mot · GS02U302 · 2004-10-04 00:00:00 — Samarbeten kring vattenfrågan inom exempelvis AU bör uppmuntras i större utsträckning. Det är av högsta vikt att frågan om tillgång till rent dricksvatten får sin lösning. Detta gäller särskilt då man beaktar diskussionen kring att privatisera vatten med bl.a. hänvisning till GATS-avtalen. Särskilt viktigt då tillgången på vatten också måste ses ur ett folkhälsoperspektiv. Frågan om huruvida vatten ska skötas av det offentliga, eller om vattenförsörjningen ska privatiseras är mycket omdiskuterad. anser att försiktighetsprincipen måste gälla i hanteringen av vattenfrågan, så att människor inte står utan vatten om resurserna är så knappa att befolkningen inte kan betala för vattenleveranserna. Den lokala befolkningens demokratiska rättigheter och möjligheter att påverka beslut ska stärkas och respekteras för att förhindra att korrumperade makthavare med egna ekonomiska intressen styr vattenresursfrågan. Ett stort problem i är massflykten av högt utbildade människor till andra delar av världen. I många länder på kontinenten lämnar läkare, advokater, forskare, ingenjörer, ekonomer och andra högutbildade personer sina länder i uppgivenhet över den till synes hopplösa situationen. Det är ett stort problem att den bäst utbildade delen av befolkningen lämnar fattiga länder för en framtid i rikare delar av världen. Denna s.k. brain-drain orsakas inte bara av ekonomiska skäl utan kan även bero på politiskt förtryck och leda till utflytt till närliggande länder, såsom bl.a. i fallet . Internationellt utbyte är en utmärkt metod för att sprida kunskap och information, men det är viktigt att vinsterna av utbytet kommer alla till nytta. Det behövs därför riktlinjer och program inom utbildningssamarbetet för att locka utbildade medborgare att stanna eller återvända till sina hemländer. Bästa sättet att förhindra brain-drain-effekter är att demokratin och säkerheten stärks. Enligt , , insjuknar 500 miljoner människor i malaria , varav 2 miljoner med dödlig utgång. av dessa bor i söder om . Enligt bl.a. kommer de mediciner som man använder mot malaria att inte längre vara effektiva. Det är i som den svåraste formen av malarians fyra varianter finns. Det verkar som om världens regeringar har gett upp och att läkemedelsföretagen inte ser några vinster i att satsa på ett botemedel mot malaria. Vi vet att det finns stora möjligheter till vaccin och mediciner som kan bota malaria, men intresset bland läkemedelsbolagen att forska om utvecklingsländernas epidemier (däribland malaria) är litet. av nyuppfunna mediciner var direkt avsedda för tropiska sjukdomar. Detta är ohållbart. Mer satsningar måste tillföras till förmån för bot av svåra epidemiska sjukdomar i de fattiga länderna. Enligt är 29,4 miljoner av de hivsmittade från söder om , vilket gör regionen till den hårdast drabbade i världen. Tio miljoner människor mellan och nästan tre miljoner barn är hivsmittade i den här regionen. Hiv/aids orsakar död främst bland människor i produktiv ålder, vilket innebär att grundförutsättningen för tillväxt och utveckling i länderna drabbas. I en framgår det att av befolkningen i är hivpositiva, i , , , och i 21,3. Beräkningar visar att 26,6 miljoner vuxna och barn lever med hiv i söder om . smittades 3,2 miljoner av hiv. 2,3 miljoner människor har avlidit till följd av aids . Vid sidan av familjen är den värst drabbade samhällssektorn sjukvården. Rädsla för att ta hand om aids-sjuka sprider sig bland sjukvårdsanställda. Inom skolväsendet råder också en alarmerande kris då en stor del av lärarna beräknas dö i aids. I t.ex. avled 1300 lärare till följd av aids . Siffran är dubbelt så hög som året innan. Företagen kommer troligen att dra in på investeringar i de anställdas kompetens och investera i högteknologi istället för människor, som en konsekvens av merkostnader i spåren av epidemin. Hiv/aids är ett hot mot säkerheten och gjorde ett uttalande som understryker detta. Det är viktigt att ständigt arbeta för att bromsmediciner kommer även den värst drabbade kontinenten, , till del. Vi anser att Sida bör ställa som krav på sina samarbetsländer i att kunna uppvisa program för aidspreventionsarbete. Sida bör också förbättra sina konsekvensanalyser vad gäller hivspridning i de projekt man stöder i . Detta bör ske i kombination med det stöd för stärkande av flickors och kvinnors rättigheter som ska finnas i samtliga analyser och rapporter från Sida. I och - de två som lyckats hejda hiv-spridningen - har det mest effektiva redskapet visat sig vara stärkandet av kvinnors och flickors självbestämmande genom mikrokreditlån och andra inkomstgenererande insatser. Upp till tre miljoner människor i världen dör av tuberkulos och i smittas över en och en halv miljon människor . Tuberkulos är den sjukdom som dödar flest