mot · GR02Fi23 · 2004-05-03 00:00:00 — Onödiga väntetider som med ett snävt betraktelsesätt sparar pengar i någon viss del av sjukvården kan vålla stora merkostnader i socialförsäkringarna. Sjukvården skall ges ekonomiska drivkrafter som hjälper till att förbättra sjukförsäkringens läge. Statsbidragen till sjukvården skall då ökas med ett belopp motsvarande av statens sjukpenningkostnader i landstingsområdet vid genomförandetillfället. övertar landstingen ett delansvar för av sjukpenningkostnaderna. Sjukvården skall sedan vinna på att sjukskrivningstiderna minskar. En förebild för en sådan konstruktion är den reform som gjordes vad gäller läkemedelskostnaderna. Psykiatrin och missbrukarvården har stora brister. Vårdbehövande blir ofta utan lämplig vård och tunga bördor läggs på anhöriga. Återverkningarna i sjukförsäkringen är stora. Tidiga förtidspensioneringar i förhållandevis unga år blir fler än de borde behöva vara. Psykisk ohälsa som leder till lång sjukskrivning, och ofta förtidspension, har blivit vanligare bland annat hos förhållandevis unga kvinnor. Detta är ett allvarligt och tilltagande folkhälsoproblem, som även vållar stora påfrestningar på sjukförsäkringen. Staten behöver göra det lättare för landstingen att förbättra läget i psykiatrin, med lagändringar som ger vården bättre förutsättningar och med särskilt stöd under för kvalitetshöjningar. Staten skall dessutom ta över kostnadsansvar för rättspsykiatri från landstingen. På liknande sätt vill vi ändra förutsättningarna för missbrukarvården, så att inte kommunernas kortsiktiga kostnadsbörda leder till att vården uteblir och läget i kriminalvård, psykiatri och sjukförsäkring förvärras. En ny arbetsmarknadspolitik, med större möjligheter för den enskilde, är inte bara en nödvändighet för att minska arbetslöshet och utanförskap. Den behövs också för att stödja arbetslinjen i sjukförsäkringen. Förtroendet för de sociala trygghetssystemen är i gungning, och det är viktigt att föreställningen inte sprider sig att det är vanligt och enkelt att missbruka sjukförsäkringen eller andra förmåner. Förstärkningen av förebyggande och uppföljande kontroll sker från en mycket låg nivå. För varje miljard i årliga socialförsäkringskostnader för sjukdom finns än så länge mindre än en heltids tjänsteman med särskild uppgift att undersöka misstänkt fusk och se till att felaktigt betalda pengar betalas tillbaka. Prioriteringen av kontroll och dithörande kvalitetsarbete är fortfarande uppenbart för låg. Regeringen har i vårpropositionen bytt tonläge och ansluter sig i ord till RFV:s skärpta attityd. Men konkret har ännu inget ändrats från regeringens sida. En uppföljning och kontroll som är värd namnet kräver resurser så att det finns anställda som kan utföra arbetet. Vårt förslag innehåller en sådan förstärkning. Det som förebyggs behöver inte botas och kostar inte heller någon sjukpenning. När ohälsoproblemen vuxit har dock ambitionerna i det förebyggande folkhälsoarbetet sänkts. När missbrukssituationen förvärras på både alkohol- och narkotikasidan, och ger upphov till förtidspensionskostnader årtionden framåt, skär regeringen (i den budget som gäller ) ändå ned den missbruksförebyggande verksamheten. Vi vill i stället förstärka denna. Sjukförsäkringens finanser skall inte vara belastade av trafikolyckor och arbetsolycksfall. Motortrafiken skall över den obligatoriska trafikförsäkringen betala de sjukförsäkringskostnader som beror på trafikolyckor. Arbetsolycksfallen, som till skillnad från de flesta arbetssjukdomar kan knytas till en viss tidpunkt och en viss arbetsplats och näringsgren, skall överföras till en särskild obligatorisk försäkring. Sjukförsäkringens långsiktiga hållbarhet skall tryggas i en bredare socialförsäkringsreform, där erfarenheterna av pensionsreformen används. Ett sådant reformarbete har liberalerna krävt . Vi anser att en bred socialförsäkringsreform, innefattande arbetslöshets- och sjukförsäkringen, behöver förankras brett i och genomföras enligt följande grundprinciper: För att stärka systemens legitimitet stärks kopplingen mellan vad den enskilde betalar och vad han eller hon har rätt till, eller får ut i förmån. Socialförsäkringsförmånerna måste lättare kunna följa den enskilde individen. Inte minst på en mer rörlig och internationaliserad arbetsmarknad är detta viktigt. Systemen måste vara utformade så att de klarar olika demografiska förskjutningar utan att behöva förändras genom nya politiska beslut. Systemen måste ha goda incitament inbyggda som stimulerar till arbete och inte leder till överutnyttjande. 