mot · GS02Ub276 · 2004-09-29 00:00:00 — Högre utbildning och forskning tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att högre utbildning skall nå hela folket i hela landet samt ske under hela livet och att den är en viktig del i det livslånga lärandet. begär att regeringen lägger fram förslag om hur tilldelningssystemet av resurser kan förbättras. begär att regeringen lägger fram förslag om hur rekryteringen av högskolelärare kan genomföras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att stärka lärosätenas självbestämmande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om vikten av lärosätenas uppföljning av hur det går för studenterna under inledningen av studietiden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en ökad lokal antagning och urvalsprocess. begär att regeringen lägger fram förslag om hur högskolan skall komma till rätta med den rådande situationen vad gäller jämställdhetsproblematiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om högskolans tredje uppgift. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att studenter skall ges rätt att ta igen examination och andra obligatoriska moment som de missat på grund av offentliga uppdrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om införandet av ett nytt studiemedelssystem där bidrag och lån skall utgöra vardera av totalbeloppet. begär att regeringen utreder effekterna och föreslår lämpliga åtgärder för de personer som har studielån i flera system. begär att regeringen tillsätter en ny studiesocial utredning som är parlamentariskt sammansatt och där studenterna ges ordentlig representation. begär att regeringen låter göra en översyn av hur forskarstuderandes inflytande säkerställs i olika beslutande organ. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om ett avskaffande av kårobligatoriet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om ett förtydligande av högskoleförordningen för att säkra studenternas rättssäkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att likabehandlingslagen måste åtföljas av sanktionsmöjligheter. begär att regeringen tar initiativ till att inbjuda berörda kommuner, högskolor och studentkårer till överläggningar om hur bostadssituationen för studenter skall hanteras framgent.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att kommunen skall ha ett bostadsförsörjningsansvar vid ökat antal studieplatser.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om vikten av att arbetar för att betygen fortsatt skall vara målrelaterade, dvs. att den studerande uppnått en viss kunskaps- och färdighetsnivå inom ämnesområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om värdet av distansutbildning, Nätuniversitetet och lokala lärcentra samt behovet av vidareutveckling av dessa. 1 Yrkandena 17 och 18 hänvisade till BoU.. Kunskap är en rättighet för alla människor. Högre utbildning är viktig för näringslivet och vår gemensamma välfärd och betyder mycket för enskilda människors trygghet. arbetar för att skapa ett nyfiket samhälle, där sökandet efter kunskap inte skall vara reserverat för ungdomsåren och inte bero av var man väljer att leva sitt liv. Högre utbildning skall nå hela folket i hela landet samt ske under hela livet och är en viktig del i det livslånga lärandet. Detta bör ges regeringen tillkänna. Den utbyggnad av den högre utbildningen över hela landet som medverkat till är en viktig del för att motverka den regionala klyvningen av . Det är nu viktigt att förbättra kvaliteten och ge högskolorna och universiteten möjlighet att satsa på forskning. Utbyggnaden av den högre utbildningen har inneburit en enorm mångfald av universitet och högskolor. Det är nu viktigt att ta vara på denna mångfald och tillåta de olika lärosätena att utvecklas efter regionens behov och sin profil. Den enskilda studenten ska stå i fokus för utbildningspolitiken. Det är viktigt att motverka den snedrekrytering, både social och geografisk, som finns till den högre utbildningen. Den sociala snedrekryteringen skiljer sig mycket åt mellan olika typer av utbildningar och olika lärosäten. Detta trots att den sammanlagda snedrekryteringen nu börjar minska, vilket måste uppmärksammas när man utvärderar resultaten av de satsningar som sker. Kostnaden, i pengar eller social trygghet, för att investera i högre utbildning får inte bli så hög att människor väljer att avstå. Det ska helt enkelt löna sig att studera. Den investeringen bör uppmuntras, bland annat genom att garantera rimliga sociala och ekonomiska villkor för studenter. medverkade till att bygga ut den svenska högre utbildningen med mer än 100 000 platser. De flesta av dessa gick till mindre och medelstora högskolor. Detta var en utmärkt satsning som gett betydligt