mot · GR02Fi24 · 2004-05-03 00:00:00 — I förlängningen medför detta ökad inflation och svårigheter för att konkurrera med andra länder. Det måste därför ske ett trendbrott så att utvecklingen vänds. Hälsan i arbetslivet måste öka och människor måste uppleva det stimulerande att komma tillbaka till arbetslivet. strategi för ökad hälsa i 13 punkter Hela livssituationen måste beaktas. Bristerna inom familje-, jämställdhets- och skattepolitiken innebär att möjligheterna för individen att få ihop sitt eget livspussel beskärs. Detta vill vi förändra genom ökad valfrihet, sänkta skatter och bättre regler mot diskriminering på grund av föräldraskap. Småbarnsföräldrar skall ges ansvar och ekonomiska förutsättningar för att själva kunna välja hur barnomsorgen ska utformas. Därigenom kan dagens stressade föräldrar och barn få mer tid med varandra och kombinationen av föräldraskap och arbetsliv underlättas. Möjlighet till avlastning i hemmet skall finnas genom att skatten sänks kraftigt på hushållstjänster. Jämställdhetslagen ska skärpas så att föräldralediga alltid har rätt att komma tillbaka till arbetet utan försämrade förmåner. Utrymmet för den enskilde att påverka omfattning och förläggning av sina arbetstider behöver öka, eftersom det har en positiv inverkan på det upplevda arbetsklimatet. Semesterlagen bör förändras så att betald semester utöver skall kunna tas ut som arbetstidsförkortning. Ett individuellt kompetenssparande för arbetstagare bör införas. Därmed skapas bättre förutsättningar att avbryta ett arbete som inte är positivt för individen och att utveckla sig själv och därmed stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Medel för detta finns avsatta . måste den socialdemokratiska regeringen gå från ord till handling och presentera en proposition för . Öppna för en mångfald av vårdgivare: privata, kooperativa och ideellt drivna. För vårdens anställda leder detta till fler arbetsgivare och karriärvägar, ökad lönekonkurrens och nya möjligheter till utveckling i arbetet. Sjukskrivningstid av medicinska skäl ska kortas genom snabbare vård. Kvaliteten och tillgängligheten inom sjukvården bör förstärkas genom fler vårdplatser, rekrytering av mer personal och införandet av en nationell vårdgaranti för att korta vårdköer. anslår i sitt budgetförslag medel för att klara denna ambitionshöjning. Företagshälsovården bör förbättras genom en återinförd möjlighet för företagsläkare att ge sjukvårdande behandling på samma villkor som läkarna inom landstingen. kunde man snabbare upptäcka eventuella missförhållanden inom både den fysiska och psykiska arbetsmiljön i företaget och beslutsvägarna var ofta kortare. Sjukförsäkringen bör individanpassas bättre i förhållande till hur nedsatt arbetsförmågan vid sjukdom är. De fasta stegen i sjukersättningen bör slopas till förmån för en individanpassad ersättning mellan av hel sjukpenning. På kort sikt behövs mer resurser till och försäkringskassorna för att förstärka kvaliteten och kontrollen och korta handläggningstiden. De senaste årens kraftiga ökning av antalet förtidspensionärer (nuvarande sjuk- och aktivitetsersättning) har delvis berott på att försäkringskassorna inte ens hunnit påbörja en rehabiliteringsinsats. har därför förtidspensionering använts som lösning på problemet med att en rehabilitering inte kan genomföras inom de generella tidsramar som har. anser att en successiv omprövning av samtliga tidigare beviljade aktivitets- och sjukersättningar bör genomföras. De som först bör komma i fråga är de som förtidspensionerats och där en ordentlig rehabiliteringsutredning aldrig gjordes. Även av de nybeviljade sjuk- och aktivitetsersättningarna bör en löpande omprövning göras. Möjligheterna att privatisera arbetsskadeförsäkringen bör utredas. Genom en privatisering skulle bättre ekonomiska incitament för företagen skapas för att satsa mer på förebyggande åtgärder. Ju säkrare en arbetsplats är desto lägre premie. Det förebyggande arbetet för bättre hälsa bör förstärkas genom fler