mot · GS02Sf389 · 2004-09-30 00:00:00 — En försäkran om social trygghet för alla 4Regeringens översyn av socialförsäkringssystemet3 5Generell välfärd - ett samhällskontrakt3 5.2Höjda tak en förutsättning för att stärka golven5 5.3Riskerna med att öppna för privatisering och avtalslösningar6 6Reformering av socialförsäkringarna botar inte ohälsan7 7Använd överskott till att förbättra försäkringen8 8Raka rör urholkar standardtryggheten8 9Europeisk harmonisering av trygghetssystemen9 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om generell välfärd som politisk grund. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om höjda tak i sjukförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening att statens ansvar för de ekonomiska trygghetssystemen inte skall lämnas över på arbetsmarknadens parter eller på den privata marknaden. begär att regeringen uppdrar åt och att samordna sina målbeskrivningar. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen inom EU offensivt bör verka för att den nationella beslutanderätten på det sociala området bevaras även i praktiken. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör lägga ned utredningen om översyn av socialförsäkringarna. Det offentliga trygghetssystem som vi har i skall säkerställa att individerna har tillräckliga ekonomiska resurser oavsett livssituation. Konstruktionen av socialförsäkringssystemet bygger på viktiga principer som arbetslinjen, inkomstbortfallsprincipen och principen att de omfattar alla individer. Detta är viktiga principer som skiljer vårt system från andra system som bygger på grundtrygghet för främst människor med små ekonomiska resurser. Systemet skall ge medborgarna en inkomstrelaterad ersättning vid sjukdom, arbetslöshet, föräldraledighet och liknande, med en angiven lägsta nivå. Individens rättigheter betonas genom att finansieringen och inkomstutjämningen sker via ett progressivt skattesystem och inte genom individuella avgifter eller efter behovsprövning. Den välfärdsmodell som vuxit fram i har betydande fördelar ur ett feministiskt perspektiv. Framväxten av en stark offentlig sektor var till att börja med en förutsättning för att kvinnor skulle kunna få ett eget förvärvsarbete. Kombinationen av en aktiv arbetsmarknadspolitik med full sysselsättning som mål, rättigheter kopplade till individen och större samhällsansvar för barnomsorg har varit viktig för kvinnors självförsörjning. anser det vara en av våra prioriterade uppgifter att värna denna modell om generell välfärd. Vi måste stå emot de förändringstrender som kommer och går, utan att för den skull blunda för de brister som finns inom dagens system. Vi är övertygade om att dessa brister kan hanteras och vid behov reformeras inom ramen för den offentliga välfärdspolitiken. 4Regeringens översyn av socialförsäkringssystemet avslog bl.a. en motion från angående en översyn av socialförsäkringarna enligt pensionsreformens modell. Samma månad deklarerade statsminister överraskande från talarstol att regeringen önskar en stor sådan översyn av socialförsäkringssystemet med hänvisning till att staten får allt svårare att klara finansieringen. anser att dessa signaler från regeringen är högst anmärkningsvärda och frågan avfördes härmed också från höstens budgetproposition. Trots detta aviserar i regeringsförklaringen att just en översyn av socialförsäkringarna skall göras så att en reformering kan komma till stånd enligt pensionssystemets modell. tillsatte regeringen så en utredning som skall analysera och lämna förslag till en reformering av sjukförsäkringen, arbetsskadeförsäkringen, rehabiliteringsersättningen, samt tillfällig föräldrapenning och havandeskapspenningen. Föräldraförsäkringen och arbetslöshetsersättningen ingår inte i uppdraget. Utredare är den avgående generaldirektören för , , som härmed alltså skall utreda den verksamhet hon själv ansvarat för . I direktiven till utredningen (dir. 2004:129) anges att de grundläggande principerna för systemet inte skall