10 Ökad jämställdhet vägen till tillväxt hör vi ofta om människor som finner sin livssituation mer eller mindre pressad och stressad. Många av oss känner igen oss i detta. Att få livet, ansvar för barn, familj, arbete och tid till fritid, att gå ihop tycks vara ett pussel som för många blivit allt svårare att lösa. För att vi ska må bra är det viktigt att vi har balans i livet. Liberaler har en tilltro till människors egen förmåga att lösa problem. Vi tror att olikheterna mellan individer är en del av lösningen på problemet, inte hotet. Jämställdhet skapas inte genom att med politiska styrmedel hålla ihop en grupp, kvinnor i gemen. Jämställdhet är först möjligt då individer tillåts bryta normer och utvecklas åt de håll de så önskar. Vi tror på ökad vardagsmakt och större möjligheter att kunna disponera tiden som man själv önskar. Ökad egenmakt handlar om makt över sitt familjeliv, sitt familjeliv, sin arbetstid m.m. Det finns ett klart samband mellan jämställdhet och ekonomisk tillväxt. Delas ansvaret mellan man och kvinna får det till följd att de kvinnor som vill satsa mer på jobbet kan göra det, och det i sin tur ger positiva samhällsekonomiska effekter. Tar fler pappor ansvar för barn och hem kan fler kvinnor arbeta mer utan att känna skuld gentemot barnen, dammråttorna och diskhögarna. 10.1 Är kvinnor mindre kompetenta och produktiva än män? Svaret på detta är självfallet nej. Problemet är att det finns ett antal hinder i vägen som försvårar för kvinnor att visa att de är minst lika kompetenta och produktiva som män. Grundproblemet är att inte är jämställt och att kvinnor har mindre makt och mindre pengar än män. Det beror också på att arbetslivet är starkt könssegregerat, könskvotering vanligt män väljer män, osakliga löneskillnader existerar samt att den offentliga sektorn begränsar kvinnors valmöjligheter. beslöt den borgerliga regeringen på initiativ av jämställdhetsminister tillika vice statsminister att tillsätta en utredning för att analysera och kartlägga fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. som gått har jämställdhetsfrågor varit med i den centrala allmänpolitiska debatten. Men den politiska världen har inte lyckats förändra de strukturer och normer som ligger till grund för det underliggande faktumet: att kvinnor har mindre makt och mindre pengar än vad män har. 10.2.1 Halva ansvaret för hem och familj dubbel jämställdhet i arbetslivet Delat ansvar för hem och barn hänger intimt ihop med kvinnors ökade möjligheter att satsa på jobb och karriär men också med männens närmare kontakt med och delaktighet i barnens liv. Att förändra villkoren på arbetsmarknaden till ett mer föräldravänligt arbetsliv är ett ansvar för både arbetstagare, arbetsgivare och stat. Att förändra villkoren i familjelivet till ett liv där både pappa och mamma känner samma delaktighet, är ett ansvar båda föräldrarna, politikerna och samhället i stort inbegrips i. Enligt stora tidsanvändningsstudie Tid för vardagsliv (SCB 2003) förefaller det vara mer regel än undantag att när man och kvinna flyttar ihop, lägger männen mindre tid på hushållssysslor. För kvinnor gäller det omvända. Får man barn blir detta än mer tydligt. Kvinnor spenderar i snitt på hushållsarbete per dag, männen . Kvinnor lägger på diskning, männen . Enda undantaget är ansvaret för bostad och trädgård här spenderar männen per dag, kvinnorna . Resultatet av denna snedfördelning blir att kvinnor inte har samma möjlighet som män att arbeta i förvärvslivet. 