mot · GS02Sf266 · 2004-09-30 00:00:00 — Human Rights Watch underströk i rapporten sin fortsatta oro över att IOM medverkar i "Pacific solution" för att bekämpa "illegal" invandring. IOM administerar läger där de asylsökande hålls godtyckligt frihetsberövade utan möjlighet till överklagande eller advokathjälp. Human Rights Watch hänvisade även till den mycket kritiska utvärdering Sida gjort av IOM:s verksamhet med återvändande för traffickingoffer till västra . Även gjorde ett skriftligt uttalande inför rådsmötet där organisationen gav uttryck för oro över IOM:s negativa inverkan på flyktingars rättigheter. Mot bakgrund av dessa synnerligen allvarliga och bestående missförhållanden i IOM:s verksamhet bör avsluta sitt medlemskap i organisationen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5Utvecklingen i Europeiska unionen I Amsterdamfördraget överfördes flyktingpolitiken från det mellanstatliga samarbetet i tredje pelaren till överstatligheten i första pelaren. beslutades att EU-länderna skulle enas om gemensamma miniminivåer. var motståndare och starkt kritiskt till överförandet. garanterades från den och att även i fortsättningen skulle föra en human och solidarisk flyktingpolitik och att i EU skulle verka för att en sådan politik skulle föras. Vi har haft möjlighet att följa arbetet med harmoniseringen av flyktingpolitiken under de år som den pågått. Vad vi kan se är att EU ägnar sig åt att bygga murarna runt Fästning allt högre - istället för att genom mellanstatligt samarbete ta ansvar för de flyktingar som söker skydd undan för förföljelse. Istället för att använda sig av den vetorätt som varje regering har, har den ägnat sig åt att medverka till att sätta ur spel genom t.ex. transportörsansvaret och genom att acceptera att asylansökningar från EU-medborgare skall anses uppenbart ogrundade. De direktiv som antas inom unionen är minimidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna, om de har mer generösa bestämmelser, kan bibehålla dem. Det står också medlemsstaterna fritt att upprätta mer generösa bestämmelser. Denna möjlighet har den i det stora hela inte utnyttjat. är fortsatt starkt kritiskt till EU:s flyktingpolitik eftersom den är uppenbart inhuman och mycket restriktiv. Vi är också fortsatt starkt kritiska till regeringens flyktingpolitik. Vi varnade för att ett system med minimiregler skulle innebära en dragning mot en harmonisering nedåt i riktning mot den sämsta tillåtna nivån på rättssäkerhet och behandling. Regeringen påstod motsatsen och att vi hade fel. kan vi - med sorg - konstatera att vi hade rätt och regeringen fel. I följande avsnitt specificerar vi vår kritik både vad gäller det överstatliga samarbetet och den svenska flyktingpolitiken. 5.1Hoten mot de mänskliga rättigheterna, i synnerhet asylrätten, från kampen mot terrorismen De flesta direktivförslag från kommissionen, som syftar till att tillförsäkra asylsökande och immigranter minimirättigheter, har efter en utdragen behandling av rådet och dess arbetsgrupper blivit tömda på nästan allt positivt innehåll. Däremot har man snabbt kunnat enas om genomförande av repressiva åtgärder riktade mot flyktingar och invandring från tredje land. Det gäller förstärkta gränskontroller vid EU:s yttre gränser, hårda krav riktade mot de nya medlemsstaterna för att förhindra att flyktingar tar sig in i EU via dessa, steg mot en gemensam gränspolis för EU, hot mot tredje länder för att tvinga dessa att ta emot inte bara egna medborgare utan även medborgare i andra stater. Denna utveckling visar med all önskvärd tydlighet det problematiska och olämpliga i att göra asylpolitiken till föremål för överstatliga beslut inom EU. kritik mot EU:s flyktingpolitik grundar sig såväl på den restriktivitet som blivit kännetecknande för innehållet som det faktum att dessa frågor beslutas påöverstatlig nivå inom EU. premiärminister har gått så långt att han offentligt framfört som ett alternativ att frånträda om detta visar sig vara den