att skatter tas in för att finansiera räntekostnader motsvarande av BNP. Skattetrycket skulle alltså kunna vara motsvarande lägre med samma nivå på den offentliga konsumtionen som om räntekostnaderna inte fanns. Dessa tre skäl leder oss till slutsatsen att statsskulden måste nedbringas i stället för öka som Socialdemokraterna räknar med. Detta bör huvudsakligen ske genom försäljning av statligt hel- eller delägda företag i en snabbare takt än den regeringen föreslagit, och i viss mån genom en stramare finanspolitik. Försäljningen är också motiverad av vår ståndpunkt att staten bör renodla sin roll. I denna roll ingår inte att både agera domare och spelare på den konkurrensutsatta marknaden. 6.1.7 En bättre fördelningspolitik skapar möjligheter för fler Fördelningspolitik handlar om vårt gemensamma ansvar för varandra. Men det handlar också om att var och en ska ha möjlighet att utveckla sina unika talanger och förmågor. Sett på det sättet handlar fördelningspolitik om att alla människor i ökad utsträckning ska kunna bidra till samhällsutvecklingen. Regeringens fördelningspolitik är i långa stycken både misslyckad och orättvis. Detta gäller inte minst på familjepolitikens område. Den socialdemokratiska politiken går ut på att subventionera de familjer som väljer rätt, det vill säga använder föräldraförsäkringen i ungefär och sedan förvärvsarbetar, med barnen inom den kommunala barnomsorgen. De familjer som av olika skäl inte kan eller vill utnyttja daghem får därmed inte del av det offentliga stödet. Denna snedvridning har förstärkts ytterligare genom den maxtaxa inom barnomsorgen som införts. Denna styrande fördelningspolitik går på tvärs mot den kristdemokratiska subsidiaritetsprincipen som innebär att staten ska stödja och inte styra familjernas val. vill reformera familjepolitiken med ökad valfrihet, möjlighet till mer tid med barnen, och ett mer rättvist fördelat offentligt stöd till barnfamiljerna som huvudprinciper. En del av de besparingsåtgärder som Socialdemokraterna vidtagit under saneringsåren är och har varit förödande för enskilda människor och ett uttryck för regeringens betydande okänslighet för människors faktiska situation. Som exempel på sådana åtgärder kan nämnas besparingarna på änkepensionerna, bostadsbidragen och övriga försämringar för ålderspensionärer. Socialdemokraterna har också genom de utomordentligt omfattande skattehöjningar som skett pressat många hushållsekonomier över den gräns där de själva klarar av att försörja sig utan socialbidrag. skattepolitik inriktas på sänkta skatter för låg- och medelinkomsttagare. vill att alla, även pensionärerna, ska få en standardförbättring, genom sänkt inkomstskatt. Socialdemokraternas tal om att värna svaga grupper har när det gäller biståndet till världens fattigaste skorrat falskt både under saneringsåren och därefter. Det faktiskt utbetalade biståndet har regelmässigt varit lägre än de årliga mål som Socialdemokraterna satt upp. Biståndet bör stegvis höjas för att återgå till enprocentsnivån av BNI. 6.2 Den ekonomiska politikens inriktning ekonomiska politik inriktas på att genomföra strukturförändringar för att öka tillväxten. Det handlar bl.a. om ett lägre skattetryck och starkare statsfinanser. Därför bör de takbegränsade utgifterna minska som andel av BNP. Det handlar också om att förbättra lönebildningen och arbetsmarknadens funktionssätt, att förbättra företagsklimatet och den inhemska konkurrensen samt att öka valfriheten när det gäller offentligt finansierade individuella servicetjänster. Socialdemokraterna har helt försuttit chansen att rätta till de strukturproblem som finns i den svenska ekonomin medan förutsättningarna var goda. Möjligheten att genom sänkta skatter flytta en del av beslutsmakten tillbaka till familjer och medborgare måste prioriteras även om konjunkturen är sämre. Sänkta inkomstskatter handlar om att