mot · GR02Fi22 · 2004-05-03 00:00:00 — Att nya länder trätt in i världshandeln har haft global betydelse. I vår närhet förstärker integrationen inom euroområdet och utvidgningen av EU med tio nya länder denna tendens. Att en rad viktiga marknader har avreglerats internationellt och att ny teknik minskar transaktionskostnaderna har tillsammans med fallande transportkostnader förstärkt handelskonkurrensen. För länder med bristande flexibilitet och ett högt kostnadsläge utgör en hårdare konkurrens en utmaning. Även om bl.a. höga IKT-investeringar bidragit till att produktivitetsutvecklingen i har varit god , finns det tecken på att produktionsvillkoren i inte är tillräckligt gynnsamma. En utflyttning av produktion från vore inte nödvändigtvis ett problem om ekonomin förmådde att generera nya arbetstillfällen i tillräcklig omfattning. Så är emellertid inte fallet. Enklare industriproduktion förefaller att slås ut i snabbare takt än nya arbetstillfällen i högproduktiv industri tillkommer. Det finns en betydande risk för att företagsutflyttningar medför att den höga arbets- och sysslolösheten permanentas eller ökar. föreslår således en lång rad åtgärder för att förbättra villkoren för företagande i . Förmögenhetsskatten bör slopas och arvs- och gåvoskatten avskaffas för att underlätta arvskiften. De diskriminerande 3:12-reglerna bör avvecklas och bör dubbelbeskattningen av aktier tas bort. Det är också viktigt att prioriteringen av kunskaper blir tydligare i utbildningssystemet. Om skall kunna konkurrera framgångsrikt med länder med påtagligt lägre lönenivå måste utbildningssystemet fungera väl. Det är också viktigt att forskning och utveckling ges en starkare ställning. Inte minst är det viktigt att avkastningen på utbildning förbättras för den enskilde, vilket är ett skäl till att förordar en märkbar höjning av brytpunkten för statlig inkomstskatt. förordar också större infrastrukturinvesteringar än regeringen föreslår. Vi anser därtill att prioriteringen mellan olika projekt tydligare än tidigare måste grundas i samhällsekonomiska överväganden. har inte råd att tappa konkurrenskraft och slösa pengar i politiskt köpslående mellan olika landsändar och för att tillfredsställa regeringens stödpartier. I denna ekonomiska vårmotion tar vi ytterligare steg för att stärka tillväxtpolitik utifrån denna övergripande strategi. Vi har valt att inrikta denna vårmotion på de nya förslag som presenteras. I avsnitt 7.17.3 presenteras nya förslag som skall bidra till att minska frånvaron bl.a. genom att arbetsgivarnas incitament att anställda långtidssjukskrivna förstärks, att ersättningen i sjukpenningen sänks ytterligare, att ersättningen vid förtidspension reduceras och att förtidspensionen ersätts av ålderspension vid . Därefter, i avsnitt 7.4, diskuteras hur en stegvis avtrappning av ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen kan förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. I avsnitt 7.5 diskuteras hur marginaleffekterna för låg- och medelinkomsttagare kan reduceras. Hur skatte- och kostnadsutjämningssystemet för kommunerna bör reformeras redovisas i avsnitt 7.6. Principer för hur avgiftsfinansieringen inom vård och omsorg kan ökas presenteras i avsnitt 7.7. 7.1Det måste löna sig att arbeta står, som framhållits, inför stora demografiska förändringar som innebär att andelen av befolkningen i yrkesaktiv ålder (2064år) kommer att minska dramatiskt fr.o.m. och ungefär framåt. Det betyder att om ingenting görs kommer de som faktiskt arbetar att få försörja ännu fler . Den s.k. försörjningskvoten, dvs. antalet personer i åldrarna och äldre i förhållande till åldrarna 2065, ökar till 2030, vilket är en uppgång med 20procent. För att mildra dessa påfrestningar behövs åtgärder som leder till att fler vill och kan arbeta och till att de som har jobb arbetar mer. Vi lägger i denna motion fram förslag med målet att minska sjukskrivningarna och förtidspensionerna och höja den faktiska pensionsåldern. Att ungefär en miljon människor