omprövas. Ändå skall direktiven ta fram förslag som handlar om ett ökat inslag av egenavgifter och avtalslösningar, precis som är gällande i det nya pensionssystemet. Det övergripande syftet sägs vara att skapa ett system som är mer ekonomiskt robust och mindre beroende av konjunkturen. Med detta avser regeringen minska systemets känslighet bl.a. för skenande sjukkostnader. Direktiven öppnar vidare för att lägga socialförsäkringarna utanför statsbudgeten, exempelvis i en egen buffertfond. Samma lösning återfinns i pensionssystemet, som härigenom gjorts oberoende av politiskt inflytande. är mycket kritisk till regeringens förfarande och till att en översyn med dessa aviserade politiska utgångspunkter görs. I det följande kommer vi att motivera varför. Vi kommer att redogöra för vår syn på socialförsäkringssystemet och argumentera för behovet av att värna försäkringens grundläggande principer genom att förbättra systemet inifrån, i stället för att genomföra en utredning som angriper den bakomliggande ideologin i våra socialförsäkringar. 5Generell välfärd - ett samhällskontrakt Det offentliga välfärdssystemet är så konstruerat att det bidrar till en solidarisk omfördelning av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, mellan lågavlönade och högavlönade och mellan olika perioder i individernas liv. Omfördelningen sker genom skatter och avgifter och konstruktionerna varierar mellan olika delar av socialförsäkringen och de socialpolitiska förmånerna. Denna strävan efter solidarisk omfördelning är utomordentligt viktig i ett samhälle som på allvar strävar efter att minimera klass- och könsskillnader. värnar om en gemensam och solidarisk sektor, grundad på principen "av var och en efter förmåga, åt var och en efter behov". Det ekonomiska offentliga trygghetssystemet är alltså ett av våra redskap för att utjämna klass- och könsskillnader samt att fördela resurser över livet. Ekonomiska resurser skall komma alla invånare till del som en rättighet - inte som välgörenhet. För kvinnor innebär det ett minskat ekonomiskt beroende av enskilda män. För arbetstagare leder systemet till en mildrad beroendeställning gentemot enskilda arbetsgivare och möjligheten att byta arbete och därmed slippa vara livegen. En av grundtankarna bakom den generella välfärdspolitiken är att de olika delarna - verksamheterna, socialförsäkringssystemet enligt inkomstbortfallsprincipen, det generella bidragssystemet och de behovsprövade insatserna - skall ses som fristående men kommunicerande kärl. Det ekonomiska trygghetssystemet är, på samma gång som det är nödvändigt för den enskildes ekonomiska trygghet, också avgörande för hela samhällsekonomins funktion och därmed för alla medborgares välfärd. Utmärkande för det ekonomiska trygghetssystemet är att många individers riskpremier samlas ihop genom skatte- och avgiftssystem, för att sedan kunna finansiera ersättningar till individer vid situationer som inte drabbar alla lika och . Stabila offentliga ekonomiska välfärdssystem skapar trygga människor, som på ett bra sätt kan tillvarata sina livsmöjligheter. Genom att föra en politik för full sysselsättning och värna det ekonomiska trygghetssystemet skapar vi ett mer rättvist och solidariskt samhälle. Den generella välfärden borde utgöra politisk grund även för regeringens arbete. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Inkomstbortfallsprincipen innebär att i stort sett alla, inte bara de fattigaste, omfattas och gynnas av systemet. Därmed skapas en solidaritet även hos samhällets mellanskikt. Med inkomstbortfallsprincipen som kompass måste varje förändring i systemen analyseras så att vi inte omvägen hamnar i ett grundskyddssystem. Det samhällskontrakt som den generella välfärdsmodellen har sin utgångspunkt i, förutsätter att t.ex. medelklassen solidariskt och progressivt skall betala till systemet via skatter och sociala avgifter. Härmed skall de som en uppfyllelse av kontraktet också få ut en rimlig del. Detta minskar intresset