enda möjligheten att minska antalet asylsökande. har försökt att i EU få stöd för tanken att upprätta mottagningsområden för asylsökande i närheten av ursprungsländerna och dessutom upprätta särskilda transitläger i länder som , och . Avsikten är att asylsökande vid ankomsten till utan någon som helst utredning i sak skulle sändas till ett s.k. transitläger för att där få sin ansökan prövad. Även har tyvärr, i en missriktad iver att vara flyktingfientliga regeringar till lags, lagt fram ett liknande förslag. Expertis på internationell rätt framhöll att en sådan ordning skulle utgöra brott mot internationell rätt i flera avseenden, och efter kraftiga protester både från frivilligorganisationer och vissa stater har genomförandet av idéerna tillfälligt bromsats upp. Men förefaller vara på väg att svänga och ge upp sitt motstånd mot det brittiska förslaget. Den tyske inrikesministern framförde vid rådsmötet den förändrade tyska ståndpunkten. Den blev föremål för massiv kritik från internationella biståndsorganisationer och frivilligorganisationer som bistår flyktingar i . har flera andra regeringar i EU, bl.a. den i , ställt sig positiva till dessa propåer. bör fortsätta att kraftfullt tillbakavisa förslag som i likhet med det brittiska förslaget syftar till att förlägga asylprövningsförfarandet utanför EU beträffande människor som rest in i EU för att söka asyl. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Tyvärr har regeringen under den franska ordförandeskapsperioden godtagit direktivförslaget om ett skärpt transportörsansvar, trots att man skulle haft möjlighet att lägga ett veto mot detta generalangrepp på och asylrätten. Direktivet har både till syfte och effekt att kortsluta rätten till asyl och göra oanvändbar. Det utgör ett grovt angrepp på den mänskliga rättigheten att söka och åtnjuta asyl, som finns upptagen i artikel 14 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Transportörsansvar innebär i praktiken att myndighetsutövning läggs ut på privata rättssubjekt, vilka självfallet har vinstsyftet som främsta ledstjärna. SAS har i sitt remissvar över departementspromemorian Transportörsansvaret i utlänningslagen (Ds 2001:74), bl.a. yttrat följande: I och med att SAS har rätt att neka ombordstigning på grund av att inresehandlingarna (inte själva flygbiljetten) inte är i ordning kan passagerarna sägas stå i ett slags beroendeförhållande till transportören. Därför är transportörens kontroll att likställa med myndighetsutövning och därmed i strid med regeringsformen. delar den uppfattningen. Transportörsansvaret har också som oundviklig följd att transportföretagen inför rasprofilering av sina passagerarkontroller. Detta är fullständigt oacceptabelt och försvårar en effektiv kamp mot främlingsfientlighet och rasism. majoritet, bestående av socialdemokrater och moderater, har beklagligtvis godkänt regeringens proposition om genomförande av direktivet om transportörsansvar i svensk rätt. Den rimliga ståndpunkten hade varit att vägra införa direktivet med hänvisning till att det står i strid med åtaganden i enlighet med Genèvekonvention och hävda den ståndpunkten vid ett eventuellt rättsligt förfarande mot vid . anser att regeringen bör påkalla nya förhandlingar om direktivet om transportörsansvar och därvid verka för att alla bestämmelser i direktivet som sätter asylrätten ur spel eller leder till diskriminering grundad på hudfärg eller etniskt ursprung tas bort. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.3Rådsdirektiv och rambeslut om straff för den som underlättar icke auktoriserad inresa, eller icke auktoriserad vistelse i medlemsstat antogs direktivet och rambeslutet om straff för den som underlättar inresa eller vistelse i medlemsstat som inte är auktoriserad. I direktivet finns en rätt, men inte en skyldighet, för medlemsstaterna att från straffbarhet undanta den som "underlättar" inresan eller vistelsen av humanitära skäl. framförde i en motion att en sådan "humanitär klausul" var helt otillräcklig eftersom bevisbördan för att det varit fråga om humanitära motiv läggs på "underlättaren". Vidare påpekades i motionen att det var fullständigt orimligt att låta varje medlemsstat avgöra om den humanitära klausulen skulle införas, något som skulle leda till en tävlan om att bygga högre murar mot flyktingarna. har direktivet genomförts i svensk rätt genom att antagit proposition 2003/04:35 Människosmuggling och tidsbegränsat uppehållstillstånd för målsägande. reserverade sig och yrkade att regeringen skulle kräva omförhandlingar om direktivet och rambeslutet för att eliminera de inslag som försvårar för dem som är i behov av asyl. Behovet att omförhandla direktivet och rambeslutet med den angivna inriktningen kvarstår med oförändrad styrka, och regeringen bör därför påkalla sådana förhandlingar. Detta bör ge regeringen till känna. 5.4Handlingsprogram för att bekämpa illegal invandring antog rådet en handlingsplan för att bekämpa illegal invandring. I planen ges högsta prioritet för åtgärder syftande till att täppa igen återstående sprickor i murarna runt "Fästning ". Bortsett från en generell hänvisning till internationella åtaganden om att ge skydd, saknas varje tanke på att det finns asylsökande och flyktingar bland dem som gör irreguljära förflyttningar, smugglas eller är utsatta för människohandel. Andra åtgärder som man enats om avser t.ex. riktlinjer för den yttre gränskontrollen och slutande av återtagandeavtal med tredje länder som , , , , samt identifiering av nya länder (, , och ) med vilka sådana avtal borde slutas. Relationerna mellan EU och tredje länder förgiftas successivt av uppgifter om dålig behandling av tredjelandsmedborgare av immigrationsmyndigheterna i EU-länder. Det finns en frestelse för migrationsministrarna att undvika denna fråga genom att göra myndigheterna i hemländerna till medbrottslingar i den förödmjukande behandlingen av deras medborgare. Detta sker främst genom EU:s insisterande på att sluta återtagandeavtal med tredjeländer genom vilka dessas myndigheter anlitas som agenter för EU-länderna när det gäller utvisning av deras medborgare från EU-länder och för att utföra kontroller för att hindra sina medborgare att utnyttja den grundläggande mänskliga rättigheten att lämna sitt land. Denna politik med krav pååtertagandeavtal har inte haft någon märkbar effekt på effektiviteten i verkställandet av utvisningar från EU-länder. Men politiken medför stora risker för EU internationellt. Detta på grund av att politiken kan få till effekt att delegitimera tredjeländernas regeringar i deras egna medborgares ögon. Deras medborgare ser sina regeringar som handlande i EU-ländernas intresse tvärtemot skyldigheten att skydda sina medborgare mot godtycklig behandling av andra länders regeringar. Politiken ställer också i blixtbelysning svagheten hos regeringarna i fattiga och instabila länder gentemot EU:s styrka. De regeringar som är snabbast att sluta återtagandeavtal är ofta samma regeringar som är i starkast behov av förstärkt legitimitet hos sin egen befolkning. I stället för att bistå dessa länder i processen att vinna sina befolkningars förtroende genom att förstärka rättsstaten, skyddet för mänskliga rättigheter och utvecklingen av fungerande ekonomier blir EU medskyldigt till att förstöra deras ledares legitimitet genom att tvinga dem till att acceptera och medverka i att förödmjuka sina medborgare. En förändring av denna politik måste ges högsta prioritet. Migrationsrättsområdet på EU-nivå kan förstärka eller förgifta EU:s internationella rykte och möjligheter att delta som en respekterad aktör i den internationella gemenskapen. Utan att ägna en större uppmärksamhet både åt de åtgärder som beslutas på detta område och deras konsekvenser på ett vidare plan riskerar EU att undergräva sin egen politik, inte minst säkerhetspolitik. Därtill kommer bl.a. rådets slutsatser om åtgärder mot olaglig invandring sjövägen, samarbete med tredje land för att bekämpa olaglig invandring, samarbete med kring visering, återtagande, flygplatskontroller etc. samt ständiga förändringar och tillägg till . I stort sett allt som EU beslutat om på asyl- och immigrationsområdet, med den europeiska flyktingfonden och direktivet om tillfälligt skydd vid massflykt som undantag, har utgjort byggstenar i projektet . Regeringen bör i EU ta initiativ till att EU:s politik beträffande återtagandeavtal förändras på ett sådant sätt att de följder som angivits ovan i fortsättningen undviks. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör använda sin vetorätt mot ytterligare repressiva förslag på detta politikområde innan nya och förändrade direktiv som syftar till att garantera vissa miniminivåer för skyddsregler och mottagningsvillkor har antagits. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.5Förordningen om kriterier för fastställande av vilken stat som är skyldig att pröva en asylansökan antogs den förordning som ersätter . Den innebär att alla grundprinciper i med dess stötande och inhumana konsekvenser blir kvar. Huvudregeln om att asylansökan skall göras i det första EU-land den sökande rest in i leder självfallet till att flyktingarna koncentreras till de länder som gränsar mot områden varifrån många flyktingar kommer. Det är länderna i norra delen av som påtvingat EU:s medlemmar vid principen för att uppnå en koncentration av flyktingarna i dessa länder och i görligaste mån motverka etnisk mångfald i . Förordningen motverkar alltså en någorlunda jämn fördelning av flyktingar i olika EU-länder och koncentrerar dem till frontstaterna. Det får som självklar logisk konsekvens att dessa som motåtgärd söker göra sina gränser så ogenomträngliga som möjligt, där bl.a. Junilistans partigruppkamrater i Lega Nord krävt att skall låta marinen sänka flyktingfartyg på väg mot den italienska kusten. har här medverkat till att ytterligare en viktig del av "Fästning " kommit på plats. Den enda rimliga principen för att avgöra vilket land som skall handlägga en asylansökan är att låta den asylsökande själv fatta beslutet. Det skulle också spara stora belopp för skattebetalarna i EU-länderna eftersom de s.k. Dublinförfrågningarna länderna emellan är synnerligen tidsödande och kostsamma som de förlänger handläggningstiderna på ett orimligt sätt. Den bör ta initiativ till en översyn av förordningen med syfte att fördelningskriteriet för de asylsökande skall vara dessas egna val. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Familjeåterföreningsdirektivet, i den form det ursprungligen hade när kommissionen lämnade det ifrån sig var tämligen balanserat och innehöll ett flertal regler som skulle ha inneburit förbättringar för många familjer. Efter ett antal förhandlingsomgångar i rådet och dess arbetsgrupper har så många försämringar gjorts att all återförening utöver kärnfamiljen är frivillig för medlemsstaterna. Enligt Immigration 'Association (ILPA) innehåller direktivet så få rättigheter att det strider mot de principer som fastslogs vid i , dvs. att tredjelandsmedborgarnas rättigheter skall göras så lika EU-medborgarnas rättigheter som möjligt. ILPA anser också att direktivet på flera punkter strider mot skyddet av rätten till familjeliv i artikel 8 i om mänskliga rättigheter. Regeringen bör i EU ta initiativ till en omförhandling av familjeåterföreningsdirektivet för att nivån på rättigheter skall bringas i överenstämmelse med vad beslutade i och artikel 8 i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.7Rådsdirektiv om miniminormer för när medborgare och statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd (skyddsgrundsdirektivet) När skyddsgrundsdirektivet först presenterades av kommissionen innehöll det åtskilligt som skulle förbättra skyddet för asylsökande. har direktivförslaget efter långa förhandlingar omsorgsfullt rensats på det mesta som skulle kunna innebära ett förbättrat rättsskydd för flyktingar och andra skyddsbehövande. Det