i arbetsför ålder är sjukskrivna eller förtidspensionerade är ett allvarligt problem både därför att många av dessa människor sannolikt har arbetsförmåga kvar och skulle kunna göra nytta i ett arbete och därför att frånvaron dränerar statskassan på skattemedel som skulle kunna användas bättre. Vi föreslår mot denna bakgrund åtgärder som leder både till att fler människor kommer tillbaka till arbetslivet och till att utgifterna över socialförsäkringssystemen minskar. Ekonomiska drivkrafter spelar roll. Det gäller arbetsgivare, arbetstagare, sjukskrivna, förtidspensionerade och pensionärer. Våra förslag stärker incitamenten till att arbeta. Skillnaderna i ekonomisk ersättning måste öka mellan dem som arbetar och dem som inte arbetar om arbetsutbudet skall öka. Enligt regeringens senaste långtidsutredning är skillnaden i disponibel inkomst för den som tar sig tillbaka till ett arbete efter en längre tids sjukdom för av dem som är sjukskrivna (SOU2004:2). Då har man inte tagit hänsyn till avtalsförsäkringar eller till att levnadsomkostnaderna normalt sett är högre om man arbetar än om man inte gör det. Vi vill öka incitamenten att arbeta både genom att sänka skatten för dem som arbetar och genom att sänka ersättningsnivåerna i de olika socialförsäkringssystemen. En orsak till den höga sjukfrånvaron i är den dåliga rörligheten på arbetsmarknaden. Det är svårt att lämna ett arbete som man inte klarar av, trots att arbetsförmågan i annan sysselsättning skulle kunna vara god. Människor låses in på arbeten som de inte trivs i och som gör dem sjuka. En viktig anledning är att olika trygghetssystem på kort sikt gör det mer fördelaktigt för individen att stanna kvar på sitt gamla jobb. Därtill gör systemen det riskfyllt för en arbetsgivare att anställa någon som varit långtidssjukskriven. Vi föreslår förändringar som skall göra det lättare för individen att byta jobb och mer fördelaktigt för arbetsgivare att anställa människor i riskgrupper. En mer rörlig pensionsålder är något positivt eftersom människor är olika. Många har mycket kvar att ge i arbetslivet långt efter 65 medan andra inte orkar arbeta så . I det nya pensionssystemet är det möjligt att ta ut inkomstpension redan eller att fortsätta att jobba efter . Ju längre man jobbar desto högre blir pensionen. Den faktiska pensionsåldern ligger dock omkring , vilket beror mer på hur socialförsäkringssystemen, trygghetslagarna och avtalspensionerna är utformade än på hur länge människor vill och orkar arbeta. För dem som slutar jobba före 65 kommer pensionen i praktiken inte att bli så mycket lägre, eftersom andra trygghetssystem såsom förtidspension och arbetslöshetsersättning, som dessutom även är pensionsgrundande, då står för försörjningen. Vi vill att de ekonomiska konsekvenserna av att sluta arbeta tidigt skall bli större. 7.2Förslag för att minska sjukfrånvaron presenterade i partimotionen Ett friskare (2003/04:Sf289) en rad förslag för att minska sjukfrånvaron. Dessa inkluderar en uppstramning av sjukskrivningsprocessen, ökad tillgänglighet till vård och rehabilitering och sänkt ersättning för inkomstbortfall vid sjukfrånvaro. I denna motion presenterar vi ytterligare förslag. 7.2.1Ökade incitament för arbetsgivaren att minska långtidssjukskrivningarna avvisar regeringens förslag att arbetsgivarna skall betala av sjukskrivningskostnaderna. Dels anser vi det fel att arbetsgivare skall ha ett sådant långtgående kostnadsansvar för sjukskrivningar utan att de ges större möjlighet att påverka dem. Dels kommer arbetsgivarna att bli mer tveksamma till att anställa människor med sjukdomshistoria eller äldre som har större sannolikhet att bli sjuka. Vi föreslår att arbetsgivaravgiften sänks för arbetsgivare som anställer någon som har varit långtidssjukskriven. Det innebär på samma sätt som lönebidrag en subventionering av viss arbetskraft. Lönebidrag har enligt olika utvärderingar visat sig vara ett effektivt arbetsmarknadspolitiskt redskap.9 Fördelen är att fler långtidssjukskrivna kan