för och betydelsen av avtalsförsäkringar och privata lösningar och upprätthåller därmed systemets legitimitet. Eftersom kvinnor har större behov av socialförsäkringarna än män och lågavlönade män större behov än högavlönade blir höginkomsttagare nettobidragsgivare till systemet. Härmed bör han eller hon alltså också få ut sin del när han eller hon är sjuk. Ju fler som är med och betalar för välfärden, desto mer resurser kommer samhället att ha att omfördela och för att garantera inkomstbortfallet. Obligatoriska och generella socialförsäkringar, som är solidariskt finansierade på detta sätt, är en grundbult i den svenska välfärden. Inkomstbortfallsprincipen bidrar också i stor utsträckning till att frigöra medborgarna från de rikas välvilja, välgörenhet och fattigvård. 5.2Höjda tak en förutsättning för att stärka golven Den grundläggande tanken och ideologin är att en försäkrad skall kunna få sin standardtrygghet säkrad vid bortovaro från arbetet och att den största delen av befolkningen skall befinna sig "under tak" för att solidariteten och legitimiteten skall kunna upprätthållas. Om en allt större del av de försäkrade befinner sig i en situation där de dels, via skattesystem och sociala avgifter, skall vara med och betala till den generella försäkringen, och dels ser att de inte kan behålla sin standardtrygghet utan tvingas ta privata försäkringar sviktar systemets legitimitet. Därmed sätts också solidariteten på spel. beräknas mer än hälften av de heltidsanställdatjäna mer än taken i sjuk- och föräldraförsäkringen. Detta faktum har redan lett till att en rad fackförbund och enskilda arbetsgivare börjat teckna privata försäkringar för att täcka upp inkomstbortfallet för den enskilda arbetstagaren med inkomster över tak. Det bästa sättet att förhindra att klass- och könsskillnaderna ökar är att se till att alla har något att vinna på att försvara den generella välfärden. Höjda tak är en förutsättning för att vi skall kunna stärka golven. I föräldraförsäkringen höjs 2006 taket så att även den som tjänar mer än skall får en inkomsttrygghet av systemet. anser att höjning av taket i sjukförsäkringen till 10 basbelopp också skall genomföras vad gäller sjukförsäkringen. I budgetpropositionen fastställdes också att taken skulle höjas för att behålla den generella välfärden och förhindra ett systemskifte: Den andra delen av målet för politikområdet innebär att de försäkrade skall känna sig ekonomiskt trygga vid arbetsoförmåga. Utgångspunkten måste vara att den solidariskt finansierade försäkringen skall utgå från inkomstbortfallsprincipen och att det skyddsnät som försäkringssystemet utgör ger en rimlig levnadsstandard. [...] I Anslutning härtill bereds även frågan om höjning av inkomsttaken i sjukförsäkringssystemet och nya regler avses träda i kraft . 2001/02:1) Så fort statsfinanserna medger det bör regeringen därför återkomma med förslag som gäller höjning av taket i sjukförsäkringen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.3Riskerna med att öppna för privatisering och avtalslösningar Det finns utvecklingstendenser som enligt vår mening på olika sätt kan hota legitimiteten och de grundläggande principerna för det offentliga socialförsäkringssystemet. växer marknaden och inslagen av privata försäkringar på socialpolitikens område. Som ett exempel har det från regeringshåll framkommit idéer om att låta den privata trafikförsäkringen ta över den allmänna sjukförsäkringens åtagande i de fall där trafikskador har genererat kostnaden. Bland annat utifrån ett klassperspektiv skulle detta vara en mycket beklaglig utveckling. Människor som kroppsarbetar skulle relativt sett dra på sig mycket högre försäkringskostnader än andra eftersom deras livräntor måste träda in så mycket oftare. Kroppsarbetare har helt enkelt svårare att komma tillbaka i arbete efter svåra olyckor. Retoriken handlar om att öka riskmedvetandet med direkta individuella kopplingar till försäkringskostnaden. Men att på detta sätt privatisera