10.2.2 Hur får vi fler pappor att vilja vara hemma med sina barn? Pappamånaden är en viktig signal om att både kvinnor och män har rätt att stanna hemma hos sina barn. Men så länge som kvinnor tjänar av vad männen gör så kommer det att ha effekten att fler mammor är hemma längre med barnen. Att få fler pappor att ta ut sin föräldraledighet kan inte och bör inte lösas enbart genom lagar. I en kommande rapport från framkommer det att en fjärdedel av papporna inte nyttjar de 10 öronmärkta dagarna i samband med barnets födelse (DN -04). Det visar att detta inte enbart är en fråga om ekonomi. Det handlar till hög grad om attityder och värderingar. tror mer på morötter än på piskor. Vi vill därför införa en jämställdhetsbonus, som innebär att det föräldrapar som delar mer på ledigheten får höjd ersättning för den delade delen. För varje uttagen månad som motsvaras av en månad som den andra föräldern tar ut, utgår ersättning istället för 80. Vi vill också göra det möjligt att överlåta föräldrapenningen och ersättning för vård av sjukt barn till någon annan person, med genomsnittlig ersättning. 10.2.3 Barnomsorg en förutsättning för jämställdheten Barnomsorgen har varit en grundförutsättning för jämställdhet. Utan barnomsorgen hade inte kvinnor haft möjlighet att ge sig ut i arbetslivet. har alltid varit anhängare av en skattefinansiering av barnomsorgen. Barnomsorgen är samhällsekonomiskt lönsam, och tillika en förutsättning för att både kvinnor och män ska kunna kombinera jobb och barn. Men en skattefinansiering av omsorgen behöver inte betyda att kommuner och landsting med automatik måste vara de som producerar och politiker de som styr över hur resurserna exakt ska användas. Vi vill införa en barnomsorgspeng en peng som kan användas till att finansiera den barnomsorg man själv önskar. Vi vill likaså införa ett generellt barnstöd i kontanter ett barnkonto. Barnkontot får användas fritt av föräldrarna; stödet villkoras inte med att det ska tas ut och användas på ett visst sätt. Likaså måste föräldraförsäkringen bli mer flexibel. 10.3.1 Ökad makt över den egna tiden Ökad makt över sin egen tid, framför allt sin arbetstid, är centralt för att vi ska nå ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Tid upplevs som en bristvara och en ökad makt över tiden är därför mycket viktig för att stävja stressen och pressen. Vi vill ha en mer flexibel arbetslagstiftning som möjliggör för var och en att bestämma över sin egen arbetstid. Vi vill att den femte semesterveckan, inarbetad semester och eventuellt ytterligare lediga dagar ska kunna läggas i en timbank. Timbanken skulle vara särskilt värdefull för småbarnsfamiljer som kanske vill minska sin tid för att kunna lägga på annat. Den ekonomiska stressen skulle kunna minska för dem med små marginaler om de vet att de hade en ekonomisk buffert i form av timbanken. 10.3.2 Hushållsnära tjänster ett sätt att få mer fri tid Många kvinnor och män vill satsa på både familj och jobb. Men hur fiffiga vi än må vara på att strukturera tiden så har inte dygnet . Och hur duktiga vi än må vara på att förtränga så syns dammråttor och växande tvätthögar . I takt med att socialdemokrater och vänsterpartister biter sig fast i retoriken om att vi inte ska återgå till pigsamhället, så sliter trötta och pressade mammor med att få livet att gå ihop. För det är fortfarande kvinnorna som tar huvudansvaret för hushållsarbetet. har finansminister återinfört ROT-avdraget för att minska arbetslösheten inom byggsektorn. När vi talar om arbetslösa och svartjobb inom typiska mansdominerande yrkeskårer verkar inte samma principer som inom kvinnodominerande yrken råda. Vi vill däremot sänka skatten på hushållsnära tjänster så att det vita timpriset sänks. I rapporten marknad för hushållsnära tjänster (2004) fastställs att om kvinnor ges avlastning i hemmet så skulle möjligheterna för kvinnor att konkurrera med män på lika villkor öka. Genom en konsekvent politik för att öka möjligheten att i praktiken kombinera jobb och familj kommer betydligt fler kvinnor att vilja välja karriär i näringslivet. Fler kvinnor kommer att anse det vara möjligt att driva företag. Men det krävs också att den stora sektor där hälften av kvinnorna är verksamma också öppnas fullt ut för företagande. Det krävs också att näringslivet i högre grad förändrar sin syn på kompetens, mångfald och vikten av ett arbetsliv som fungerar för människor som har fler önskemål om livet än att sitta så sent på kontoret som möjligt. 