har gått så långt att tvingades gå ut med en offentlig deklaration att det vore bättre att skyddsgrunds- och asylprocedurdirektiven inte antogs framför att de drevs igenom i sin nuvarande utformning. Regeringen borde - som föreslog i sin flyktingpolitiska motion - ha inlagt sitt veto mot direktivförslaget. Detta så mycket mer som förslaget dömts ut både av UNHCR och så gott som samtliga NGO:er som arbetar med mänskliga rättigheter och försvaret av asylrätten. Det är djupt beklagligt att regeringen visat sig sakna ryggrad när skyddet för grundläggande mänskliga rättigheter ställs på avgörande prov. Här är några exempel på innehållet i direktivet: Skrivningen om rätt till flyktingstatus grundad på förföljelse på grund av genus eller sexuell läggning har försvagats intill meningslöshet. Flyktingens familjemedlemmar får inte flyktingstatus. Flyktingar får ges tidsbegränsade uppehållstillstånd , som kan förnyas. Den som fått subsidiärt skydd får ges ett ettårigt tillstånd och får diskrimineras på arbetsmarknaden till förmån för EU-medborgare. När det gäller ensamkommande flyktingbarn ges inga bindande regler om att syskon skall hållas samman, det skall bara ske "så långt som möjligt". Exkludering från flyktingstatus får göras på synnerligen godtyckliga grunder. Om skydd skall ges vid förföljelse från icke-statlig förföljare måste det bevisas att staten eller internationella organisationer inte kan ge skydd. Rådet skall ge ledning om internationella organisationer kan anses ge skydd eller inte. Det skall inte gälla någon presumtion mot inre flyktalternativ när staten står för förföljelsen. Definitionen av grunden för subsidiärt skydd har gjorts extremt snäv. om visum, transportörsansvar, kampen mot olaglig invandring och de nya direktiven på asylområdet ökar svårigheterna för asylsökande att få skydd i . Tvååtgärder måste omgående vidtas för att vända denna utveckling. För det första måste en EU-studie genomföras av konsekvenserna av alla rättsakterna på asyl- och gränskontrollområdet för möjligheterna att få tillträde till asylproceduren. För det andra krävs att en ny rättsakt antas som garanterar rätten till skydd och tillträdet till EU-territorium för att få tillgång till en procedur för bedömning av skyddsbehov. För att uppfylla målen från måste EU:s fokus inom området gränskontroll, invandring och asyl förflyttas mot tillgång till skydd inom EU och bort från byggande av murar runt EU. Regeringen bör i EU ta initiativ till denna studie och denna nya rättsakt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.8Förslag till rådsdirektiv om miniminormer för medlemsstaters förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus Detta rådsdirektiv har också rensats på i stort sett allt som skulle kunna bidra till rättssäkerhet i förfarandet. har också beträffande detta direktiv offentligt uttryckt sin oro över att rättssäkert asylförfarande skulle undergrävas om det antas och förklarat att det vore bättre att inte anta något direktiv alls än att direktivet antogs i nuvarande form. Trots detta har rådet nått en politisk överenskommelse om direktivet, även om det ännu inte antagits formellt. Direktivet innebär bl.a. att förfarandet för att besluta om subsidiärt skydd inte omfattas. Detta är högst olämpligt och borde i sig vara en tillräcklig grund för att stoppa direktivet. Rätten för den asylsökande att bli informerad om förfarandet på ett språk han/hon förstår har strukits. Rätten till personlig intervju för den asylsökande har starkt begränsats i förhållande till kommissionens förslag. Kravet att intervjun skall ske på ett språk som den asylsökande förstår har tagits bort. Rätten till juridiskt biträde är oerhört begränsad. Möjligheterna att hålla asylsökande inlåsta i förvar är nästan obegränsade. En asylansökan skall få behandlas som uppenbart ogrundad på nästan vilka grunder som helst, t.ex. att prövningsmyndigheten inte anser att en välgrundad fruktan för förföljelse i enlighet med skyddsgrundsdirektivet