sjukförsäkringen via trafikförsäkringen skulle vara ett sätt att bryta upp en första bit mark för att sedan kunna följa efter med andra speciallösningar för vissa grupper försäkringstagare. Det är inte otänkbart att s.k. riskgrupper som rökare och diabetiker skulle komma att inrymmas i sådana lösningar. En ökad privatisering urholkar jämlikheten i de sociala trygghetssystemen. vill understryka att riskerna med en sådan utveckling kommer att slå mot vissa grupper mer än andra. Det är därför oerhört viktigt att värna den generella karaktären i försäkringssystemen, och att motverka ökade inslag av privatisering. Den utredning som regeringen nu tillsatt har bl.a. i uppdrag att finna öppningar för avtalslösningar för att arbetsmarknadens parter skall ta över en del av ansvaret för socialförsäkringarna. ser definitivt att det är stor risk att nuvarande grunder för socialförsäkringssystemen bryts sönder om betydande system med avtalsförsäkringar införs. Detta riskerar i allra högsta grad att kraftigt fördjupa klass- och könsskillnader i landet. Ohälsoproblematiken är redan en av de största orättvisorna i och är starkt kopplad till den sneda fördelning av makt och resurser som präglar vårt samhälle. Med tanke på att detta handlar om branschavtal är det viktigt att påpeka som ett exempel att Metall som facklig organisation traditionellt har ett större inflytande eftersom dess medlemmar tillhör den "närande" sektorn, jämfört med exempelvis som tillhör den "tärande". Ofta framförs det att ökad privatisering leder till ökad valfrihet. Valfriheten i ett privatiserat system är dock godtyckligt beroende av en persons fysik, ställning på arbetsmarknaden och kön. Det förefaller tveksamt om något försäkringsbolag skulle erbjuda en kvinna i fertil ålder något skydd mot inkomstbortfall i samband med föräldraledighet. anser med hänvisning till ovanstående att det är alldeles nödvändigt att regeringen ägnar stor kraft att inom ramen för arbetet mot ohälsan se över vilka förändringar av socialförsäkringarna som är nödvändiga för att motverka behovet och framväxten av privata försäkringslösningar inom det socialpolitiska området. Statens ansvar för de ekonomiska trygghetssystemen skall inte lämnas över på arbetsmarknadens parter eller på den privata marknaden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6Reformering av socialförsäkringarna botar inte ohälsan har arbetslivet, inte minst i offentlig sektor, genomgått en radikal förändring. Personalpolitiken har prioriterats ned i kommuner och landsting, som åtskilliga miljarder kronor har sparats. Konsekvenserna av detta visade sig redan efter 1990-talets första hälft. ökade antalet långtidssjukskrivna kraftigt, framför allt bland kvinnorna. I samma takt ökade sjuknärvaron och övertidsarbetet, och stressrelaterade sjukdomar slog igenom i statistiken med full kraft. Arbetet med att komma till rätta med dessa problem borde koncentreras på att undanröja orsakerna till att människor far illa i dagens arbetsliv och att försöka ge dem som drabbats så goda förutsättningar som möjligt att komma tillbaka till arbetslivet. Det handlar om insatser för ett rymligt arbetsliv och för rehabilitering. I stället har debatten kommit att fokusera på fusk och missbruk av socialförsäkringarna och pååtgärder för hårdare tag mot sjukskrivna. Att basera åtgärdsprogram och utredningsdirektiv på en bild av det fuskande folket skapar ett samhällsklimat där kontroll och misstänkliggörande breder ut sig. har i förhandlingar med regeringen drivit igenom flera förbättringar för att komma till rätta med ohälsan. Arbetsgivarens rehabiliteringsansvar betonas hårdare . Kommuner och landsting tillförs mer pengar och ersättningsnivån i sjukförsäkringen höjs , så att fler har råd att vara hemma när de är sjuka. krävs ökade resurser till vård, skola och omsorg för att åstadkomma nödvändiga förbättringar vad gäller arbetsvillkoren inom den offentliga sektorn. Vidare måste frågan om en allmän arbetstidsförkortning till sex