människor får bestämma över en större del av sin egen lön. Minskade marginaleffekter handlar om att de val enskilda och familjer gör i mindre utsträckning påverkas av den offentliga sektorns regler. Om ska vara ett land för företagande, investeringar och tillväxt kan vi inte ha kvar regler som gör att företag, kapital och kompetens har starka ekonomiska skäl att lämna landet. Vi kan till exempel inte ha kvar en orimligt hög beskattning av lättrörliga skattebaser. Vår strategi är att vidta sådana åtgärder som förstärker utbudet av arbete och kapital och därmed motverkar riskerna för ett ökat inflationstryck i högkonjunkturer. av socialdemokratisk handlingsförlamning är det hög tid att rätta till de strukturfel som den svenska ekonomin lider av: Högt skattetryck och stora marginaleffekter som gör att det lönar sig dåligt att arbeta och skapar ett osunt bidragsberoende för stora grupper. Svårt att locka och behålla företag, kapital och kompetens i landet med nuvarande orimligt höga beskattning av svenskt ägande och av lättrörliga skattebaser. Dåligt fungerande lönebildning och arbetsmarknad vad gäller rörlighet, flexibilitet och effektivitet i de arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogrammen. Bristande konkurrens i stora delar av ekonomin, bl.a. offentlig tjänsteproduktion, bygg- och livsmedelssektorn, vilket leder till ett högt prisläge och låg köpkraft jämfört med andra länder. Dessutom måste ett övergripande mål för den ekonomiska politiken vara att uppnå en uthålligt högre tillväxt än de knappa har haft . Målet för tillväxtpolitik är en varaktigt hållbar BNP-tillväxt på över konjunkturcykeln. 6.2.1 Övergripande mål för den ekonomiska politiken: 3 procents tillväxt Det överordnade målet för den ekonomiska politiken är (se avsnitt 6.1.1.) att ge en till alla delar god livsmiljö för människorna. Därför måste den ekonomiska politiken både främja och skapa möjligheter för en uthållig tillväxt av den totala nationalförmögenheten. Endast med detta synsätt kan ett gott förvaltarskap förverkligas och verklig välfärd utvecklas. Inom ramen för detta synsätt kan vår inriktning av den ekonomiska politiken sammanfattas på följande sätt: Det övergripande målet för den ekonomiska politiken är att lägga grunden för att höja den långsiktigt hållbara tillväxten till åtminstone i genomsnitt över konjunkturcykeln och därmed skapa ett ökande välstånd för alla. För att möjliggöra detta krävs en politik som: slår vakt om den statsfinansiella stabiliteten genom lägre utgifter, lägre skattetryck, sänkt skuldkvot och minskad statsskuld. Därigenom minskar den svenska ekonomins sårbarhet, skapar bättre villkor för arbete och företagande genom konkurrenskraftiga skattenivåer, ett bättre utbildningssystem och en reformerad lönebildning, skapar goda förutsättningar för att alla skall kunna växa och förverkliga sina ambitioner och på så sätt minska de regionala och sociala obalanserna, ökar valfriheten och säkrar både mäns och kvinnors kontroll över den egna tillvaron, förbättrar den inhemska konkurrensen, bl.a. i offentlig tjänsteproduktion, bygg- och livsmedelssektor. En beskrivning av vad tre procents tillväxt innebär jämfört med nuvarande tillväxtkraft illustreras i avsnittet nedan. Vad innebär tre procents uthållig tillväxt för ? En skillnad i årlig tillväxttakt på någon procentenhet, skillnaden mellan , tycks kanske inte så viktig i det korta perspektivet, på . Det är i ett längre perspektiv som skillnaden blir betydelsefull. På lite sikt kan en högre tillväxt göra en mycket stor skillnad i människors standard och välfärd. En ansvarsfull politik måste ha en långsiktig inriktning. Innebörden av ambitionen att höja tillväxten till i genomsnitt kan åskådliggöras på följande sätt: räknar () med att den svenska ekonomin har förmåga att växa med i genomsnitt knappt 2 (1,9) procent . Detta är en relativt hög siffra som