bli anställda. Nackdelen är att arbetsgivare avstår från att anställa någon annan, dvs. att åtgärden tränger undan reguljär sysselsättning. Därför bör nedsättningen av arbetsgivaravgiften endast gälla . En lägre arbetsgivaravgift är sannolikt inte tillräckligt för att en arbetsgivare skall våga anställa någon med en lång sjukskrivning bakom sig på ett tidigare jobb. Åtgärden bör därför kombineras med ökade möjligheter till provanställning och sättas in redan efter några månaders sjukskrivning, eftersom sannolikheten för att någonsin komma tillbaka i arbete snabbt sjunker . En tänkbar lösning är att man som arbetsgivare får arbetsgivaravgiften halverad om man anställer någon som går från en sjukskrivningsperiod . Om man anställer någon som varit sjukskriven så halveras arbetsgivaravgiften osv. Den halverade arbetsgivaravgiften bör även kompletteras med möjlighet till provanställning i lika många månader som nedsättningen av arbetsgivaravgiften fortlöper. För att stärka den enskildes trygghet bör arbetstagaren även kunna vara tjänstledig från det arbete hon eller han är sjukskriven ifrån. Ett stort problem är att den låga rörligheten på den svenska arbetsmarknaden låser in människor på arbeten där de inte trivs och/eller gör dem sjuka. Den låga rörligheten har flera orsaker. Turordningsreglerna i lagen om anställningstrygghet (LAS) bidrar genom att människor som varit länge på ett jobb inte vågar byta i rädsla för att då hamna sist i turordningskön. Mot den bakgrunden är det angeläget att få till stånd en översyn av LAS. Det gagnar varken arbetstagarna, fackföreningarna eller arbetsgivarna med en ordning som bidrar till att låsa fast anställda på arbetsplatser där de inte vill vara. Arbetsgivare i sin tur vågar inte anställa människor som löper större risk att bli sjukskrivna, framför allt de som har varit sjukskrivna tidigare, kvinnor och äldre arbetskraft. Även för medelålders människor är det svårare att få jobb, bl.a. därför att man enligt LAS får räkna dubbel turordningstid efter , vilket gör potentiella arbetsgivare mer tveksamma att anställa människor . Vi föreslår att regeln i 3§ tredje stycket anställningsskyddslagen om dubbel turordningstid för arbetstagare avskaffas. Detta förslag har även lagts fram av seniorgrupp i Riv hindren för äldre i arbetslivet men har inte hörsammats av regeringen.10 7.2.2Ökade incitament för individen att återgå till arbete Ersättningens storlek vid sjukskrivning påverkar sjukskrivningsbeteendet. Det verkar såväl forskarna som regeringen numera vara ense om. Frågan är med hur mycket. och (2003) uppskattar att en sänkning av ersättningsnivån i sjukförsäkringen med 10procent skulle leda till en minskning av sjukfrånvaron med 5procent för män och ännu mer för kvinnor.11 (2003) uppskattar att höjningen av ersättningen i sjukförsäkringen från 75 till 80procent 1998 medförde en uppgång i sjuktalet, dvs. det genomsnittliga antalet sjukdagar per person i arbetskraften, med på kort sikt och med på lång sikt.12 (2003) beskriver hur de sociala normerna för sjukskrivning har förändrats i Sverige.13 Det är mer accepterat än tidigare att vara sjukskriven. En sådan social acceptans kan vara svår att bryta eftersom den är resultatet av en lång process. Detta innebär exempelvis att en återgång av ersättningsnivåerna till nivåer inte nödvändigtvis medför att sjuktalen faller till nivå. har tidigare föreslagit att ersättningen i sjukförsäkringen skall sänkas till 75procent och till 65procent därefter och att en andra karensdag skall införas den åttonde sjukdagen. Vi har även föreslagit att den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) skall beräknas som ett genomsnitt av . Regeringen är i färd med att höja ersättningen i sjukförsäkringen till 80procent trots att den menar att de åtgärder som lagts fram inte kommer att räcka för att nå det uppställda målet om att halvera antalet sjukskrivningsdagar . Höjningen gör att målet blir ännu svårare att nå. Vi tror inte ens att en sänkning till 75procent är