mot · GS02U272 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att måste förändra sin lagstiftning så att yttrande- och tryckfrihet utvidgas och tillämpas i praktiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det för del i EU ingalunda räcker med förändringar i lagstiftningen när det gäller mänskliga rättigheter för att Köpenhamnskriterierna skall anses uppfyllda. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den systematiska tortyren i måste upphöra för att i EU skall kunna acceptera som medlemsland. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att måste uppvisa en väsentlig ökning av rättssäkerheten för att i EU skall acceptera som medlem i EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den turkiska lagstiftningen måste ändras så att åtskillnanden mellan tortyr och s.k. dålig behandling upphävs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fortsättningsvis bör ge stöd till organisationer som arbetar för mänskliga rättigheter i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inte bör acceptera som medlem av EU förrän upphör att delta i den folkrättsvidriga blockaden av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett turkiskt medlemskap i bör knyta an till en lösning av Cypernfrågan som ger båda folkgrupperna samma rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att man medverkar till att internationell oberoende forskning kring bl.a. folkmordet kommer till stånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kurdernas demokratiska och nationella rättigheter fastslås och garanteras i den turkiska grundlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det kurdiska språket - vid sidan av det turkiska - blir det andra officiella språket i och tillåts inom den offentliga sfären i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att diskrimineringen av andra folkgrupper såsom assyrier, syrianer och kaldéer måste upphävas såväl i lagstiftningen som i den praktiska verkligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att även fortsättningsvis bör stödja MR-organisationernas arbete i . 2Brott mot mänskliga rättigheter är sedan Europeiska rådets möte i kandidatland till EU och ansöker om medlemskap i . har dock när det gäller mänskliga rättigheter en lång och dålig tradition, grundad i den turkiska statsbildningens förhistoria och vidmakthållen av militärdiktatur under den turkiska statsbildningens egen existens. Militärens ställning i har varierat, men dess inflytande på samhällsutvecklingen har alltid varit starkt. Brotten mot de mänskliga rättigheterna i landet står att söka i den turkiska statsbildningens historia och förhistoria. Dessa brott har varit och måste fortfarande karaktäriseras som grova och omfattande. EU har till följd av brotten mot mänskliga rättigheter ställt en rad krav på att skall uppfylla de s.k. Köpenhamnskriterierna om landet skall kunna bli medlem av EU. Köpenhamnskriterierna ställer följande krav för att ett kandidatland skall kunna bli medlem: Membership requires that the candidate country has achieved stability of institutions guaranteeing democracy, the rule of law, human rights and respect for and, protection of minorities, the existence of a functioning market economy as well as the capacity to cope with competitive pressure and market forces within the Union. Membership presupposes the candidate's ability to take on the obligations of membership including adherence to the aims of political, economic and monetary union. För medlemskap erfordras att kandidatlandet har uppnått stabilitet vad gäller institutioner som garanterar såväl demokrati, rättssäkerhet, respekt för mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter, fungerande marknadsekonomi som kapacitet att klara av marknadskrafternas konkurrenstryck inom Unionen. Medlemskap förutsätter att kandidaten har förmåga att uppfylla de förpliktelser som sammanhänger med en politisk, ekonomisk och monetär union. Den statistik som den stora och respekterade människorättsorganisationen i , (), levererat i sin senaste rapport visar följande när det gäller antalet fall av tortyr: Det har i olika medier framställts som att tortyren minskat . Man jämför då med antalet tortyrfall . Detta utgör en kraftig topp i HRFT:s statistik - då antalet tortyrfall var exceptionellt högt. har antalet tortyrfall legat