yrkesinspektörer, försök med arbetsplatsrådgivare och en nationell utbildningssatsning för vissa nyckelpersoner inom den nya rehabiliteringsförsäkring som föreslår. Läkarnas ansvar när det gäller sjukskrivningar bör tydliggöras ytterligare med inriktning på att ta till vara individens arbetsförmåga. Utbildning i försäkringsmedicin bör ges en starkare ställning i läkarutbildningen och försäkringsläkarna få en fördjupad vidareutbildning. En professur i försäkringsmedicin bör inrättas. Dessutom måste det snabbt skapas ett helt nytt system för att hjälpa människor som har hamnat i en långtidssjukskrivning. Insatserna ska fokusera på individens specifika problem, förutsättningar och möjligheter med denne som en aktiv deltagare i sin egen rehabiliteringsprocess. vill därför göra en omfattande satsning på att införa en ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring. Denna beskrivs i följande avsnitt. Aktiv rehabilitering är grunden De flesta studier som gjorts på ohälsoområdet visar att sammansatta aktiva rehabiliteringsinsatser ger de bästa resultaten. Passivitet och långvarig frånvaro från jobbet tycks förstärka individens sjukdomssymptom. Hela samhällsekonomin måste vara perspektivet anser att de slutsatser som drogs i rehabiliteringsutredning (SOU 2000:78) är mycket viktiga. Denna utredning studerade de totala samhällsekonomiska kostnaderna och förtjänsterna av rehabilitering. Det otvetydiga resultatet av utredningen blev att framgångsrik rehabilitering är mycket lönsam samhällsekonomiskt. Enligt utredningen kan en satsad krona på rehabilitering ge åter då effekter i offentlig sektor, hos arbetsgivarens ekonomi och den enskildes ekonomi räknats. I arbetet med ohälsa i arbetslivet saknas det samhällsekonomiska perspektivet . Den del av offentlig sektor som står för rehabiliteringskostnaden, dvs. sjukvården, har svårt att mäta resultatet av sitt arbete. Vid framgångsrik rehabilitering minskar kostnaderna istället i en annan del av den offentliga sektorn, dvs. anser därför att tyngdpunkten för rehabiliteringsansvaret ska flyttas från de fyra nuvarande offentliga sektorerna (landstingens hälso- och sjukvård, kommunens socialtjänst, statens arbetsförmedling och försäkringskassa) till en offentlig huvudaktör som har ett samordnande ansvar och erforderliga resurser. Denna offentliga huvudaktörs uppgift ska vara att beräkna och betala ut ersättningar för inkomstförlust och andra ersättningar som kan bli aktuella. ansvarar samma aktör för att en grundlig rehabiliteringsutredning genomförs . Detta är själva grunden och utgångspunkten för att rehabiliteringen ska lyckas och det måste därför ske än vad som sker . Därefter ska denna offentliga huvudaktör aktivt genom en personlig koordinator arbeta för att den sjukskrivne ska kunna återvända till sitt tidigare arbete eller ett likvärdigt arbete. Koordinatorn ska sedan följa individen för att se till att det positiva som uppnåtts också vidmakthålls. Den offentliga huvudaktören ska också arbeta med förebyggande insatser. Arbetsgivaren har en central betydelse för att se till att arbetet utformas så att det i sig har en hälsofrämjande och förebyggande effekt. Även individen äger ett ansvar för att skapa en så hälsosam arbetsplats som möjligt. En ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring inriktning för att vända de rekordhöga ohälsotalen är, förutom den organisatoriska samordningen, en massiv satsning på rehabilitering tillsammans med åtgärder för att stävja fusk och överutnyttjande av sjukförsäkringen. får t.ex. utökade resurser för bättre beredning av ärenden och ökad kontroll. Den nya och samordnade rehabiliteringsförsäkring som föreslår ska gälla från . På lite sikt anser , i likhet med rehabiliteringsutredningen, att denna satsning leder till stora vinster för den offentliga sektorn. I tabell 6.3 redogörs för de olika komponenterna och deras kostnader i hela den sammansatta rehabiliteringsförsäkringen. Tabell 6.3 Ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring Bättre rehabiliteringsutredningar (drygt 100 000 nivå 2- Förstärkning med nya yrkesinspektörer Ekonomiskt stöd till offentliga arbetsgivare Egenföretagare får vidgad rätt till rehabilitering Rehabiliteringsinsatser (nivå 3-utredningar inkl fördjupad Avdrag för nuvarande medel till köp av rehabilite- Köp av enklare hälso- och sjukvårdstjänster Nationell metod- och utvärderingsenhet Koordinatorer (ca 1 000 nya heltidstjänster inkl försök med Anordningsbidrag till utökat rehabiliteringsutbud (inkl utred- Utökad rätt att studera med rehabiliteringsersättning Stöd till mjukstart vid återinträde på arbetsmarknaden Kompletterande arbetsmarknad förlängd rehabiliteringser- har efter förslag från regeringen beslutat att de offentliga finanserna skall uppvisa ett samlat överskott i det finansiella sparandet på av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. beräknas överskottet i de offentliga finanserna staten, kommunsektorn och pensionssystemet uppgå till av BNP. För de kommande två åren räknar regeringen med att det faktiska överskottet ska uppgå till . Det svaga finansiella sparandet i offentlig sektor kan delvis förklaras av den fortfarande ganska svaga konjunkturen. Mer anmärkningsvärt är därför att sparandet långsiktigt underskrider även sedan det justerats för den nuvarande konjunktursvackan. Det s.k. strukturella sparandet beräknas uppgå till av BNP och väntas enbart uppnå . Detta innebär i klartext att målet om 2 procents överskott i princip har frångåtts under den innevarande mandatperioden. Det strukturella sparandet där konjunktur- och engångseffekter räknas bort ska ju, givet överskottsmålet, uppgå till . Genomsnittet för det finansiella sparandet ligger, oavsett mått, under Socialdemokraternas mål på . Tabell 7.1 Den offentliga sektorns finansiella sparande 20022006 enligt vårpropositionen. Även det strukturella sparandet understiger sparmålet Strukturellt sparande (justerat för konjunkturläge) Det är en etablerad princip att både inom EU:s så kallade Maastrichtkriterier och jämförelsenormer mäta just sparandet i hela den offentliga sektorn inklusive socialförsäkringssystem utanför statsbudgeten, exempelvis pensionssystem. Bakgrunden till detta är att många länder, till skillnad från , inte har väl fungerande, än mindre långsiktigt autonoma pensionssystem. Det vore missvisande för andra länder att enbart visa upp t.ex. statens affärer i hygglig balans, om ett i formell mening från statsbudgeten avskilt pensionssystem uppvisar växande underskott, när staten är den uppenbart enda borgenären. Men av samma skäl får överskottsmål för hela den offentliga sektorn i länder med självständiga och för tillfället växande pensionssystem en vilseledande karaktär om staten, som i fall, har stora underskott. Sammansättningen av regeringens beräknade finansiella sparande för offentlig sektor framgår av diagram 7.1. Överskotten finns enbart i pensionssystemet och därav består hälften av helt privata premiepensionspengar. Staten beräknas ha ett underskott på enligt vårpropositionen. Diagram 7.1 Sammansättningen av det finansiella sparandet i offentlig sektor enligt regeringen Anm.: Staten beräknas ha i underskott i det finansiella sparandet . Ändå uppnås 0,3 procents sparande för offentlig sektor främst genom att även de helt privata premiepensionspengarna, som är en del av det nya pensionssystemet, än så länge av tekniska skäl bokförs som offentligt sparande. Till saken hör att genom ett tydliggörande principbeslut med stor sannolikhet inte längre kommer att godta att det svenska premiereservsystemet räknas in i den offentliga sektorns finansiella sparande. Detta eftersom det är fråga om helt privata tillgångar där hushållen står för hela risken och staten enbart är en teknisk administratör av systemet. Staten kan heller inte använda sig av premiepensionspengarna för andra typer av utgifter. principbeslut ligger helt i linje med det hävdat sedan premiepensionssystemet infördes, nämligen att detta är privata pengar som