beror på att befolkningen och arbetskraftsutbudet väntas utvecklas på ett förhållandevis gynnsamt sätt fram . Därefter räknar KI med att den svenska ekonomin på endast kommer att växa med i genomsnitt , mycket till följd av den demografiska utvecklingen som då väntas försämras. Som en jämförelse kan nämnas att (2003) i sitt huvudscenario räknar med att den svenska tillväxten kan förväntas bli år 20102020. Med utgångspunkt från KI:s basalternativ kan man beräkna hur stor skillnaden skulle bli för ekonomi på om tillväxten i stället var . I diagram 6.4 nedan framgår de olika utvecklingsbanorna för BNP-tillväxten, dels med KI:s basalternativ, dels med ett antagande om 3 respektive 2,5 procents årlig tillväxt. Därtill framgår skillnaden mellan de båda alternativen (den understa streckade kurvan). KI:s beräkningar sträcker sig . För perioden därefter har tillväxttakten med oförändrad politik antagits fortsätta med de som KI anger för perioden 20162020. Detta är sannolikt ett optimistiskt antagande vid oförändrad politik med tanke på att de befolkningsmässiga problemen förstärks och framåt. Diagram 6.2 Möjligheterna med tre procents tillväxt jämfört med oförändrad politik BNP priser, miljarder kronor Källa: KI och egna beräkningar. Av diagrammet framgår att skillnaden i BNP vid oförändrad politik jämfört med 3 procents tillväxt uppgår till lika mycket som värdet av hela BNP (2002). Observera att detta är räknat i fasta priser. Det är alltså enormt stora värden som står på spel. Det är därför helt avgörande att ett aktivt reformarbete för ökad tillväxt kan påbörjas. Med tanke på det demografiska tryck som finns, inte minst på vård- och omsorgstjänster, inser man att många av de problem som enbart kommer att förvärras med oförändrad politik, kommer att kunna lösas väsentligt enklare genom de kraftigt ökade resurser, även för det offentliga, som en starkare och arbetsledd tillväxt ger. har i tidigare motioner lagt förslag som sammantaget innebär överskott i de offentliga finanserna på i genomsnitt över en konjunkturcykel, sänkt skattetryck samt lägre utgifter och utgiftstak för staten. Genom en snabbare utförsäljningstakt av statligt aktieinnehav uppnås därtill ett väsentligt starkare budgetsaldo än vad regeringen budgeterar för, vilket leder till en minskad statsskuld. Det finansiella sparandet i staten beräknas också vara något starkare än vad regeringen räknar med. Detta i kombination med våra förslag till strukturella förbättringar på arbetsmarknads- och skatteområdet leder till att svensk ekonomi i allmänhet och de svenska statsfinanserna i synnerhet kommer att bli mindre sårbara vid konjunktursvängningar. har den socialdemokratiska regeringen låtit ohälsotalen öka på ett okontrollerat sätt. Kostnaderna för detta utgör nu den utan jämförelse enskilt största belastningen på de offentliga finanserna. I kombination med den höga arbetslösheten och Socialdemokraternas misslyckande med att nå det uppsatta sysselsättningsmålet, utgör det minskade arbetsutbudet dessutom ett betydande problem för ekonomin i stort. inriktar därför sin politik på en massiv insats för att hjälpa människor tillbaka till arbete. Detta är en av de viktigaste åtgärderna för att återfå sunda statsfinanser. Därutöver bör åtgärder och regelförändringar vidtas bl.a. med syfte att minska förtidspensioneringarna (sjuk- och aktivitetsersättning), överutnyttjandet av olika socialförsäkringar och för att korta handläggningstiderna. 