på en stabil nivå, som antalet tortyrfall minskat, men minskningen har varit blygsam. Man är tillbaka nivå. En del politiker och medier har talat mycket optimistiskt och förhoppningsfullt om utvecklingen när det gäller mänskliga rättigheter i . Statistiken visar dock på mycket förändringar. Man har återgått till en mer "normal" nivå. Omkring 350 tortyrfall kan på intet vis betraktas som en acceptabel nivå när det gäller antalet tortyroffer. Så många tortyroffer visar att det inte handlar om sporadiska fall utan att tortyren varit systematisk i den meningen att den inom myndigheters personal uppfattas och tillämpas som en acceptabel förhörsmetod. De myndigheter som är riktningsgivande när det gäller all polisiär verksamhet är säkerhetsorganen. Dessa uppvisar fortfarande en mycket hög andel av antalet tortyrfall, 116 av 330, vilket utgör av alla av HRFT kända tortyrfall. HRFT noterar i sin statistisk antalet dagar som tortyroffren hållits i förvar. Antalet fall som hållits i förvar och blivit utsatta för tortyr har minskat kraftigt , då hölls i förvar . 2003 var samma siffra - sammanlagt 13 fall. Om detta säger att "denna minskning när det gäller förvaringstiden kan betraktas som en positiv utveckling. Men det står klart att denna minskning inte uppfyller vad som stadgas i artikel 5/3 i om mänskliga rättigheter, vilken förklarar att "alla arresterade eller häktade skall ställas inför en domare" ("everyone arrested or detained shall be brought promptly before a judge"). 5Tortyr eller kränkande behandling HRFT:s statistik är noggrann och visar i vilka sammanhang tortyren ägt rum - om den har ägt rum på polisstationer, gendarmeristationer, säkerhetscentra, fängelser, i hemmet eller på en ospecificerad plats. Det kan tyckas att det spelar en underordnad roll var någonstans tortyren ägt rum. Tortyren blir inte mindre smärtsam eller mindre kränkande för att den sker på en polisstation istället för i ett fängelse. En sak som dock kan utläsas av denna statistik är att antalet tortyrfall som inträffat på ospecificerad plats - dvs. på andra platser än en institution eller polisiär myndighet - ökat kraftigt , vilket torde vara oroande. Det finns anledning att misstänka att man försöker föra tortyren i skymundan och förlägga den till icke officiella platser så att myndigheterna kan fritas från ansvar för det inträffade. Därmed kan mörkertalet växa när det gäller antalet tortyroffer. Det är en metod som myndigheter i en del andra länder tillämpat för att tysta kritik och opposition. Ett annat sätt att dölja verkligheten när det gäller situationen för mänskliga rättigheter är att man i turkisk lagstiftning gör skillnad på tortyr och "dålig behandling". Det är ett sätt att undvika att torterare döms till kännbara straff. Ordföranden för för förhindrande av tortyr och inhuman eller kränkande behandling eller bestraffning, , har i en intervju på kommitténs web-site förklarat att det inte är vare sig lätt eller möjligt att göra en klar åtskillnad mellan tortyr och dålig behandling; alldeles särskilt är det meningslöst att göra en sådan klassificering utifrån vilka tortyrmetoder som använts. Vad det måste handla om är att ge människor ett ovillkorligt skydd. 6Brott mot rättssäkerhet och demokratiska rättigheter HRFT:s tortyrstatistik säger också en del om yttrandefriheten i . Arresteringar med åtföljande tortyr och misshandel var mest förekommande i sydöstra . Då var det den kurdiska frågan som dominerade. av fallen inträffade i denna del av landet. har det varit Marmararegionen som varit dominerande, främst med anledning av de stora demonstrationer och möten som ägt rum i området. Demonstrationsrätten är en del av yttrandefriheten. Brutala ingripanden, arresteringar, tortyr och misshandel av människor är ett brott mot de demokratiska fri- och rättigheterna. Rättssäkerheten i är fortfarande bräcklig. Av de som vänt sig till HRFT hade vid rättegången haft tillgång till försvarsadvokat. har den siffran ökat kraftigt - till . Detta är självklart en förbättring. Men om saknar försvarsadvokat vid en rättegång befinner man sig långt bort från vad som kan betraktas som ett rättssäkert domstolsväsende. Rättssystemet visar på andra allvarliga defekter. inleddes 41 rättegångar mot torterare. Det är ett mycket ringa antal jämfört det stora antal torterade som statistiken uppvisar. Av dessa dömdes fyra till fängelse, en fick sitt fängelsestraff omvandlat till böter, i 2 fall uppsköts rättegången, i 4 fall ansågs brottet preskriberat, i 2 fall slutade rättegången med att man inte anklagade någon, i 1 fall blev den anklagade villkorligt frigiven och i 4 fall slutade rättegången i frikännande. 