inte på något sätt bör räknas som en tillgång för offentlig sektor utan i stället ska räknas som tillhörande hushållssektorn. Givet att beslut slår igenom för svensk del kommer hålen i Socialdemokraternas överskottsretorik att tydliggöras. Då är det nämligen mest underskott som de tvingas redovisa, när de kan räkna in hushållens premiepensionspengar till den egna kassan. Utfallet för det offentliga finansiella sparandet utan premiepensionspengarna framgår av tabell 7.2 nedan. Både det faktiska och det strukturella finansiella sparandet blir lägre när de privata pensionspengarna rätteligen räknas till hushållssektorn. Som synes är det inte fråga om några överskott i de offentliga finanserna. Det faktiska sparandet är ett underskott, och det strukturella sparandet når nätt och jämnt balans . Tabell 7.2 Den offentliga sektorns finansiella sparande enligt principbeslut Strukturellt sparande (justerat för konjunkturläge) Källa: och egna beräkningar. 7.1.1 Socialdemokraternas överskottsmål resulterar i ökad statsskuld När den socialdemokratiska regeringen och lade fast det budgetpolitiska målet om ett permanent överskott på för den offentliga sektorn, sades detta vara för att skapa en säkerhetsmarginal inför kommande lågkonjunkturer. Med ett överskott på som utgångsläge finns det en marginal att aktivt motverka konjunkturavmattningar utan att underskottet i de offentliga finanserna hotar att bli för stort. 1996/97:150.) Efter kritik har skrivningarna i propositioner därefter modifierats. diskuteras utvecklingen av de offentliga finanserna med uppmaning till viss försiktighet, men utan att beröra det från budgetpolitisk utgångspunkt besvärande faktumet att överskotten ligger i ålderspensionssystemet medan statsbudgeten har stora underskott. Det är betecknande att alla rubriker i finansplanen som till och med budgetpropositionen löd sunda statsfinanser i efterkommande propositioner bytts ut till sunda offentliga finanser. Socialdemokraternas tanke är dock fortfarande att det med ett tvåprocentigt överskott ska finnas en marginal att möta lågkonjunkturer utan att behöva strama åt ekonomin, även om överskottet finns i det självständiga pensionssystemet. Minskade skatteintäkter och ökande utgifter ska kunna med måttliga åtstramningar utan att Maastrichtvillkoret om högst 3 procents underskott skulle brytas. Detta är förstås möjligt, men det sker i så fall genom en ökad upplåning och ökande statsskuld. Men Socialdemokraterna kan förstås inte räkna med att medlen i pensionssystemet ska kunna användas för att möta en konjunkturavmattning, såvida inte hela pensionsuppgörelsen ska brytas eller pengar ur den privata premiereserven konfiskeras. Det enda budgetpolitiska verktyg som finns kvar är att öka upplåningen och därmed statsskulden ännu snabbare än vad som beräknas ske. Det budgetpolitiska överskottsmålet innebär således inte någon buffert för statsfinanserna som det ursprungligen var tänkt. Detta faktum har bland annat påpekats av (): av sparandet i den offentliga sektorn är således öronmärkt för framtida pensioner. Ambitionen med det nya pensionssystemet är att skapa ett system där pensionsutgifterna automatiskt anpassas till den ekonomiska och demografiska utvecklingen. Individen kommer att ges fortlöpande information om utvecklingen av sitt pensionssparande och kommer sannolikt i högre utsträckning än tidigare att uppfatta det som en del av sin personliga förmögenhet. Det blir därmed svårt att använda detta sparande för framtida utgifter i andra delar av offentlig sektor. Följden av detta, när konjunkturen är svag, är det som har varnat för i tidigare motioner, nämligen att lånebehovet och därmed statsskulden ökar, eftersom utgångsläget är en underbalanserad statsbudget. Detta är precis vad som sker. Socialdemokraterna är med andra ord tillbaka på ruta ett när det gäller möjligheten att undvika en finanspolitik som förstärker konjunktursvängningarna. Nuvarande prognoser för BNP-utvecklingen innebär dessbättre att statsskulden som