6.2.3 Bättre villkor för arbete och företagande Nytt mål för politiken: Öka antalet arbetade timmar i ekonomin anser att det ska införas ett nytt styrmål för den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken, nämligen antalet arbetade timmar. Detta mål ska genomsyra alla myndigheter som på något sätt kan påverka antalet arbetade timmar. I första hand gäller detta naturligtvis myndigheterna på arbetsmarknadsområdet, men också försäkringskassorna och måste i ökad grad fokusera på snabb rehabilitering till arbete. Förutom att öka det totala antalet arbetade timmar i ekonomin bör även den totala andelen arbetade timmar hos den arbetsföra befolkningen öka till de nivåer som förekom , före den extrema överhettningen och därpå följande ekonomiska krisen. Endast genom ett ökat antal arbetade timmar kan välfärdssystemen tryggas på . Baskalkylen över antalet arbetade timmar i den senaste (2003/04) bygger på att antalet arbetade timmar inte ökar alls . I en alternativ kalkyl med ett högre arbetskraftsutbud beräknas antalet arbetade timmar öka . En sådan ökning anser vi ska vara ett minimikrav för ökningen av antalet arbetade timmar som bör fastställa. Att fokusera på ett ökat antal arbetade timmar kommer också att bidra till det övergripande mål för den ekonomiska politiken som har; en årlig genomsnittlig tillväxt på . Den andra huvudkomponenten för att uppnå detta mål är en bättre produktivitet genom bl.a. en bättre konkurrenspolitik. 6.2.3.1 Ökat arbetsutbud och valfrihet genom sänkt skattetryck och minskade marginaleffekter Utgångspunkten för den skattereform vi anser att behöver, är att medborgarna själva får en ökad beslutanderätt över sina inkomster. För det andra bör de val människor vill göra, exempelvis öka eller minska sin arbetstid, inte påverkas negativt av offentliga skatte- och bidragsregler. Det första handlar alltså om att sänka det totala skattetrycket, det andra om att minska marginaleffekterna. En allt för stor del av myndiga medborgares tillvaro bestäms genom politiska beslut. vill öka förutsättningarna för ett personligt ansvarstagande, som ett växande etiskt medvetande och gemensamma värderingar mer och mer bör få ersätta detaljregleringar och politisk styrning. Staten ska i stället ha en stödjande roll, där de ekonomiska resurser som passerar den offentliga sektorn inte hindrar och begränsar, utan tvärtom skapar valfrihet och flexibla lösningar. Insikten har funnits länge om att skattesystemet tillsammans med behovsprövade bidrag och inkomstprövade avgifter skapar orimliga marginaleffekter för stora grupper. Det vill säga att en stor del av en inkomstökning går bort i form av ökad skatt, minskade bidrag och höjda avgifter. Likaså är insikten tämligen utbredd om att höga marginalskatter, eller höga kombinerade marginaleffekter, är skadligt för samhällsekonomin. Med samlade marginaleffekter på uppåt, och i vissa fall över, finns det inga privatekonomiska skäl att öka sin arbetsinsats, åtminstone inte på kort sikt. Omvänt betyder höga marginaleffekter att personer med låga inkomster som arbetar heltid faktiskt kan tjäna på att arbeta mindre. Kunskapen om hur, mer exakt, välfärdsstatens alla skatte-, avgifts- och bidragssystem samverkar är dock begränsad. Vissa ambitiösa försök till kartläggning5 har gjorts, men det är ofta mycket svårt att överblicka den aktuella helheten eftersom systemen förändras. De undersökningar som görs baseras i princip alltid på statistik och regler som gällde något eller . Den s.k. familjeutredningen konstaterar dock i sitt slutbetänkade Ur fattigdomsfällan (SOU 2001:24) att särskilt höga marginaleffekter drabbar familjer med låga inkomster. Bland samtliga barnfamiljer är marginaleffekten och bland dem som har bostadsbidrag . Det innebär att av en inkomstökning på får de endast behålla . Även om bostadsbidraget bidrar av den samlade marginaleffekten så står skatten för den största andelen. Bidragsberoendet och rundgången i skattesystemet måste minskas. anser att de partier som tillsammans genomfört den omfattande pensionsreformen också gemensamt bör söka finna en bred och långsiktigt hållbar lösning på de skadliga marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemet. bör ta ett helhetsgrepp över både de höga genomsnittsskatterna och de höga samlade marginaleffekterna. I