23 fall är ännu inte avslutade. I 18 fall utdömdes endast fem fällande domar, varav en av de dömda endast dömdes till böter. Straffriheten för torterare torde alltså vara omfattande och i det lilla antal fall som kommer upp i domstol dömer domstolarna med avseende på brottets karaktär till lindriga straff. Den utbredda straffriheten visar att man inom det turkiska rättsväsendet fortfarande tar lindrigt på brott mot mänskliga rättigheter. Detta i all synnerhet som man kan döma 2 ur ledningen för HRFT:s behandlings- och rehabiliteringscentrum i (och 29 andra människorättskämpar) till totalt fängelse för att de deltagit i en begravning av fångar som dödats i en massaker i Ulucanlarfängelset i . Det finns flera fall där människorättsaktivister släpats inför rätta och dömts till strängare straff än torterare. En annan sida av bristerna i den turkiska demokratin är den begränsade pressfriheten. arresteras, anklagas och döms journalister för brott mot den turkiska staten. De fackliga rättigheterna är begränsade. Likasåär organisationsfriheten begränsad. Det händer fortfarande att partier och organisationer förbjuds. Det senaste exemplet är partiet som förbjöds och tvingades att reorganisera sig som DEHAP. Den höga spärren på vid val till det turkiska parlamentet är även den bisarr. innehar det styrande av mandaten i parlamentet, trots att man endast erhöll av rösterna i valet. För ett medlemskap i måste förändra sin lagstiftning om yttrande- och tryckfrihet så att denna utvecklas och stärks och tillämpas i praktiken. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 7Lagstiftningen och dess praktiska tillämpning Det har talats mycket om att den turkiska lagstiftningen ändrats på en rad punkter som skulle kunna leda till förbättringar när det gäller respekten för mänskliga rättigheter i landet. I praktiken har vi sett mycket litet av vad dessa lagändringar inneburit. En liten, men ännu svag, förbättring har inträffat när det gäller respekten för mänskliga rättigheter. Tendensen är dock alldeles för svag för att man skall kunna tala om att Köpenhamnskriterierna håller på att förverkligas. Denna tendens kan tända vissa förhoppningar, men ett EU-medlemskap för del kan inte grunda sig på fromma förhoppningar. Därtill krävs tydliga, klara och hårda fakta. Ännu så länge kan vi endast hoppas att vi snart kan få se sådana i form av verkliga och konkreta förändringar när det gäller respekten för mänskliga rättigheter i . Den bristande respekten för mänskliga rättigheter i är fortfarande ett hinder för ett turkiskt medlemskap i och det är därför ytterligt märkligt, för att inte säga en skam, att strukit från sin bevakningslista över länder som kränker de mänskliga rättigheterna. Därför menar vi att det för del i EU ingalunda räcker med förändringar i lagstiftningen när det gäller mänskliga rättigheter för att Köpenhamnskriterierna skall anses uppfyllda. Vi menar också att måste uppvisa avsevärd nedgång i antalet tortyrfall för att i EU skall kunna acceptera som medlemsland. Likaledes menar vi att måste uppvisa en väsentlig ökning av rättssäkerheten för att i EU skall acceptera som medlem i EU. Vi anser också att måste verka för att åtskillnaderna mellan tortyr och s.k. dålig behandling i den turkiska lagstiftningen upphävs. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. Det arbete som utförs av de organisationer för mänskliga rättigheter som finns i utgör en ovärderlig källa för att vi skall kunna följa situationen i . De arbetar dessutom aktivt med rehabilitering av bl.a. tortyroffer. För att vi skall kunna få en rättvis bild och inte bara vara beroende av det officiella bild, är det av största vikt att även fortsättningsvis stödjer dessa organisationers arbete. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. MR-brotten är dock inte det enda hindret för EU-medlemskap. EU kan rimligen inte godta en stat som medlem om den bryter mot folkrätten. Efter pogromerna mot armenierna och de därpå följande oroligheterna och krigshandlingarna i blockerar och tillsammans . Denna blockad har förorsakat det armeniska folket svåra lidanden i form av stränga vintrar utan tillgång till energi för uppvärmning av bostäder och andra fastigheter. De enda vägarna mot omvärlden har gått genom ett osäkert och krigshärjat och det fundamentalistiskt styrda , vilket inte heller varit problemfritt. Denna blockad befrämjar inte en fredlig och försonlig utveckling mellan och , den innebär inga förbättringar för de azeriska flyktingar från som lever i och den missgynnar den ekonomiska utvecklingen i alla tre länderna. och blockad av har inte godkänts av FN. Den strider sålunda mot folkrätten och är destruktiv i alla avseenden. Den folkrättsvidriga blockaden av måste följaktligen upphävas om skall kunna bli medlem av EU. Ytterligare en komplikation, där visat sig mer försonligt , har varit Cypernfrågan, vilken dock ännu inte fått sin lösning. Det är sant att den grekiska militärjuntan invaderade den självständiga staten och att den grekiska armén begick en rad skändligheter mot den turkiska befolkningen i landet. skyndade till den turkiska minoritetens hjälp. När den grekiska militärjuntan störtades borde dock ha kunnat dra sig tillbaka från vilket dock inte skedde, utan de stödde bildandet av en turkisk stat skild från den övriga delen av ön - en statsbildning som ingen annan stat än erkände. Ett EU-medlemskap för del måste dock knytas till att även Cypernfrågan löses på ett sådant sätt att hela , som tidigare, blir en självständig stat med lika rättigheter för de båda folkgrupperna. Vi anser att inte bör acceptera som medlem av EU förrän upphör att delta i den folkrättsvidriga blockaden av . Likaså anser vi att ett turkiskt medlemskap i bör knyta an till en lösning av Cypernfrågan som ger båda folkgrupperna samma rättigheter. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 9Den turkiska statsbildningens förhistoria och olika folkgruppers ställning i Turkiska regeringar har alltsedan tid brottats med ett svårlöst trauma - skall se sig självt som en helt ny och modern statsbildning eller som arvtagare eller en sorts rekonstruktion av det gamla ? Atatürks och hans officerskamraters ambition var att förhindra att det gamla efter styckades upp mellan de imperialistiska stormakterna och . De lyckades skapa en ny stat, men det förflutna innebar, trots deras ambitioner, en tung ryggsäck. Det hade hållits samman genom ledarnas taktik - att söndra och härska och spela ut olika folkgrupper mot varandra. Korruptionen var utbredd. Det var ett feodalt självhärskardöme. Den stat som Atatürk skapade bar starka auktoritära drag. Många av de unga officerare som omgav honom hade som ideal. Man förbjöd en rad gamla seder och bruk som ansågs vara efterblivna. Förändringarna genomfördes med tvång och förbud. Moderniseringen nådde inte på djupet. Detta kommer till exempel till uttryck när försöker hantera frågan om det folkmord som inträffade . Det hade ställt upp på sida i . Kriget gick dåligt. De båda ungturkiska ledarna och ministrarna i sultanens regering och valde ut de kristna minoriteterna - armenierna och den arameisktalande folkgruppen (assyrier, syrianer och kaldéer). Den förstnämnda gruppen var den största och det är den som blivit mest känd som offer för folkmordet, men andelen dödade var lika stor i alla grupperna. Även den grekiska minoriteten drabbades. Sammanlagt är antalet offer för folkmordet omkring två miljoner människor. vill inte erkänna att det var ett folkmord. Dels därför att det fortfarande kan vara en känslig fråga för anhöriga till dem som deltog i det, dels därför att många i har svårt att göra upp med det historiska arvet från den ottomanska tiden. Man vill bevara det förflutnas storhet och bli moderna medlemmar av EU - och det går inte ihop. Erkänner man folkmordet krymper man. Går man med i EU blir man modern, men då kraschar också de nationalistiska storhetsdrömmarna. Den modernisering som var Atatürks ambition blev inte fullbordad. Den har även medfört att man i praktiken inte förmått skilja mellan begreppen stat och nationalitet eller etnicitet. Bildandet av staten innebar att alla medborgare i landet skulle benämnas turkar oberoende av etnicitet. Grupper av annan etnicitet behandlades som en andra klassens medborgare. I praktiken innebar detta en turkifieringspolitik, som ledde till att