mot · GS02Ub390 · 2004-10-04 00:00:00 — 8.1Olika pedagogik passar olika elever Att alla barn inte är likadana vet alla som träffat mer än ett barn. Barn har olika lätt för olika saker, de utvecklas i olika takt och har olika intressen. Det gäller både barn som behöver extra utmaningar för att känna sig stimulerade, men särskilt barn med särskilda behov eller funktionshinder. Elever som skall lära sig samma saker har olika vägar att nå målen. Möjlighet att välja skall skapas för alla barn med en mer individanpassad resurstilldelning. Om visionen om en individuell kunskapsgrund skall bli verklighet måste det finnas en mångfald av skolinriktningar och huvudmän. För att få en verklig valfrihet måste det finnas alternativ att välja mellan och det måste finnas information om valfriheten och hur valet går till. Det finns tre olika former av mångfald att sträva efter i skolhänseende. De är alternativ inom pedagogiken, ett utbud av olika profiler och tillgång till olika huvudmän. På vissa håll i landet finns det bara en enda skola - utan alternativ vare sig när det gäller pedagogik, profiler eller huvudmän. Kommuner skall skapa förutsättningar för mångfald inom åtminstone något hänseende. Det kan gå att skapa en profilklass inom en allmänt inriktad skola, eller att uppmuntra alternativa pedagogiker eller friskolor att överta en eller flera klasser. Uppfattningen om att en skola är synonym med ett hus måste överges. Det finns goda exempel om hur flera skolor, ibland med olika, ibland med samma huvudman, kan inrymmas i samma byggnad. På så sätt kan fördelar dras av såväl storskalighet som småskalighet Vårt mål är att alla elever skall ha minst två olika alternativ att välja mellan inom rimligt avstånd från hemmet. För de allra flesta elever i landet kommer alternativen att vara fler. Ett hinder för riktig mångfald och valfrihet är svårigheterna för nyetableringar. Etableringsfrihet är viktigt både för ökad konkurrens i storstäderna och för att förhindra nedläggningar av mindre skolor på landsbygden. Kravet på mångfald medför att inte endast offentlig sektor kan driva skolor och andra utbildningsinstitutioner. Staten skall fokusera på mål och resurser - utförandet fungerar bättre med pluralism. Men öppenhet och mångfald handlar inte bara om skolans inre värld, utan också om dess kontakt med den yttre världen. Samarbete med det civila samhället i form av till exempel idrottsklubbar, näringsliv och andra föreningar skall uppmuntras och kommer att bli allt viktigare för en väl fungerande och intressant skola. Det är missvisande att tala om den svenska skolan som om den vore en homogen företeelse. Det finns en mängd olika skolformer och en mängd olika driftsformer inom det svenska skolväsendet. Förskola, familjedaghem, förskoleklass, grundskola, skolbarnsomsorg, obligatorisk särskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola och specialskola är de former som finns för verksamhetens innehåll. För dess utförande finns det olika huvudmän och olika organisationsformer. Kommun, landstingskommun, aktiebolag, ekonomisk förening, fysisk person (enskild firma), handelsbolag, ideell förening, juridisk person, kommanditbolag, offentlig korporation, stiftelse och trossamfund finns som ägare till skolor i . De allra flesta skolor i är kommunala. Det vanligaste är att barnen går i en skola nära hemmet. Eleverna och deras föräldrar har dock rätt att välja en annan skola, eller en från kommunen fristående skola. har föräldrar och elever en enorm fördel i kommuner som , , eller där alla föräldrar och elever uppmanas att välja skola. Där sänds en informationsbroschyr ut varje vår för att utgöra underlag till valet. I de flesta andra kommuner motarbetas medborgarnas rätt att välja genom att de inte informeras om rätten att välja och genom att valet görs så besvärligt som möjligt. Det kan till exempel handla om att straffa dem som väljer andra skolor än den tilltänkta genom utebliven skolskjuts/busskort. Dagens kommunala skola är inte fri. Den tvingas följa den kommunala skolpolitikens direktiv. Den kan inte fritt förfoga över sina resurser. Kommunerna styr de samlade resurserna politiskt. De har ofta korta ledtider för budgetplanering och det blir svårt för skolledningen att ha framförhållning när ändrade direktiv när som helst kan ges. För skolor i kommuner där de politiska majoriteterna historiskt sett kan bytas mer eller mindre vid varje val är detta ett påtagligt faktum. Från elevernas perspektiv är den kommunala skolan ofta något man blir tilldelad snarare än något man väljer själv. Där man bor skall man normalt också studera. Den