det följande presenteras ett antal förslag där målet är att reducera de samlade marginaleffekterna för stora grupper, vid förvärvsarbete, ändrad förvärvsfrekvens, eller vid köp av tjänster med redan beskattade pengar. Sänkt skatteuttag och minskade marginaleffekter. Åtgärder på kort sikt Marginalskatten och det genomsnittliga skatteuttaget bör minskas för alla förvärvsaktiva låg- och medelinkomsttagare genom ett statligt förvärvsavdrag beräknat mot beskattningsbara kommunala inkomster. Målet bör vara ett avdrag på av inkomsten som då alltså reducerar marginaleffekten med . Avskaffad värnskatt reducerar marginaleffekten för inkomster över den högre brytpunkten för taxerad inkomst. En skattereduktion på för privatpersoners köp av hushållstjänster bör införas. På så sätt elimineras nästan hela den extra skattekil som uppstår när extern arbetskraft anlitas med redan skattade pengar. Betydligt fler samhällsekonomiskt motiverade byten (köp) av tjänster kommer till stånd, eftersom de även blir privatekonomiskt lönsamma. Effektiviteten i ekonomin kommer därmed att öka. kan den svarta sektorn trängas tillbaka, när det blir möjligt att både köpa och sälja privata hushållstjänster både vitt och lagligt. (Jämför avsnittet nedan om konkurrens.) Minskade totala marginaleffekter. Skadligheten av marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemen erkänns nu av nästan alla. Icke desto mindre är de politiska svårigheterna att rätta till dem betydande. Det handlar oftast om att öka försäkringsmässigheten i systemen men också att växla bidrag mot sänkta skatter. arbetar för att analysera och avlägsna de många skadliga marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemen. För att skapa stabilitet och långsiktighet borde en samverkan ske mellan de fem partier som står bakom pensionsreformen. I sådana överläggningar bör bl.a. följande punkter kunna diskuteras. Bostadsbidraget är fördelningspolitiskt träffsäkert, men står därmed för en betydande del av marginaleffekterna, oftast , för familjer med låga eller medelhöga inkomster. En lägre återbetalningsprocent i underhållsstödet skulle kunna växlas mot ett något lägre förbehållsbelopp. En sådan åtgärd kan göras statsfinansiellt neutral, som till exempel en sänkning skulle minska marginaleffekten från till . De tröskeleffekter som arbetslöshetsförsäkringen bidrar med är ett väldokumenterat strukturellt problem på den svenska arbetsmarknaden som helst borde få en bred och långsiktig politisk lösning. Ett förvärvsavdrag som enbart gäller för inkomst av tjänst ökar behållningen av att arbeta jämfört med att uppbära a-kasseersättning. Även fribeloppsgränsen för studiebidraget ger orimliga marginaleffekter för en del studerande. Den kan reduceras med olika tekniker, varav den mest radikala är ett totalt avskaffande av gränsen. Ett förslag om slopat fribelopp för heltidsstuderande har tidigare presenterat, och det finns även med i beräkningarna bakom denna motion. Reformerad och fonderad socialförsäkring Den största delen av socialförsäkringssystemet omfördelar inte inkomster mellan personer, utan mellan olika tidsperioder i en och samma persons livscykel. Pensionssystemet är kanske det tydligaste exemplet, där den livsinkomst man arbetar ihop utgör grunden för de avgifter man betalar in och sedan den pension man får. För dem som inte har kunnat arbeta ihop till en rimlig pension finns ett golv, en garantipension, som finansieras av alla förvärvsarbetande via de vanliga inkomstskatterna. Systemet tar också särskild hänsyn till föräldraledighet för vård av barn, studier och värnplikt. Förutom att denna typ av rakare rör mellan vad man betalar in och vad man får ut behöver skapas i fler delar av socialförsäkringssystemet, går det också att göra stora vinster på att fondera delar av systemen. Enkelt uttryckt så kräver ett (helt eller delvis) fonderat system som ger