andel av BNP inte ökar. Men statsskulden som andel av BNP beräknas enligt ändå vara något högre 2003 och 2004 än den var inför förra lågkonjunkturen , dvs. uppgå till ca hälften av BNP. Det faktum att statsskulden budgeteras öka bevisar det tidigare påpekat, nämligen att Socialdemokraternas tal om att själva överskottsmålet innebär amortering av statsskulden är en felaktig verklighetsbeskrivning. Det förtjänar att påpekas att det som diskuteras ovan är de budgetpolitiska problem och konsekvenser som nuvarande utformning och tillämpning av överskottsmålet för offentlig sektor innebär. Socialdemokraterna har genom talet om stora överskott förespeglat väljare och omvärld att det finns pengar att dela ut eller satsa på nya reformer, trots att de inte kan ta en enda krona från pensionssystemet och trots att statsbudgeten uppvisar underskott. Den politiska debatten om de offentliga finansernas styrka är därvidlag kraftigt missvisande. principbeslut gällande redovisningen av premiepensionsmedlen kommer därvidlag att delvis kunna rätta till den skevheten. En diskussion om stabiliseringspolitik inför olika konjunkturscenarier ska emellertid i första hand ta i beaktande hur hela den offentliga sektorns samlade inkomster och utgifter bedöms förändras, i förhållande till både hushållen och företagssektorn. I det sammanhanget är det mindre betydelsefullt till (eller från) vilken del av offentlig sektor som förändringar av transaktioner mellan hushållen och offentlig sektor bokförs. 7.1.2 Nuvarande överskottsmål behöver kompletteras En svag konjunktur i kombination med en oroväckande stor statsskuld och världens mest konjunkturkänsliga finanser gör att behovet av att nedbringa statsskulden är stort. En större säkerhetsmarginal bör finnas för att bättre klara vikande och svaga konjunkturer. Därför anser att statsskulden bör minskas i stället för att öka som Socialdemokraterna föreslår. (Fler motiv för att nedbringa statsskulden redovisas i avsnitt 6.1.5.) Men en amortering av statsskulden behöver inte ske till priset av ett höjt skattetryck, utan i kan stället åstadkommas genom en något snabbare försäljning av statligt ägda företag. Sådana försäljningar måste dock givetvis göras med beaktande av konjunkturläget. Att affärsmöjligheterna för staten och därmed skattebetalarna är goda belyses av att den avkastning staten räknar med att få in från sitt aktieinnehav uppgår till . Men många företag ger ingen utdelning alls. Statsskuldräntorna däremot uppgår till ca . står som ett av fem partier bakom pensionsuppgörelsen om det nya pensionssystemet, och står därmed också bakom storleken på det finansiella sparande som beräknas finnas i ålderspensionssystemet. Av vad som redovisats ovan framgår att behovet av sunda statsfinanser och en minskning, i stället för ökning, av statsskulden kvarstår. lägger därför i denna motion fram riktlinjer för en budgetpolitik som tar sikte att nedbringa statsskulden. Det ska uppnås främst genom en snabbare försäljning av statligt ägda företag. I viss mån bör det också ske genom en något mindre expansiv finanspolitik än den som läggs fram i vårpropositionen. Den väsentliga skillnaden jämfört med Socialdemokraternas politik är statsbudgetens innehåll, som med inriktning innebär väsentligt bättre tillväxtmöjligheter. principbeslut gällande redovisningen av premiepensionsmedlen kommer sannolikt att innebära att Socialdemokraterna blir tvungna att omdefiniera sitt överskottsmål. anser att ökat fokus måste riktas på ett kompletterande balansmål för statens finansiella sparande över en konjunkturcykel. Ett sådant mål måste dock trappas in stegvis. Anledningen till detta är följande: Ålderspensionssystemet kommer efter den nya pensionsreformen att sköta sig självt. Ingen regering kan påverka vare sig flödet till eller från detta system. Detta gäller oavsett hur premiepensionsmedlen redovisas. Kommunsektorn är ålagd ett balanskrav, vilket gör att det finansiella sparandet där kommer att vara i balans över tiden, eller ligga