tillräcklig för att nå regeringens mål. Vi kommer därför att återkomma med förslag om att sätta ersättningsnivån till 65procent efter tre eller sex månaders sjukfrånvaro. Statistik från visar att redan efter tre månaders sjukfrånvaro är det få personer som någonsin kommer tillbaka till ett arbete. En förklaring till detta är att de flesta som är sjukskrivna är så sjuka att de inte någonsin kan börja jobba igen. En annan förklaring är att man har hunnit anpassa sig till ett liv utanför arbete, oavsett om man skulle kunna klara av en återgång till arbetet eller inte. Vi vill stimulera och underlätta en återgång till arbete genom förbättrad rehabilitering och genom en garanti om vård i hela landet. Vi avsätter resurser både till ökad rehabilitering i regi och till införande av en nationell vårdgaranti. Det finns också skäl att lägga den av oss föreslagna andra karensdagen så att den infaller redan den andra sjukdagen i stället för den åttonde sjukdagen som tidigare föreslagits. En självrisk i form av två efterföljande karensdagar borde vara rimlig utifrån de flesta utgångspunkter och ger en betydande besparing för statskassan. Sjuklönelagen innebär ett tak på samt möjlighet att ansöka om att undantag från karensdagar för den som har en sjukdom som medför ofta återkommande frånvaro från arbetet. Vi återkommer till denna fråga i höstens budgetmotion. En utgångspunkt i denna motion är att inkomstbortfallet som sänkningarna av ersättningsnivåerna medför inte kompenseras via olika avtalsförsäkringar. Skulle detta ske uppstår inte de positiva effekter som åtgärderna syftar till. har denna problematik lösts genom att den sammantagna ersättningsnivån begränsats och ett större kostnadsansvar övervältrats på avtalsparterna. 7.3Förslag för att minska antalet förtidspensionärer I höstens budgetmotion avser vi att återkomma med följande förslag i syfte att minska antalet förtidspensionärer. 7.3.1Minskad ersättning i förtidspensionen Antalet förtidspensionärer har ökat dramatiskt och uppgår nu till mer än en halv miljon människor. Regeringen räknade i vårpropositionen med att antalet förtidspensionärer (sjuk- och aktivitetsersättningar) skall öka från 490000 personer 2003 till 550000 personer 2006. Det är en utveckling som är på god väg att infrias men som måste undvikas. Både i syfte att öka incitamenten att återgå till ett arbete och för att minska de direkta kostnaderna för förtidspensionerna föreslår vi en sänkning av ersättningen från 64 till 60procent av antagandeinkomsten. föreslår även att garantinivån i förtidspensionen sänks till samma nivå som i ålderspensionssystemet. För förtidspensionärer med de allra lägsta inkomsterna kompenseras dessa förslag genom konstruktionen i det särskilda bostadstillägget för pensionärer som innebär att individen alltid skall ha ett visst belopp att leva på efter det att hyran är betald. uppgår detta belopp till 4230kronor efter skatt för en ensamstående pensionär. 7.3.2Ålderspension i stället för förtidspension efter Eftersom förordar en rörlig pensionsålder från anser vi inte att det bör vara möjligt att få förtidspension efter . anser att den vanliga ålderspensionen skall användas i stället. kan det bara tillämpas för dem som har inarbetad inkomstpension, eftersom garantipensionen kan tas ut först vid . 7.3.3Sänkt arbetsgivaravgift för arbetstagare över 61 år betalar arbetsgivare arbetsgivaravgifter på 32,70procent för anställda som är . För anställda utgår i stället en särskild löneskatt på 26,37procent. Motiveringen till att skatten på arbetskraft är lägre är att man då är berättigad till alla förmåner i socialförsäkringssystemet. Vi föreslår att arbetsgivaravgifterna ersätts av den särskilda löneskatten på för arbetstagare . En sådan förändring skulle dessutom stimulera arbetsgivare att anställa äldre arbetskraft. 