en viss avkastning ett lägre skatte- och avgiftsuttag för att finansiera de förmåner som man har bestämt. En fonderad försäkring verkar också stabiliserande, eftersom den i viss mån kan fungera som en buffert vid dåliga år. Statens lånebehov och statsbudgeten skulle därmed inte behöva variera i takt med till exempel den utveckling vi sett i sjukförsäkringen. Införandet av ett utbildnings- eller kompetenskonto dit löntagare och arbetsgivare kan avsätta pengar för kompetensutveckling, är också ett exempel på hur man på ett mer individuellt sätt kan fondera medel för människors kontinuerliga kompetensutveckling i arbetslivet. Staten har givetvis ett ansvar vid utformandet av regelverket att se till att kontosystemet både blir effektivt och ger alla grupper rimliga förutsättningar för en god kompetensutveckling. Även om bara delar av systemen är fonderade och avkastningen är låg, kan den sammanlagda vinsten på samhällsnivå bli stor, särskilt i ett längre perspektiv. Sjukförsäkringen borde ges en mer autonom utformning. är beredda att diskutera villkoren för reformering, eventuellt med en egen fondering för att utjämna inbetalningar och utbetalningar över tillfälliga variationer mellan olika år. De partier som står bakom pensionsreformen vore även här en lämplig konstellation för sådana samtal. 6.2.3.2 Ge äldre bättre möjligheter att förlänga arbetslivet Både för den enskildes välbefinnande och för samhällsekonomins utveckling är det av högsta vikt att äldre arbetskraft erbjuds bättre villkor så att de som så vill kan stanna kvar i arbete. inriktar därför sin ekonomiska politik på att skapa förutsättningar för att så skall ske. Om det lönar sig både för den enskilde och för arbetsgivaren att förlänga arbetslivet längre än kommer det också att löna sig för samhället i stort. De åtgärder som vill till kan dels vara möjligheter för arbetstagare och arbetsgivare att gemensamt komma överens om en högre pensionsålder. Istället för att tvingas gå skall exempelvis en läkare, sjuksköterska eller domare kunna få förlänga sin tjänstgöring ända till . Men det kan också handla om att minska eller helt ta bort de sociala avgifterna för bägge parter från det att den anställde fyllt . Bakgrunden till förslag är att vi tror att många människor vill förlänga arbetslivet därför att de finner arbetet roligt och meningsfullt. Många gläds också åt det kamratskap som finns på de flesta arbetsplatser. är det uppenbart att många arbetsgivare skulle vara tacksamma att få behålla kunnig och erfaren arbetskraft . I kalkylen ingår självklart också att detta skulle gynna samhällsekonomin högst väsentligt i då allt färre i praktiken skall försörja alltfler. För är det viktigt att frihet och trygghet präglar den svenska arbetsmarknaden. Äldre personer ska kunna anpassa sitt arbete utifrån sin egen unika situation. Vill man trappa ner sin arbetstid innan pension ska man kunna göra det. Om man vill fortsätta arbeta även efter ordinarie pensionsålder ska man kunna göra det. Att människors inflytande över sin egen vardag ökar är ett värde i sig. Den faktiska pensionsåldern är . som många äldre vill arbeta mer är det många som vill trappa ned. har redan tidigare föreslagit 10 konkreta åtgärder för att underlätta för de äldre att vilja, orka och kunna arbeta så länge som de önskar och på de villkor som passar dem. Diskrimineringslagstiftningen utökas till att också omfatta förbud mot diskriminering av äldre. Lagstadgad rätt att gå ned i arbetstid . Rätt och möjlighet att stanna kvar i arbetslivet längre. Eget företagande bör uppmuntras genom att en F-skattsedel kan erhållas utan annan restriktion än näringsförbud. Den som bara har en uppdragsgivare ska kunna få F-skattsedel. Ett mer hälsofrämjande arbetsliv. Informationskampanj om äldre i arbetslivet. för god seniorpolitik. Kontinuerlig kompetensutveckling via ett individuellt kompetenssparande.