strax över noll. Ett budgetpolitiskt mål om balans för det finansiella sparandet i staten över konjunkturcykeln blir liktydigt med en ambition att statsskulden inte ska öka över tiden, ens i nominella termer6. Om staten har balans i det finansiella sparandet över en konjunkturcykel innebär det också att skatteuttaget varken är större eller mindre än nödvändigt, oavsett nivån på det totala skatteuttaget. strävan är att successivt växla ned skattetrycket (se kapitel 9). Ett balansmål för statens finansiella sparande måste på grund av de rådande stora underskotten fasas in successivt. En fördel med ett balansmål för staten (i stället för offentlig sektor) är att det , , inte kommer att ställas krav på stora överskott i statsbudgetens finansiella sparande enbart för att pensionssystemet då börjar minska sitt finansiella sparande. Med ett balansmål för staten kommer en tillräcklig marginal till stabilitets- och tillväxtpaktens treprocentsgräns för underskott att finnas. Denna marginal kommer givet nu kända prognoser att uppgå till av BNP . Den kraftiga utgiftsökning som Socialdemokraterna ägnade sig åt när konjunkturen var god, har precis som vi tidigare varnat för visat sig vara ödesdiger. När konjunkturen nu är svag ökar statsbudgetens utgifter som inkomsterna minskar. Socialdemokraterna har därför inte enbart stora problem att klara sina uppsatta utgiftstak. Upplåningen ökar också eftersom utgångsläget var en underbalanserad budget. Med sunda statsfinanser där både utgifter och inkomster är lägre, och det finansiella sparandet i balans, minskar konjunkturkänsligheten. budgetpolitiska inriktning om balans på en lägre nivå ligger fast. Utgiftstaken ska därför vara lägre än de regeringen har föreslagit. I avsnitt 11 utvecklas vår syn på utgifternas långsiktiga utveckling. 7.3 statsfinanser och långsiktig inkomst- och utgiftsstrategi anser att sunda statsfinanser är en central förutsättning för den ekonomiska politiken och att det därför behövs ett kompletterande budgetmål för statens finansiella sparande. Regeringen bör återkomma till med förslag om ett kompletterande budgetmål om balans i statens finansiella sparande över en konjunkturcykel, och i vilken takt ett sådant mål kan fasas in. Regeringen bör därvid också fullfölja arbetet med att presentera en långsiktig inkomst- och utgiftsstrategi, , som den förre finansministern () började utarbeta men aldrig gavs möjlighet att slutföra. En sådan strategi behövs om ska klara den dubbla utmaning som följer av den ökade internationaliseringen, som innebär att skattetrycket måste sänkas, och den kommande demografiska utvecklingen som , givet en fortsatt låg potentiell tillväxt, snarare ställer krav i motsatt riktning. Socialdemokraternas nuvarande budgetmål som inte uppfylls och utgiftstak som kringgås är tecken på att en mer långsiktig strategi behöver presenteras. anser att utgiftstakens andel av BNP bör minska. Därigenom kommer också skattetrycket att kunna minska. Bakom detta ställningstagande ligger en ideologiskt förankrad övertygelse om att människor själva, inte statens byråkrater och politiker, ska bestämma över en större del av sina inkomster och utgifter. Men ställningstagandet motiveras också av en ekonomisk övertygelse om att den svenska ekonomin kommer att fungera bättre och tillväxtpotentialen öka om en minskad andel av de totala resurserna passerar genom den offentliga sektorn. Eftersom är det land i världen som har det högsta skattetrycket finns det dessutom ett inte obetydligt omvärldstryck som gör att våra skatter inte kan avvika kraftigt från det som gäller i våra konkurrentländer. Staten ska givetvis även i fortsättningen ha goda möjligheter att sköta sina huvuduppgifter, exempelvis rättsväsende, försvar, fördelningspolitik och myndighetsutövning med god kvalitet. Detta sätter en gräns för hur mycket taken kan sjunka vid en given tillväxt i BNP. Om denna tillväxt blir högre kan andelen bli lägre, även om lika mycket pengar satsas på huvuduppgifterna i båda fallen.