7.3.4Sänkt skatt för personer Vi vill även pröva en ordning där de som väljer att både ta ut pension och arbeta efter 65år skall få arbetsinkomsten beskattad för sig och inte adderad till pensionsinkomsten. Det skulle betyda att knappast någon som väljer att arbeta efter 65 och tar ut pension skulle komma att beskattas med mer än kommunalskatt för sina arbetsinkomster. genomför, inom ramen för den tillväxtarbetsgrupp som partistyrelsen tillsatt, en översyn av arbetsmarknadspolitiken. I ett första steg görs en översyn av partiets besparingar gällande arbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken. Inriktningen är att minska våra tidigare neddragningar inom arbetsmarknadspolitiken och stärka incitamenten till arbete genom bl.a. skärpningar av ersättningsnivåerna. Arbetslöshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring. En tydlig omställningsförsäkring ger starkare motiv till den som drabbas av arbetslöshet att mer aktivt söka arbete och att vidga detta sökande såväl yrkesmässigt som geografiskt. Så är emellertid inte fallet . Arbetslöshetsförsäkringen fungerar i praktiken alltför ofta som en obegränsad inkomstförsäkring för dem som en gång lyckats ta sig in på arbetsmarknaden. Förändringar i alla typer av försäkringar påverkar människors beteende. Detta gäller även arbetslöshetsförsäkringen, vilket är väl belagt både teoretiskt och empiriskt i olika studier. Exempelvis visar m.fl. (2001) att en sänkning av ersättningsnivån i a-kassan från 80 till 75procent ökar andelen människor som övergår från arbetslöshet till sysselsättning med ungefär 10procent.14 Det finns andra studier på svenska data som påvisar svagare effekter.15 Undersökningar från andra länder ligger emellertid genomgående nära de resultat m.fl. funnit. och (2002) sammanfattar en rad studier med att konstatera att en sänkning av arbetslöshetsersättning med 10procent minskar antalet arbetslösa och den genomsnittliga arbetslöshetsperioden med ungefär 10procent.16 har i en rapport granskat arbetsförmedlingens arbetssätt.17 Rapporten visar på allvarliga problem. Det handlar såväl om sättet att anvisa respektive matcha lediga jobb som om brister i att följa upp arbetsviljan hos dem som saknar arbete. Den genomförda utvärderingen visar att arbetsförmedlingarna är mindre benägna att tillgripa åtgärder mot sökande som saknar arbetsvilja. Detta får, enligt , till följd att arbetsmarknadens funktionssätt försämras och att personer erhåller arbetslöshetsersättning som de inte är berättigade till. menar att detta riskerar att påverka förtroendet för och legitimiteten i systemen som rör arbetslöshetsförsäkringen. En annan viktig slutsats är att de arbetsförmedlingar som mer strikt kontrollerar efterlevnaden av reglerna för arbetslöshetsersättning också uppvisar de bästa resultaten vad gäller att få människor i arbete. Det som främst utmärker väl fungerande arbetsförmedlingar är att de snabbare än andra kontor upprättar individuella handlingsplaner med vidgat sökområde och att de redan i det inledande skedet matchar och anvisar sökande till lediga jobb. Därutöver ägnar de mer tid åt företagsinriktat arbete. Ett av allvarligaste problem är oförmågan att få arbetskraftsutbudet att växa. Genomförda studier pekar på att arbetsmarknadspolitik kan ge positiva effekter när det gäller arbetskraftsdeltagande.18 behöver fler människor i arbete. I detta sammanhang kan således aktiva åtgärder i jämförelse med passiva kontantstöd vara viktiga för att stimulera utbudet av arbetskraft. Arbetsmarknadspolitikens effektivitet är emellertid omdiskuterad. Forskning visar att det skulle kunna gå att uppnå bättre resultat av de insatta resurserna om fördelningen av åtgärder förändrades.19 Det finns exempelvis inga eller bara svaga belägg för att AMS-åtgärder förbättrar matchningen mellan arbetssökande och arbetstillfällen. Tvärtom riskerar dessa åtgärder att leda till lägre intensitet i sökandet efter arbete. De åtgärder som kritiseras allra hårdast är de som riktats mot ungdomar. Utvärderingar från bl. a. IFAU visar på omfattande undanträngningseffekter och små effekter på framtida sysselsättning och löner.20 Trots denna kunskap har emellertid regeringen inte