11 Riktlinjer för skattepolitiken 11.1 Det måste löna sig att arbeta genomfördes, på initiativ från , en stor skattereform. Den kom att kalla århundradets skattereform men höll inte ens det århundradet ut. Det går inte längre att lappa och laga i skattesystemets olika delar. Den senaste tidens debatt om den frivilliga förmögenhetsskatten, de ständiga kraven på nedsättningar av moms för olika branscher och verksamheter, jämförandet med konkurrensnackdelar med näringsidkare och branscher i andra länder är bara några exempel på varför det behövs en mer genomgripande skattereform. Grundidén med skattereformen att de flesta bara ska betala kommunalskatt () och en mindre del höginkomsttagare även statlig skatt (sammanlagt ) är ett minne blott. Inkomstskatterna har sedan skattereformen ändrats så ofta och så mycket, att skatteskalan numera är obegriplig för en vanlig löntagare. är det förhållandet mellan våra skatter och skatterna i vår omvärld viktigare än . Hur höga skatter som kan läggas på företagande och hushåll beror givetvis dessutom på vad man får för skatterna. Bra infrastruktur, utbildning, sjukvård m.m. kan kompensera för högre skatter. Trots detta är det uppenbart att de svenska skatterna på arbete och företagande är för höga . Det betyder att möjligheten att finansiera sänkningar av vissa skatter genom att höja andra skatter är ytterst begränsad. Sänkta inkomstskatter är en viktig del i en politik för att göra mera konkurrens-kraftigt och attraktivt. Sänkta inkomstskatter för låginkomsttagare är ett sätt att hjälpa fler människor till arbete så att färre än fastnar i bidragsberoende och utanförskap. Att ha en lön att leva på och att kunna leva på sin lön är en viktig grund för personlig frihet. Vi vill därför sänka marginalskatterna för människor med alla inkomster. Den som tjänar mer ska också betala mer i skatt. Inte bara mer i kronor utan även en större andel av sin inkomst. Men hälften räcker! Den s.k. värnskatten ska därför avskaffas. Inte i första hand för att ge mer i plånboken till dem som redan tjänar mycket, utan för att alla ska veta att det kan löna sig att arbeta, förkovra sig, ta risker, göra stora insatser. Inte bara att vinna på lotteri. betalar alltför många medelinkomsttagare statlig skatt, d.v.s. sammanlagt drygt hälften av en inkomstökning. I dessa inkomstlägen betalas även statlig pensionsavgift. En rimligt mål är att brytpunkten för när statlig skatt betalas är där pensionsavgifter (och förmåner) slutar att tas ut. Vi föreslår en stegvis höjning av brytpunkten tills detta mål är uppnått. För låg- och medelinkomsttagare är skatteskalan särskilt komplicerad. Reduktioner, avdragsbegränsningar samt ständigt ändrade upp- och nedtrappningar av grundavdraget gör det ytterst svårt för en löntagare att veta hur mycket skatt han eller hon kommer att betala. I ett längre perspektiv vill vi ersätta dessa med en rak skatt, där den nedre delen av inkomstskalan belastas med en lägre skattesats än den övre. Detta måste dock genom-föras när inkomstskatterna som helhet sänks betydligt för att undvika att någon måste betala för hög skatt. Vi vill sänka skatten särskilt för dem med riktigt låga inkomster genom att införa ett förvärvsavdrag. Förvärvsavdraget ska kompensera för de utgifter som är förknippade med arbete, exempelvis resekostnader och lunch ute istället för hemma, och kommer att göra arbete blir mer lönsamt. I ett första steg föreslår vi att förvärvsavdraget sätts till av inkomsten, upp till en årslön på . Därefter är avdraget . Det betyder att vid en månadslön på blir avdraget maximalt, och motsvarar en skattesänkning på . 