fler människor möjlighet att utbilda sig. Tillgängligheten till den högre utbildningen har ökat, tack vare insatser. Dessvärre har inte den kvantitativa utbyggnaden följts av nödvändiga satsningar på kvalitetssäkring och studenters ekonomiska och sociala villkor. Dessa områden bör prioriteras innan nya satsningar på kvantitativ utbyggnad sker. Det är viktigt att vi är tydliga med att inte kompromissa om vare sig utbildnings- eller forskningskvalitet. Det är därför rätt att vidta åtgärder mot lärosäten som inte uppfyller kraven, oavsett om det handlar om universitet eller mindre högskolor. Högskolorna och universiteten behöver nu tid på sig för att kunna besätta lärartjänster, höja sin forskningsandel och finna utrymme för det pedagogiska utvecklingsarbetet. De måste nu få visa att den verksamhet de bedriver är av god kvalitet. Särskilt de mindre högskolorna och de nya universiteten måste få resurser och möjligheter att säkerställa sin forskning. Begränsa antalet specifika utvecklingsprojekt och möjliggör istället lärarnas möjlighet att utveckla kvaliteten i den utbildning de bedriver. Tilldelningssystemet gör att en allt större del av högskolornas verksamhet koncentreras på att rekrytera studenter. Utbyggnaden av högskolan har gjort att konkurrensen om studenterna har hårdnat. Mindre högskolor med små resurser har svårt att konkurrera med de större lärosätenas , trots att utbildningskvaliteten är minst lika bra. För människor som funderar på att studera vidare innebär det enorma informationsflödet, med ofta osaklig information, att valet av utbildning och utbildningsort till och med kan försvåras. anser att förändringarna som skett inom högskolan även kräver en översyn av tilldelningssystemet, i syfte att stärka lärosätenas självständighet och möjlighet till långsiktigt kvalitetsarbete. Detta bör ges regeringen tillkänna. Den centrala resurs som vetenskapligt och pedagogiskt skickliga lärare utgör inom den högre utbildningen bör tas tillvara bättre än . lägger många institutioner betydligt större vikt vid den vetenskapliga än den pedagogiska skickligheten vid anställningar och befordringar. Denna attityd tar självfallet tid att förändra, men högskolepolitiken måste lägga större vikt vid att inskärpa att pedagogiskt arbete ska värderas och uppskattas på samma sätt som vetenskapligt. Behovet av kompetenta högskolelärare är mycket stort på sina håll. Det har också funnits en brist på strategi för hur man ska kunna täcka de kommande pensionsavgångarna. har redovisat sitt uppdrag att ta se över detta och eftersom regeringen tänker återkomma till detta i samband med den aviserade propositionen om forskning och innovation såämnar även vi återkomma. Högskolan har ett behov av kvalificerade lärare, såväl vetenskapligt som pedagogiskt skickliga, samt en långsiktig strategi för hur rekryteringen ska kunna genomföras. Detta bör ges regeringen tillkänna. Svenska högskolors och universitets verksamhet regleras i huvudsak av högskolelagen och högskoleförordningen. Då lagen är kortfattad, medan förordningen är desto mer omfattande, innebär detta att regeringen i mycket stor utsträckning har makten över högre utbildning och forskning i sin hand. Högskolor och universitet har till uppgift att utbilda och utveckla självständiga och kritiskt tänkande individer på såväl grund- som forskarutbildningsnivå. Det säger sig självt att detta är en mycket svår uppgift om högskolorna i praktiken är beroende av regeringens politiska välvilja. För är det därför viktigt att ersätta regeringens förordningsmakt över högskolorna med ett reellt självstyre vid de enskilda lärosätena. Vad som ovan anförts om att stärka lärosätenas självbestämmande bör ges regeringen tillkänna. 5Välkommen att studera! Just nu pågår ett genomgripande arbete med att öppna den högre utbildningen för nya grupper i samhället, efter regeringens proposition "Den öppna högskolan" (prop. 2001/02:15). välkomnar arbetet med att öppna högskolan och anser att bilden av att en riktig student är en vit ung man från ett akademiskt hem är förlegad. Om arbetskraften skall ha den kompetens som efterfrågas i samhället och om exportindustri skall blomstra, krävs att alla med rätt förkunskaper och motivation känner sig välkomna till såväl den högre utbildningen som forskningen. Utgångspunkten måste vara att mångfald berikar och utvecklar alla sektorer i samhället, i synnerhet den akademiska världen. Reglerna för behörighet och urval till den högre utbildningen är inte anpassade för ett modernt kunskapssamhälle där en stor del av makten skall ligga vid de enskilda lärosätena. Behörighet får man t.ex. genom studier i gymnasieskola eller komvux. värderas även s.k. reell kompetens för att avgöra om en person är