föreligger. Detta betyder att i praktiken alla ärenden skulle kunna handläggas som uppenbart ogrundade utan att det kommer i konflikt med direktivet. Rätt saknas att kvarstanna i landet under överklagandeförfarandet eftersom undantagen är så många att det i praktiken blivit huvudregeln. Detta kommer ofrånkomligen att leda till systematiska brott mot rätten till effektivt rättsmedel i enlighet med artikel 13 i om mänskliga rättigheter. Ett ytterst märkligt förhållande är att direktivet - trots att det är fråga om ett s.k. minimidirektiv som tillåter medlemsstaterna att medge bättre rättigheter än direktivet - innehåller krav på att alla medlemsstater måste tillämpa en gemensam EU-lista över s.k. säkra ursprungsländer. Det är känt att listor över s.k. säkra länder är ett effektivt sätt att förstöra ett rättssäkert asylförfarande. Det är ställt utom varje tvivel att ett genomförande av direktivet skulle leda till systematiska brott mot om mänskliga rättigheter. Asylprocedurdirektivet måste omförhandlas för att bringas i överensstämmelse med medlemsstaternas åtaganden i grundläggande . Regeringen bör ta initiativ till en sådan omförhandling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det föreligger vidare ett trängande behov av ett nytt direktiv som ger fulla rättsliga garantier och rätt till överklagande för tredjelandsmedborgares status i EU. Den nederländska in International Immigration, Refugee and Criminal har presenterat ett direktivförslag om minimigarantier för individuell frihet, säkerhet och rättvisa i fråga om beslut som gäller personers rörlighet. Regeringen bör i EU ta initiativ till att detta förslag tas upp till behandling av berörda EU-institutioner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De regeländringar i utlänningslagen som genomfördes har som då förutsade orsakat många mänskliga tragedier och stort lidande för familjemedlemmar både i och hemlandet. Mot denna bakgrund lade fram förslag om mindre restriktiva regler för anhöriginvandringen. Det är helt oacceptabelt att regeringen nu intar en fullständigt passiv hållning i frågan. Det antagna EU-direktivet om familjeåterförening är bara ett minimidirektiv och hindrar därför inte från att ha mindre restriktiva regler. Kravet att ett barn tidigare skall ha varit hemmavarande hos sin förälder/sina föräldrar för att fååterförenas med föräldern/föräldrarna i tillämpas på ett grymt och urskillningslöst sätt av och måste tas bort. Sista länken-bestämmelsen måste återinföras och möjligheterna för äldre föräldrar att återförenas med vuxna barn förbättras. Det bör dock inte införas några regler om försörjningskrav. Regeringen bör förelägga en proposition om mindre restriktiva regler för anhöriginvandringen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En lagändring beträffande förutsättningarna att bifalla en ansökan om uppehållstillstånd som görs efter inresan, som trädde i kraft , innebar följande: Om utlänningen har stark anknytning till en person bosatt i landet och det inte skäligen kan begäras att utlänningen återvänder till ett annat land för att inge ansökan där, får den bifallas trots att den gjorts efter inresa till . Avsikten med lagändringen var att öka möjligheterna till bifall på en ansökan gjord efter inresan, men har tillämpat bestämmelsen så att den tvärtom inneburit minskade möjligheter till bifall. Det är därför nödvändigt att regeringen lägger fram förslag om lagändring för att undantag från huvudregeln skall kunna göras när utlänningen har barn i eller kvinnan i förhållandet väntar barn eller sökanden med all sannolikhet skulle få sin ansökan beviljad. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.3Utländska kvinnors stryktålighet - en översyn av 2 kap. 4 § utlänningslagen har många människor upprörts över att utländska kvinnor som misshandlats av sin man under den tvååriga prövotiden för permanent uppehållstillstånd oftast blivit utvisade från om de brutit upp från förhållandet.