11.3 Skatterna på företagandet Det måste bli mer attraktivt att starta och driva ett företag i . Vi behöver därför förändra skatterna på företag och låta framgångsrika företagare behålla lite mer av frukterna av sina satsningar. De mest angelägna förändringarna av skatterna på företagande är dessa: Sänk fåmansbolagens skatter. betalar ägare av fåmansbolag högre skatt än ägare av större företag. Det är inte rimligt. Därför vill sänka fåmansbolagens skatter betydligt genom att införa den s.k. BEK-modellen. Ska det bildas nya företag som kan växa måste det finnas riskvilligt kapital. Alla skatter som gör det svårare att spara minskar också tillgången till riskkapital. vill sänka förmögenhetsskatten genom att avskaffa sambeskattningen och höja fribeloppet till . vill vi avskaffa förmögenhetsskatten helt. Lindra dubbelskatten på aktier. Dubbelskatten på aktier är osund. Först beskattas vinsten i företaget, sedan en gång till hos ägaren. Skatten drabbar främst enskilda aktieägare med få aktier och företagsägare som expanderar. vill därför fortsätta reformeringen av de mest skadliga skatterna för företagandet med att successivt avskaffa dubbelskatten på aktier. Arbete är hårt beskattat i och det är därför dyrt att anställa. Lönekostnaden är den ojämförligt största kostnaden för privata tjänsteföretag. För att göra det billigare för dem att anställa och lättare att expandera vill därför sänka arbetsgivaravgifterna för anställda i den privata tjänstesektorn. Dessa förändringar kommer att gynna svenskt företagande och ägandet av företag. Det kommer därmed att bli mer attraktivt att investera svenska sparpengar i företagande i och bidra till att det svenska ägandet av våra företag inte fortsätter att minska i den oroande takt det gjort . 11.4 Sänkt skatt på hushållstjänster istället för Istället för att kortsiktigt gynna byggsektorn som regeringen gör genom ett nytt ROT-avdrag vill införa en könsneutral skattereduktion av hushållsnära tjänster, som både kan bidra till att långsiktigt bygga upp en ny tjänstesektor och hjälpa förvärvsarbetande småbarnsföräldrar att få en rimlig vardag. föreslår en skattereduktion för hushållens köp av den här typen av tjänster motsvarande halva totala arbetskostnaden. Fördelarna med detta är många. Svart arbete kommer att utföras vitt och kunna beskattas. De som får ekonomisk möjlighet att köpa tjänsterna får mer valfrihet och kan arbeta mer. 12 Riktlinjer för finanspolitiken 12.1 Vikten av att hålla tillräckliga budgetmarginaler Finanspolitikens främsta uppgift är att lägga grunden för hög tillväxt och full sysselsättning genom att upprätthålla sunda offentliga finanser. (Vårpropositionen s. 65) Regeringens finanspolitik lever inte upp till detta. Finanspolitiken har använt sig av två budgetpolitiska mål: utgiftstaket för statens och pensionssystemets utgifter och målet att de totala offentliga finanserna över en konjunkturcykel ska uppnå ett överskott motsvarande av BNP. Det är bra att ha tydligt ställda mål på detta sätt. har i hög grad varit delaktigt i införandet av den nya budgetprocessen, budgetlagen och dess ramverk. Vi anser att utgiftstak är en bra metod. Vi tillstyrkte vid införandet 1997 målet om 2 procents överskott för de offentliga finanserna. Men om en regering ställer upp mål på detta sätt för sin ekonomiska politik är det också viktigt för den långsiktiga trovärdigheten att de följs på ett i bredare kretsar invändningsfritt sätt. Det kan man inte säga om regeringens sätt att leva upp till målen. Det är väl känt att regeringen undgått att spräcka utgiftstaket bara genom allehanda manipulationer och trolleritrick. Utgiftstaken har delvis kunnat hållas genom att betalningar skjutits över årsskiften och genom att man tvärbromsat på vissa utgiftsområden så att planeringen