sammanhållna skolan som den kommunala skolverksamheten ofta benämns blir därmed också segregerande. Bostadspolitikens orättvisor fortplantas in i unga människors utbildning. Vi föreslår att en genomgripande frigörelse och förnyelse av den svenska skolan genomförs. De bästa erfarenheterna från friskolorna skall kunna förverkligas vid alla skolor. Praktiskt kan detta ske genom att finansieringsansvaret för skolan flyttas från kommunerna till staten. En nationell skolpeng skall införas och staten ta ansvar för finansieringen skolan. Pengarna skall följa eleven till vald skola och inte gå omvägen via kommunerna. Den nationella skolpengen ger skolledningen möjlighet att lägga skolans pengar där de gör störst nytta. Detta förutsätter lika stor frihet att utveckla verksamheten som de fristående skolorna har. För höga lokalkostnader kan till exempel bytas mot bättre läromedel eller mer stimulerande arbetsvillkor för lärarna. Skolpengen undanröjer de hinder som de kommunala skolorna har att tillgodose just sina elevers intressen på grund av en alltför långtgående politisk detaljstyrning. Det hävdas ibland att friskolornas utveckling gjort att kommunala skolors ekonomi drabbats. Det är en felsyn. Friskolor är alltid beroende av förmågan att attrahera elever. Kommuners stelhet hindrar anpassning, profilering och utveckling. Det stora problemet är att många elever saknar möjlighet att ta sig ifrån en skola som inte motsvarar kraven. Eleven har rätt till en miljö där han eller hon kan utvecklas. Så länge det funnits fristående skolor har debatten till mångt och mycket handlat om driftsformen. Vem äger, vem driver? Självklart skall fristående skolor och kommunala skolor ha likvärdiga förutsättningar. Självklart skall fristående skolor och kommunala skolor granskas lika ingående av ett nationellt fristående kvalitetsinstitut. Självklart skall fristående skolor och kommunala skolor ha likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Men för eleverna och föräldrarna är det viktiga att skolan är bra och trevlig och ger en god undervisning. För lärarna handlar det om att ha en bra arbetsplats de kan vara stolta över och känna arbetsglädje i. Alla skolor måste bli fria skolor. Alla skolor skall få samma förmånliga arbetsutrymme som friskolor, och besluten skall läggas hos skolans professionella - lärare och skolledare. Det föreligger ett behov av att öppna upp för entreprenadverksamhet inom skolområdet. Den snabba kunskapsutvecklingen och komplexiteten i skolans uppdrag innebär ökade svårigheter att tillgodose kraven påämneskompetens. Både reglerna för kommunala och fristående skolor måste ge skolorna ökade möjligheter att använda specifik kompetens, exempelvis genom undervisning på entreprenad. Det pedagogiska ledningsansvaret är dock alltid skolans. För fristående skolor saknas möjligheten att lägga ut viss undervisning på entreprenad. fattade glädjande nog beslut att utbildning på entreprenad bör tillåtas generellt både i och i gymnasieskolan. Ännu har regeringen dock inte hörsammat det beslutet, varför möjligheterna till entreprenader är oförändrade. Om alla elever och föräldrar skall kunna välja skola på lika villkor förutsätter detta att informationen om skolornas verksamhet, resultat, kvalitet och utveckling är offentlig och kontinuerlig och tillgänglig för alla föräldrar. Därför har vi även föreslagit inrättandet av ett nationellt kvalitetsinstitut med uppgift att löpande utvärdera skolan. Därför skall varje skola granskas vad gäller undervisningskvalitet och resultat med jämna mellanrum. Återkommande granskning skall ske minst . Alla rapporter skall vara offentliga och det bör ligga i institutets ansvar att aktivt informera om analyser och slutsatser. Dessa kommer att ha extra relevans i samband med det fria skolvalet och vara ett användbart verktyg i utvecklingen av skolan och dess kvalitet. Precis som med elevers prestationer är det av yttersta vikt att upptäcka om en skola är på väg i fel riktning. Med regelbundna granskningar och återkommande uppföljningar skall en skolas kvalitet aldrig kunna bli oacceptabelt låg utan hinna fångas upp . Brister skall påpekas tidigt för att kunna åtgärdas . Liksom friskolorna granskas och kan få svart på vitt vilka åtgärder som måste vidtas för att de skall komma upp till tillräcklig standard, måste även de kommunala skolorna återkommande få den assistansen i sitt utvecklingsarbete. Alla skolor skall behandlas lika. Av detta följer att staten skall godkänna alla skolor och också kunna dra in tillståndet - och rätten till bidrag - för skolor som inte uppfyller de grundläggande kvalitetskraven.