aidssjuka. Eftersom tuberkulos sprids genom luften är smittorisken hög. Obehandlad tuberkulos leder i hälften av fallen till att den drabbade dör efter smittotillfället. Behandling av tuberkulos måste genomföras och kräver att en effektiv och fungerande hälsovård existerar, liksom välutbildad personal och tillgång till mediciner för att minimera risken att bakterien utvecklar resistens mot existerande läkemedel. Enligt WHO är felaktig behandling värre än ingen behandling alls. I samtliga länder där tuberkulos finns har resistens mot flera mediciner observerats hos patienter. De specialmediciner som krävs för behandling i dessa fall är så dyra att utvecklingsländerna generellt och speciellt inte har råd att erbjuda behandling för denna form av tuberkulos. Desto mer glädjande är det då att notera det samarbete mellan WHO, och som ledde till att priset minskats för en av de viktigaste medicinerna som används för behandling av den multiresistenta formen av tuberkulos. Initiativet bör följas av fler liknande samarbeten. Tillgången till bromsmediciner för de omkring 30 miljoner hivsmittade som finns i är avgörande för att bryta den uppgivenhet som breder ut sig bland sjukvårdspersonal, skolpersonal och hela befolkningar och som bidrar till den flykt som sker av välutbildad arbetskraft till andra världsdelar. Tillgång till behandling ökar också sannolikheten för att människor frivilligt hivtestar sig, då man annars inte ser någon mening med att ta reda på om man har en sjukdom man ändå inte kan få hjälp för. Det främsta skälet för att säkra tillgång till behandling är dock att det bland hivsmittade människor är ca 5 miljoner som behöver omedelbar behandling för att inte dö. Den forskning som bedrivs för att finna nya mediciner mot sjukdomar som främst drabbar utvecklingsländerna är av obetydlig storlek till skillnad från den tid då västvärlden hade koloniala intressen i dessa länder. För flera svåra sjukdomar finns det läkemedel, men dessa håller på att försvinna på grund av kommersiella intressen. Många får förlita sig på veterinärforskning för att ta del av eventuella positiva sidoeffekter som kan komma människor till del. Av de tusentals nya läkemedel som kom ut var direkt avsedda för tropiska sjukdomar (2003). En faktor som dessutom försvårar tillgången till mediciner för de fattiga länderna är det s.k. (Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights) som fråntog de flesta utvecklingsländerna rätten att tillverka s.k. generiska (billigare kopior) mediciner. Rättigheten att tillverka kopiorna återtogs i viss mån genom ett nytt avtal i WTO (2003), men är medicinerna för dyra för att komma de allra fattigaste till del. Ett av de största hindren för en varaktig social och ekonomisk utveckling för länder är de många väpnade konflikter (mestadels inbördeskrig) som rasar på kontinenten. har mer än trettio krig härjat i . Konsekvenserna av konflikterna har allvarligt underminerat satsningar på att skapa en långvarig stabilitet, välstånd och fred för de afrikanska folken. Det har gjorts mycket för att hindra uppkomsten av konflikter, men också för att skapa fred i länder där konflikter redan har blossat upp. FN har tillsammans med afrikanska organisationer genomfört ett antal konfliktförebyggande, fredsskapande och fredsuppbyggande operationer. FN har även antagit en resolution som förbjuder all handel med diamanter, s.k. konfliktdiamanter, som kommer från krigsdrabbade områden, då dessa ofta används för att finansiera inköp av vapen. Bruket av legosoldater är utbrett och omfattande i södra . Under förevändning att vara ett säkerhetsföretag, ofta med öppen och legitim verksamhet som front, deltar anställda i pågående väpnade konflikter genom direkt deltagande och/eller genom att träna och utbilda väpnade styrkor. Den stora svårigheten är att "komma åt" dessa krigsmånglare och ställa dem till svars för krigsbrott, då de har kommit att stå utanför hela det regelverk som reglerar krigslagar och "code of conduct" under väpnade konflikter. Enligt påverkar väpnade konflikter livet för av befolkningen i söder om . Orsakerna är skilda, men bidrar gör fördomar och hat knutet till etniska och religiösa skillnader som utnyttjas av ledare för egen skull, missnöje med regeringar som uppfattas handla mot allmänhetens bästa, regeringar som uppfattas gynna en särskild grupp eller grupper i samhället och arbetslöshet som plötsligt förvandlar rekrytering till regeringstrupper eller andra väpnade grupper till ett sysselsättningsalternativ. blossade en konflikt upp mellan regionala rebellgrupper och regeringen i . Den regeringstrogna janjavidmilisen har därefter begått ohyggliga övergrepp på befolkning i i . Fler än 30 000 människor har dödats, över 1 miljon har drivits på flykt och 2 miljoner civila är i akut behov av mat och mediciner. Massvåldtäkter