av olika verksamheter drastiskt kastats över ända. Men det har ändå inte varit tillräckligt. Utgiftstaket har hållit bara genom att regeringspartiet och dess stödpartier i utöver dessa formellt korrekta manipulationer har godkänt att utgifter gjorts om till inkomstminskningar och att tekniska justeringar genomförts på mer eller mindre tvivelaktiga sätt. I praktiken har alltså utgiftstaken spruckit. Det är en uppenbar risk att detta kommer att hända igen, och igen. Regeringen har aviserat vissa begränsningsbelopp och kommer att behöva utöka dem . Vi kan på nytt konstatera att det är biståndet som råkar illa ut, ett av de största begränsningsbeloppen ska drabba biståndet. Det är sannolikt att regeringen genom sådana operationer i en formell mening kan undgå att bryta genom utgiftstaket. Men en sådan politik innebär inte att man uppnår det utgiftstaket är till för att åstadkomma: en varaktig minskning av utgiftstakten. En annan metod som regeringen använder är att använda tekniska justeringar när detta kan motivera att höja utgiftstaket. I budgetpropositionen höjde regeringen utgiftstaken med argumentet att sysselsättningsstödet till kommunerna skulle flyttas från statens inkomstsida till dess utgiftssida. Detta motiverade en höjning av utgiftstaket. Men när regeringen i vårpropositionen drar in extra från kommunsektorn med motiveringen att regleringen av att garantipensionen blev skattepliktig ger anledning att sänka statsbidraget följs inte detta av en motsvarande sänkning av utgiftstaket, vilket hade varit logiskt. Detta då denna typ av förändringar i skattebaserna normalt sett föranleder tekniska justeringar, såväl uppåt som nedåt. I praktiken är alltså utgiftstaket således brutet med . Genombrytningarna av utgiftstaket beror delvis på att regeringen inte haft kontroll över kostnadsutvecklingen, exempelvis inom sjukförsäkringen. Det beror dock främst på att man inte klarat av frestelsen att ha och bibehålla en erforderlig budgetmarginal. Allteftersom budgetåret närmar sig förbrukas marginalen till planerade, och ofta varaktiga, utgifter. Hur snabbt marginalerna förbrukas visas av att man i budgetpropositionen angav budgetmarginalen till 14 miljarder. , senare, gör regeringen bedömningen att 12½ av dessa miljarder förbrukats. Kvar finns nu bara en marginal på 1½ miljard vilket motsvarar av utgifterna. Detta är helt otillräckligt som marginal, särskilt om den väntade konjunkturuppgången skulle visa sig dröja längre och vara svagare än väntat. Den politiska förhandlingsprocessen mellan den socialdemokratiska regeringen och dess stödpartier går ut över statsbudgeten. Principen med utgiftstak måste återställas till vad som ursprungligen avsågs. Det innebär att taken ligger fast och inte kringgås genom manövrer av olika slag. Utgiftstakets långsiktiga trovärdighet som finanspolitiskt hjälpmedel måste återställas. har de finansiella marknaderna inte reagerat nämnvärt på regeringens manipulationer. Detta är ingen garanti för att inte sådana reaktioner kommer i ett svagare ekonomiskt läge. vill behålla metoden med utgiftstak för statens utgifter. Det är en i grunden sund metod att hålla kontroll över statens utgiftsutveckling. Det innebär att politiker tar på sig ansvaret för utvecklingen inom de områden där politiker också sätter ramarna. Men om utgiftstaken ska återfå sin trovärdighet som instrument kan inte regeringens sätt att kringgå dem accepteras. Missbruk av budgetmarginalen leder således till missbruk av utgiftstaket, vilket i sin tur i förlängningen ger precis det resultat utgiftstaket är avsett att förhindra: de varaktiga utgifterna hamnar på en för hög nivå. Detta är också vad som har hänt, statsfinanser har efter en i balans åter fått ett strukturellt underskott. Budgetmarginalen måste återfå sin funktion som ett sätt att hålla en reserv för oförutsedda förändringar som kan bero av konjunkturen eller förändringar i de internationella förutsättningarna m.m. Budgetmarginalen är inte ett reformutrymme.