behörig till en högskoleutbildning eller ej. Reell kompetens får man genom andra vägar här i livet, t.ex. längre utlandsvistelse, personalutbildningar och föreningsliv. Metoder för att värdera reell kompetens är inte helt enkla. Värderingen antas bli en relativt stor arbetsuppgift vid lärosätena . När man är behörig till en utbildning sker sedan ett urval bland de behöriga som sökt utbildningen. Urvalet sker antingen genom betygsurval eller provurval. Den som är behörig tack vare reell kompetens konkurrerar med hjälp av sitt resultat på högskoleprovet. ifrågasätter att man som student skall behöva bevisa att man uppfyller förkunskapskraven för en utbildning (behörighet), som det i sin tur krävs stor administration kring att granska. En öppen högskola välkomnar de studenter som anser sig ha rekommenderade förkunskaper, s.k. självprövning. Om någon inte skulle ha de förkunskaper som krävs så visar det sig när man gör högskoleprovet för att kunna konkurrera i en urvalsgrupp, eller under första delen av studietiden. Det är vår uppfattning att man själv kan avgöra om man är kompetent nog för en utbildning, på samma sätt som man avgör om man uppfyller kraven för ett arbete eller bevisar det under provanställningen. Därför tycker vi att självprövning är en intressant tanke vid vidareutvecklingen av behörighetskraven till högre utbildning. Självprövning är inte det samma som fri antagning, eftersom man fortfarande konkurrerar om ett begränsat antal studieplatser. Det är viktigt att poängtera att kvalitetskraven inte heller hänger ihop med behörighetskraven. Nivån på högskoleutbildningarna får under inga omständigheter sänkas. Att man som student i princip kan klara sig igenom en hel utbildning utan att klara av sina studier, är ett slöseri med såväl statens finanser, studentens ekonomi som studentens tid. är det rätten till studiemedel som sätter stopp för studenter som inte klarar kraven, men för de studenter som finansierar sina studier på andra sätt finns ingen uppföljning. Dagens system för tilldelning av anslag är uppenbarligen inte tillräckligt motiverande för att lärosätena ska prioritera uppföljning (undantag finns och dessa kan utgöra goda exempel för andra). Lärosätena bör i större utsträckning följa upp hur det går för studenterna under inledningen av studietiden och vid behov kanske erbjuda studievägledning eller kurser i studieteknik. Detta bör ges regeringen tillkänna. Vi ifrågasätter även den centrala styrning som sker av hur urvalet bland studenterna skall ske. Lärosätena har ingen makt att själva bestämma vilken typ av urval som passar bäst för just deras utbildningar. Man kan tänka sig att ibland lämpar sig t.ex. intervjuer bättre än ett gammalt högskoleprov för att avgöra vem som kommer att klara av en utbildning bäst. Efter den stora utbyggnaden av högskoleplatser har dessutom urvalet blivit mindre betydelsefullt. På ungefär hälften av antagningarna genom VHS sker inget urval, utan alla behöriga får plats. Den modell "lokalt urval" som tillämpats de , i syfte att motverka den studiesociala snedrekryteringen, har visat sig vara både svårtolkad för den sökande och i vissa fall var otydlig gentemot diskrimineringslagstiftningen. Vid ett utökat lokalt urval skulle dessa skeva effekter kunna undvikas. Vår vision om mer reellt självstyre till lärosätena öppnar för en ökad lokal antagning och urvalsprocess. Vad som ovan angivits om en ökad lokal antagning och urvalsprocess bör ges regeringen tillkänna. Orsakerna till snedrekrytering är många. Till vissa utbildningar råder snedrekrytering med avseende påålder och kön, till andra med avseende på social bakgrund. Dessutom bidrar geografisk och etnisk bakgrund till snedrekrytering liksom funktionshinder. Högskolorna har en viktig roll att fylla i att möta eventuellt blivande studenter i deras miljö. På flera håll i landet erbjuds introduktionsterminer med vetenskapsteori, retorik, skrivträning m m med mycket bra resultat. Det är viktigt att högskolestuderande har bra grundkunskaper för att kunna tillgodogöra sig den högre utbildningen på bästa sätt. Det finns också möjlighet att på högskolenivå gå akademiskt basår som ger högskolekompetens i svenska, engelska, matematik, historia och samhällskunskap samt basår som ger behörighet till tekniska och naturvetenskapliga program. Hos vissa lärosäten ger genomgånget basår platsgaranti på utvalda utbildningar. Även olika former av sommarkurser och läxhjälp för gymnasieungdomar kan vara en väg att öppna högskolan för ungdomar från studieovana hem. För att minska snedrekryteringen krävs också en attitydförändring till högre studier redan i tidiga åldrar. Till exempel bör flickor uppmuntras till teknikstudier redan i . är könsfördelningen bland