timmars arbetsdag upp på den politiska dagordningen. Om antalet arbetade timmar skall kunna öka, måste arbetstiden fördelas jämnare mellan dem som sliter ut sig och dem som inte släpps in på arbetsmarknaden alls. Vad som krävs är ett systematiskt arbetsmiljöarbete och rymliga arbetsplatser där alla får plats. Vi behöver myndigheter som samarbetar kring den sjukas livssituation för att lösa ohälsan. utgår i sina bedömningar utifrån målet att den sjukskrivne skall uppnå "arbetsförmåga". Graden av arbetsförmåga blir härmed det som ligger till grund för eventuella nekande till ersättning och att den sökande i stället står till arbetsmarknadens förfogande. AMS, , å andra sidan, använder sig av begreppet "arbetsför" för sina bedömningar. De båda myndigheternas begrepp är inte överensstämmande med varandra. Därför bör regeringen uppdra åt och att samordna sina målbeskrivningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7Använd överskott till att förbättra försäkringen Det har enligt egna prognoser visat sig att sjukförsäkringen kommer att gå med ca i överskott . Bara går försäkringen med över 15 miljarder i överskott. RFV har uttalat att de anser att detta växande överskott bör användas till att sänka arbetsgivaravgiften från . är mycket kritisk till sådana förslag och menar att eventuellt överskott skall användas till att förbättra försäkringen och därmed förhindra att ett sjukt arbetsliv inte slår ut människor. Det finns stora frågetecken om hur man egentligen skall bekosta de viktiga sektorsövergripande åtgärder som regeringen beslutat om, som gäller rehabilitering och arbetsmiljöarbete. Socialförsäkringarna finansieras genom avstått löneutrymme från löntagarna. Avgifterna tillhör i och med detta löntagarna och de som förväntas finnas i överskott skall användas till att förbättra försäkringen och fullfölja beslutade åtaganden. Detta kommer att behövas för att nödvändiga satsningar för att skapa ett rymligt arbetsliv skall komma till stånd. Med tanke på att det är löntagarna som avstått löneutrymme bör eventuellt övrigt överskott som inte används till att förbättra försäkringen återföras till löntagarna genom höjda löner. Budgetprocessen i innebär att regeringen först presenterar förslag till utgiftstak för . lägger sedan fast hur höga statens utgifter får bli för vart och ett av åren. Utgiftstaket sätts i kronor och räknas inte upp med inflationen. Eftersom det är svårt att exakt beräkna utgifter framåt har man tagit till en viss marginal, som kallas budgeteringsmarginal. Även om intäkterna ökar under har en praxis utvecklats som innebär att taket inte justeras upp. Detta innebär att intäktsökningar som är större än förväntat enbart får användas till amorteringar alternativt minskad upplåning eller för sänkt skatt. Trots att socialförsäkringarna går med ett kraftigt överskott kommer de pengarna alltså inte de försäkrade till godo utan används för att täcka budgetunderskottet. 8Raka rör urholkar standardtryggheten I direktiven till utredningen som skall se över socialförsäkringssystemet står angivet att den skall se över möjligheterna att lägga socialförsäkringarna utanför statsbudgeten och finansieras genom buffertfonder. Detta förslag har länge förespråkats från borgerligt håll. En tanke med detta har varit att, precis som gäller för pensionerna, att systemet uppvisar "rakare rör" för individen, dvs. en tydligare koppling för individen mellan betalda avgifter och rätten till förmåner. Precis som i pensionssystemet vill nu regeringen enligt direktiven till utredningen att inslagen av fondering skall öka i socialförsäkringssystemet och att en automatisk balansering skall byggas in i systemet. Härmed bestäms systemets "tillgångar" på hur många barn som föds, in- och utvandring, när och hur mycket invånarna arbetar och ersättningen för arbete samt på medellivslängden. I goda tider fonderas alltsåöverskottet. I dåliga tider sänks i stället ersättningen i försäkringen. Att införa rakare rör i socialförsäkringssystemet