kurder, armenier, assyrier, syrianer, m.fl. grupper i utsattes för ett hårt kulturellt och religiöst förtryck. Många poängterar (inte sällan med kraft) att situationen blivit mycket bättre när det gäller mänskliga rättigheter. Man kan inte vara principiell motståndare till att blir medlem av EU. Ett medlemskap skulle kunna bidra till att EU blir öppnare mot och motverka tendensen från en del EU-politiker att göra kristendomen till ett slags statsreligion i EU. Ett turkiskt medlemskap i måste dock förutsätta att uppfyller Köpenhamnskriterierna, följer folkrättens bud och intar en nykter och distanserad syn på den turkiska statsbildningens historia och förhistoria. I en sådan hållning ingår att medverkar till att internationell oberoende forskning kring bland annat folkmordet kommer till stånd. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 10Det kurdiska folkets rättigheter I det reformpaket, som regeringen med partiet i spetsen genomfört, innehåller en hel del positiva förändringar i lagstiftningen. Man har exempelvis tagit bort förbudet mot det kurdiska språket, ett förbud som funnits i den turkiska konstitutionen . Men för den kurdiska befolkningens del är denna lagförändring långtifrån tillräcklig. Den kurdiska befolkningen förnekas fortfarande sina grundläggande rättigheter gällande identitetsutveckling, utbildning, kultur och organisationsfrihet. Genom att tillåta en halvtimmes TV-sändning på kurdiska på den statliga samt privata kurser i kurdiska har man från sida lyckats vilseleda EU till att tro att reformen är mer genomgripande än vad den i verkligheten är. Den turkiska staten har inte på ett tillräckligt tydligt sätt erkänt kurdernas och andra etniska gruppers rättigheter. Vi menar att kurdernas demokratiska och nationella rättigheter fastslås och garanteras i den turkiska grundlagen. Vi anser det kurdiska språket - vid sidan av det turkiska - skall bli det andra officiella språket i och tillåts användas inom den offentliga sfären i . Vi menar också att diskrimineringen av andra folkgrupper såsom assyrier, syrianer och kaldéer måste upphävas såväl i lagstiftningen som i den praktiska verkligheten. Detta vill vi att skall ge regeringen till känna. 11Kvinnors och barns rättigheter Kvinnornas rättigheter har en benägenhet att försvinna ut i periferin så snart man talar om mänskliga rättigheter i . Det är inte bara så att det inte händer något eller att kvinnorna inte får den uppmärksamhet de förtjänar. Det förslag till lag mot äktenskapsbrott som den turkiska regeringen lagt fram och som behandlades i parlamentet har rönt stor uppmärksamhet. Blotta tanken på att någon skulle kunna bestraffas enligt lag för otrohet i äktenskapet är befängd från allra första början. Det är självklart att en sådan lagstiftning i ett samhälle med patriarkaliska strukturer riktar sig mot kvinnorna. Opinionen mot lagstiftningen blev mycket stark. Och det var kvinnorna som protesterade allra mest. Det var också deras protester som tvingade det turkiska parlamentet att säga nej till lagen. Det är lika befriande att se att det finns starka motkrafter som det är beklämmande att ta del av den turkiska regeringens kvinnofientliga politik. I frågan om äktenskapslagstiftningen är det inte regeringens politik utan kvinnornas motstånd som inger förhoppningar för framtiden. Ett uttryck för de patriakala förhållandena i den turkiska lagstiftningen är vad som stadgas i fråga om våldtäkt. En våldtäktsman som gifter sig med våldtäktsoffret slipper straff, dvs. kvinnan fjättras för livet vid en man som kränkt henne. Trots att ratificerade 1990, fullföljer man inte sin skyldighet enligt folkrätten och tillämpar inte i praktiken. Enligt artikel 30 i får nämligen barn tillhörande en etnisk minoritet eller en ursprungsbefolkning inte förvägras rätten att använda sitt eget språk och utveckla sin kultur. Likaledes menar vi att i praktiken måste uppfylla vad som stadgas i . Detta vill vi ge regeringen till känna. Vidare menar vi att MR-organisationernas arbete i utgör en ovärderlig källa för att följa stituationen i som man arbetar aktivt med rehabilitering av bl.a. tortyroffer. För att vi skall kunna få en rättvis bild, och inte bara vara beroende av det officiella bild, är det av största vikt att även fortsättningsvis stödjer dessa organisationers arbete. Detta bör ge regeringen till känna.