nybörjarna på forskarutbildningen praktiskt taget jämn - kvinnor och män. Det är en fantastisk förändring! har antalet kvinnor som börjar i forskarutbildning fördubblats. Men procentsatser säger inte allt om hur jämställt det är i praktiken. För att uppnå jämställdhet krävs ett långsiktigt arbete och en politisk vilja. Det räcker inte med bara kvantitativa mål för vissa typer av utbildningar. Det verkliga jämställdhetsarbetet handlar om ett attitydförändrande arbete och att riva rådande förtryckande maktstrukturer. Ett aktivt jämställdhetsarbete är viktigt för att behålla en hög kvalitet på den högre utbildningen. Ett nära samarbete mellan grundskola, gymnasieskola och högskola/universitet behövs för att få en jämnare könsfördelning till olika utbildningar. En annan viktig förutsättning för att öka genomströmningen av andelen kvinnor i den högre utbildningen och få kvinnor att satsa på den akademiska karriären är att det finns möjligheter till att arbeta under ekonomiskt trygga omständigheter, vilket naturligtvis även gäller män. Därför är genomförandet av doktorandtjänster och en satsning på mellantjänster de kanske två enskilt viktigaste åtgärderna för att stimulera kvinnor att påbörja den akademiska karriären. krävs att såväl forskarstuderande som grundutbildningsstudenter omfattas av ett rimligt föräldraförsäkringssystem. Regeringen bör återkomma till med förslag om hur högskolan ska komma tillrätta med den rådande situationen vad gäller jämställdhetsproblematiken. Detta bör ges regeringen tillkänna. 6Samverkan med det omgivande samhället Högskolans tredje uppgift innebär att högskolan ska samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Högskolans tredje uppgift handlar om ömsesidigt utbyte av kunskaper. Uppgiften är till för att möjliggöra de övriga uppgifterna. I och med utbyggnaden av högskolan ställs även nya krav på utförandet av den tredje uppgiften. anser att det inom den tredje uppgiften även skall rymmas samverkan i det lokala samhället och regionen. Arbetet med samverkan och deltagande i samhällsutvecklingen måste intensifieras och utvecklas vid många lärosäten. Vad som ovan anförts om högskolans tredje uppgift bör ges regeringen tillkänna. Studenters möjlighet att ha offentliga uppdrag är viktig. För att möjliggöra detta anser att studenter som innehar offentliga uppdrag skall ha rätt att fullgöra sitt uppdrag utan att studierna påverkas negativt. Därför är det nödvändigt att studenter med offentliga uppdrag skall ges möjlighet att genomföra examination och andra obligatoriska moment i utbildningen vid andra tillfällen under samma termin när deltagande i dessa omöjliggörs av det offentliga uppdraget. Detta bör ges regeringen tillkänna. Personer med offentliga uppdrag som väljer att studera på annan ort måste avsäga sig sina uppdrag eftersom man måste vara mantalsskriven på den ort man bor. Självklart är det viktigt med den lokala förankringen vid offentliga uppdrag, men man inser lätt problemet för de personer det berör. Vi vill öppna för en diskussion om "dubbel mantalsskrivning", för t.ex. studenter med offentliga uppdrag på hemorten. I diskussionen bör även ingå situationen för personer med kortare säsongsanställningar och de kommuner som berörs av många sådana. var mycket kritiskt till införandet av det nya studiemedelssystemet . Det nya studiemedelssystemet leder till att återbetalningen av studieskulden blir en orimligt tung börda för yrkesgrupper utan utsikt till höglönekarriär. Äldre personer ges också sämre förutsättningar att få studiemedel, och studerande med barn har fått det sämre när ersättningen blivit lägre. Vi ser därför positivt på att regeringen nu tänker öppna möjligheterna för studiemedel till personer samt barntillägget. Vi vill trots dessa "lappningar" i det befintliga systemet helst se ett helt nytt studiemedelssystem. 7.1Centerpartiets utgångspunkter för ett nytt studiemedelssystem Studiemedelssystemets primära uppgift bör vara att förverkliga samhällets intresse i att den enskilde medborgaren satsar på högre utbildning och att främja rekryteringen genom att undanröja sociala och ekonomiska hinder för högre studier. Högre utbildning är en god investering både för den enskilde studenten och för samhället. Det är därför självklart att staten bör subventionera en del av den enskildes kostnader för studier och dela risken med den enskilde. Ett nytt studiefinansieringssystem bör bygga på fyra grundläggande principer: Det ska vara lika för alla. Skuldbördan måste lättas efter studietiden. Det måste vara enklare och lättöverskådligare . Subventionerna i systemet måste bli tydligare. Utifrån dessa principiella grunder bör ett nytt och förbättrat studiefinansieringssystem byggas. förslag är att bidrag