förändrat arbetsmarknadspolitiken. Det kvarstår därför ett omfattande behov av konkreta reformer. Vi föreslår införande av en allmän arbetslöshetsförsäkring för alla arbetstagare som uppfyller arbetsvillkoret. Den skall vara en omställningsförsäkring där ersättningsnivån sänks successivt. Aktivitetsgarantin i dess nuvarande utformning slopas. En utformning kan vara att kompensationsnivån i ett första steg uppgår till 80procent av inkomsten upp till taket . Därefter sänks ersättningsnivån till 75procent under de kommande . Slutligen sänks ersättningsnivån till under de resterande ersättningsdagarna. Vi återkommer med den närmare utformningen i höstens budgetmotion. Därtill skall en strikt efterlevnad av reglerna för ersättning i arbetslöshetsförsäkringen gälla. Reglerna skall tillämpas lika i hela landet. förslag om att arbetsförmedlingarna skall följa kraven på utvidgat sökande såväl geografiskt som yrkesmässigt är en början om än inte tillräcklig. Vi ställer oss bakom förslag att arbetsförmedlingskontoren, inte den enskilde handläggaren, skall svara för besluten om rätt eller nekande till ersättning. Det är ett viktigt steg mot att kunna uppnå enhetlig praxis och likvärdig behandling över hela landet. Det stärker försäkringens legitimitet som en omställningsförsäkring. 7.4.3Minskad besparing på arbetsmarknadspolitiken har tidigare förordat en omfattande reduktion av anslagen till aktiva åtgärder. Vi väljer nu att minska denna neddragning med 4miljarder kronor vid full effekt. Bakgrunden är dels att neddragningen inte varit så tydligt specificerad att det skulle vara realistiskt att uppnå budgeteffekten, dels att aktiva åtgärder, även om de positiva effekterna är osäkra, ger bättre effekter på arbetsmarknadens funktionssätt än passivt kontantstöd. vill satsa mer resurser på yrkesutbildning, kunna erbjuda effektiv arbetsförmedling av olika aktörer och använda riktade sysselsättningssubventioner till väl avgränsade grupper i syfte att skärpa kvalitetskraven inom arbetsmarknadspolitiken. Detta skall kombineras med skärpt uppföljning av arbetslösas sökaktiviteter. 7.5Marginaleffekter i bidrags- och skattesystemen För många människor i lönar det sig knappt att öka sin arbetstid. Särskilt för låg- och medelinkomsttagare gör skatte- och bidragssystemens konstruktion att endast en mycket liten del av en inkomstökning får behållas. Marginaleffekterna är höga. För många människor som inte jobbar alls lönar det sig knappast att börja arbeta. Skillnaden i disponibel inkomst mellan att försörja sig på bidrag exempelvis i form av sjukförsäkring, a-kassa eller förtidspension och genom eget arbete är liten. Regeringen har låtit analysera marginaleffekterna och dess konsekvenser för arbetsutbudet i en bilaga till Långtidsutredningen.21 Analysen visar att de grupper som har de minsta ekonomiska incitamenten att arbeta också är de som inte arbetar , dvs. arbetslösa, förtidspensionerade, långtidssjukskrivna och många socialbidragstagare. Åtgärder för att öka drivkrafterna för dessa grupper har vi behandlat i tidigare avsnitt, utom vad gäller socialbidragstagare. Men även för många grupper som arbetar, eller som skulle kunna göra det, är incitamenten att öka arbetstiden svaga. Det gäller många deltidsarbetande, barnfamiljer särskilt ensamstående föräldrar samt för invandrare som ännu inte kommit in på arbetsmarknaden. 7.5.1Bidrag ger större marginaleffekter än skatter för barnfamiljer Att vi i har höga marginaleffekter för låg- och medelinkomsttagare beror bl.a. på att vi, till skillnad från flertalet andra länder, inte tar hänsyn till försörjningsbörda vid beskattningen. politiska reformer har gjort att skatten nu är lika hög för alla i samma inkomstskikt oavsett försörjningsbörda. Omfördelningen, framför allt mellan dem som inte har barn och dem som har det, sker i stället i bidragssystemen. Den främsta orsaken till att arbete lönar sig dåligt för låginkomsttagare och barnfamiljer är avtrappningen av inkomstprövade bidrag och inkomstprövade avgifter.