innebär att en tydligare koppling mellan avgift och ersättningsnivå skulle vara gällande. I pensionsreformen var detta en grundläggande tanke. Detta påstods göra systemet mer följsamt med samhällsekonomin och därmed mer lättöverskådligt. Resultatet blev det motsatta. Inte någon kan själv räkna ut sin framtida pension genom den information som finns i de oranga kuverten. Rören visade sig också snart enbart bli raka för medel- och höginkomsttagare som dessutom kan arbeta med bibehållen lön . För låginkomsttagaren leder rören snarare raka vägen in i en grundpension och för den vanlige löntagaren finns härmed inte mycket kvar av den standardtrygghet som utlovas i socialförsäkringarna. Om modellen för pensionerna kopieras så skulle i sådant fall kraftigt ökade kostnader för exempelvis sjukförsäkringen innebära att en den s.k. automatiska bromsen slår till och att ersättningsnivån sänks. De direktiv som regeringen gett till utredningen om översyn av socialförsäkringarna ger härmed signaler om att beslutsfattarna än en gång tänker avsäga sig det politiska ansvaret för socialförsäkringarna, precis den skada som redan är skedd genom pensionsreformen. 9Europeisk harmonisering av trygghetssystemen Enligt det gällande grundfördraget i EU är de sociala frågorna en nationell angelägenhet. Varje medlemsstat ansvarar härmed själv för att utforma och finansiera det egnasociala trygghetssystemet. I det förslag till ny konstitution som EU:s framtidskonvent tagit fram anges att EU kan ta till sig kompetens på de områden man önskar. menar att det här döljer sig allvarliga risker för det offentliga trygghetssystemet i . Den nationella beslutanderätten om de sociala frågorna värnas alltså i teorin, men i praktiken pågår en harmonisering på området. Denna harmonisering drivs på av och döljs i vaga formuleringar i officiella dokument. Ett inträde i EMU:s tredje steg hade inneburit att frågor om den sociala tryggheten i allt större utsträckning hade blivit en gemensam fråga för medlemsstaterna. I och med slog fast en s.k. europeisk social modell. har vidare gett medlemsstaterna generella riktlinjer om att offentlig sektor skall privatiseras, vilket bl.a. innebär att försäkringarna i större utsträckning skall betalas av människorna själva. På det som ägde rum i uppmanade regeringscheferna medlemsländerna att "minska den offentliga skulden genom att med kraft reformera systemet för sysselsättning, hälsa och pensioner". Den verkar ha tagit denna uppmaning på största allvar när man nu i och med översynen av socialförsäkringarna påskyndar EU-anpassningen av socialförsäkringarna. Sedan Lissabonprocessen inleddes har denna använts för att genomföra förändringar som i realiteten inneburit försämrade villkor för arbetare och pensionärer. Processen har delvis bromsats av de massiva folkliga protester som förekommit på olika håll i . har som den kritiserat den höga skattenivån i gett regeringen beröm för pensionsreformen. Flera andra europeiska länder följer nu efter den svenska modellen med pension grundad i arbete, tillsammans med den obligatoriska privatiseringen av en del av pensionspengarna. har givetvis ingenting emot informations- och erfarenhetsutbyte mellan olika länder inom något politikområde. Däremot ser vi en uppenbar risk att EU-samarbetet kommer att medföra en ökad privatisering även vad gäller socialförsäkringarna, vilket i sin tur riskerar att hota det generella välfärdssystemet i . Regeringen bör därför inom EU offensivt verka för att den nationella beslutanderätten på det sociala området bevaras även i praktiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det svenska pensionssystemet reformerades utan någon allmän debatt och uppgörelsen innebar ett systemskifte utan förankring hos medborgarna. kan vi komma att få ett lika avgörande systemskifte även vad gäller socialförsäkringarna och även i detta avseende få ett komplicerat, svåröverblickbart och administrativt dyrt system som missgynnar stora delar av befolkningen.