och lån skall utgöra vardera av totalbeloppet i studiemedelssystemet. Återbetalningen utformas som ett modifierat annuitetslån och fribeloppet uppgår till två basbelopp. Detta förslag innebär att skuldbördan blir hanterlig för alla studenter och att möjligheten att undvika lån blir större genom ett höjt fribelopp. Ett studiefinansieringssystem måste vara hållbart och förutsägbart över tiden, såväl för den enskilde studenten som för staten. Med ett nytt system i enlighet med denna modell kan också den sociala snedrekryteringen minskas. I förening med skatteförslag kommer detta förslag att möjliggöra för stora grupper att minska sin lånebörda . Därmed blir det också lättare för personer från studieovana hem att ta steget in i högskolan. Så fort samhällsekonomin ger utrymme därtill är det prioriterat att höja totalbeloppet i studiemedelssystemet.Möjligheten att få studiemedel ytterligare någon termin utöver de normala tolv bör finnas. Vad som ovan anförts om införandet av ett nytt studiemedelssystem där bidrag och lån skall utgöra vardera av totalbeloppet bör ges regeringen tillkänna. 7.2Återbetalning till flera studiemedelssystem Sedan det nya studiemedelssystemet infördes har antalet personer som inte betalat sin studieskuld ökat hos kronofogdemyndigheten. Många har problem med att de har lån i upp till tre olika studiemedelssystem och därmed blir återbetalningstakten väldigt hög. Det gäller särskilt om man har en lång utbildning men inte en motsvarande lika hög lön, t ex sjuksköterskor. Det är möjligt att lägga om sina gamla lån till det nya systemet men detta är ofta inte särskilt fördelaktigt. Vi anser därför att regeringen bör få i uppdrag att utreda effekterna och föreslå lämpliga åtgärder för de personer som har studielån i flera system. Detta bör ges regeringen tillkänna. Tyvärr har inte trygghetssystemen förändrats i takt med att högskolan har byggts ut och nya grupper kommit in. Studenter utesluts i princip ur trygghetssystemen eftersom de inte arbetar och därmed saknar sjukpenninggrundande inkomst. Otrygga ekonomiska förutsättningar innebär negativa konsekvenser för enskilda studenter, men det motverkar också regeringens mål om en minskad snedrekrytering och en ökad mångfald i högskolan. Det måste vara möjligt, ekonomiskt och socialt, att kombinera studier med övrigt familjeliv om vi skall uppnå visionen om ett livslångt lärande. Från statliga myndigheters sida råder ingen samfälld syn på vad det innebär att vara student vid ett svenskt lärosäte. Det finns goda skäl att anta att studenter känner otrygghet inför olika myndigheters system. Beslut som berör samma grupp människor och som inte samordnas skapar ett ojämlikt och i förlängningen diskriminerande system. I det moderna kunskapssamhället ställs det allt högre krav på människors utbildning och kompetensutveckling. Den högre utbildningen har en viktig funktion att fylla för att möjliggöra ett livslångt lärande. För att utjämna de sociala klyftorna är det viktigt att alla, oavsett kön, ålder, funktionshinder eller etnisk och social bakgrund, ges tillträde till den högre utbildningen. Detta är en av utbildningspolitikens största utmaningar för framtiden. Många enskilda frågor som berör studenter och forskarstuderande har behandlats av . Det kan röra sig om så olika områden som bostäder, familjestöd och arbetsmarknadspolitik. Många av besluten har varit till studenternas nackdel och den sammantagna effekten har för många blivit alltför stor. presenterades Studiesociala utredningen, som krävt skulle genomföras . var dock redan innan kritiskt till att utredningen inte var parlamentariskt sammansatt och inte hade ordentlig studentrepresentation. Utredningen konstaterade också en hel del missförhållanden som råder för de studerande, men eftersom regeringen hade valt att inte ge utrymme för förändringar och förbättringar blev förslagen därefter. Utredningsdirektiven var begränsade till att analysera den ekonomiska och sociala situationen för de studerande för att lämna underlag till regeringens fortsatta överväganden. Eftersom regeringen anser att grundstrukturerna för de olika socialförsäkringssystemen ska ligga fast, finns det dessvärre inget som talar för att regeringen är beredd att verkligen låta studenterna ta del av trygghetssystemen. Det vore rimligt att man nu går vidare med de missförhållanden som påtalades av utredningen och också gör en mer förutsättningslös analys av studenternas studiesociala situation. Vi anser att regeringen bör tillsätta en ny studiesocial utredning som är parlamentariskt sammansatt och där studenterna ges ordentlig representation. Detta bör ges regeringen tillkänna. Det är självklart att studentens roll i högskolan skall vara den aktiva medaktörens.