har satts i system. Närmare 200 000 människor lever just nu i flyktingläger i grannlandet , efter att ha tvingats lämna sina hem. En miljon människor lever i flykt inne i . och andra humanitära hjälporganisationer har bidragit med hjälpsändningar som mat, vatten, skydd och andra livsförnödenheter till över en miljon människor i det konfliktdrabbade Darfurområdet. kom FN med sin första vädjan om humanitärhjälp till och man räknar med att upp till 2,2 miljoner människor kommer att vara i behov av FN:s hjälp . Den sudanesiska regeringen måste göra allt som står i dess makt för att avväpna milisen och för att hjälpsändningarna verkligen ska nå fram till de nödlidande. Vid sidan om FN och den sudanesiska regeringen, sätts mycket hopp till Afrikanska unionen (AU) som planerar att sända 5.000 soldater till området. Konflikterna i har sin grund i oansvarigt ledarskap och koppling till fattigdom. Konflikterna har också sin bakgrund i den ojämna fördelningen av värdefulla naturtillgångar, vilka även missbrukas av den sida i konflikten som har kontroll över dem i form av exportinkomster m.m. vilket hjälper till att finansiera fortsatt krigföring. Demokratins stärkande på alla nivåer i samhället är viktig. De väpnade konflikterna förstör infrastruktur, ger människor psykiska och fysiska men, skapar fientlighet mellan olika etniska grupper i befolkningen och traumatiserar hela generationer av unga kvinnor och män. Konflikterna leder också till kapitalflykt, minskar inhemska och utländska investeringar i landet och avleder regeringens ekonomiska satsningar inom områden som leder till allmänhetens bästa - de går istället till militära utgifter. Konflikterna påverkar också det internationella biståndet, som istället för att gå till projekt för långsiktig utveckling går till katastrofhjälp. I konflikternas skugga finns ett stort antal flyktingar som lever i flyktingläger, slumområden och s.k. omflyttningsläger. Många flyktingar saknar rättigheter och medborgarskap på de platser de har flytt eller förflyttats till. Rörelsefrihet och arbetstillstånd begränsas, vilket skapar beroende av internationella givare och leder till oerhörda svårigheter att ändra sina liv. Det finns siffror på att upp till 100 miljoner människor i lever utan laglig status p.g.a. politiska och väpnade konflikter och av ekonomiska skäl. Oavsett de exakta siffrorna är det klart att det inte har funnits så många flyktingar i sedan tiden för slavhandeln. Medlemsländerna i AU har beslutat om en konvention som skyddar flyktingar och asylsökande. Regeringarna får inte driva sina befolkningar på flykt och bör betrakta flyktingarna som en tillgång med samma rättigheter som övriga befolkningen. Stor försiktighet bör iakttas vad gäller handel och investeringar generellt med länder som härjas av konflikter. Exempel på detta är där försäljning av olja försåg regeringsstyrkorna med fortsatt finansiering av krigsmateriel. På liknande sätt har diamantexporten delvis haft betydelse för väpnade grupper i och oljeförsäljningen i tillåtit regeringen i att fortsätta sina bombningar mot södra delen av landets civilbefolkning. Här har omvärlden ett stort ansvar för att åtminstone dämpa effekterna av de många konflikter som finns. Etiska bedömningar av handelsavtal med länder i krig bör avgöra samarbetets vara eller icke vara. Den på många håll växande kriminaliteten är ett problem som inte kan ignoreras. Civilbefolkningens säkerhet måste kunna garanteras av varje regering som strävar efter att bli respekterad. Om denna grundförutsättning för ett fungerande samhälle inte kan uppfyllas riskeras övriga strävanden efter exempelvis ekonomisk och social utveckling att stjälpas. Brist på säkerhet kopplat med den alltför utbredda korruptionen - ofta på beslutsfattarnivå - gör att förutsättningarna för en process mot demokratisk samhällsstyrning inkluderande fattigdomsbekämpning samt ekonomisk och social utveckling är närmast obefintliga. I länder där polisen på olika sätt deltar i kriminell verksamhet finns inget skydd för enskilda medborgare. Den osäkerhet som detta skapar är ytterligare en orsak till att de som har möjlighet att lämna landet gör det, och följden blir en "brain drain", som är så fatal för länderna i . Kriminaliteten hotar att rasera den ekonomi som finns genom att näringsidkare helt enkelt inte vågar stanna kvar. Människor går inte ut efter mörkrets inbrott och man lever allt mer som isolerade öar i sina hem. Kriminaliteten springer ur de enorma klyftorna mellan rika och fattiga som i de flesta är mycket påtaglig. Situationen skärps ytterligare då människor vet att många av de enorma rikedomar som ett fåtal sitter på, inte sällan tillkommit genom missbruk av allmänna medel. Korruption och mutor är i många länder mer regel än undantag och hotar allvarligt all ekonomisk utveckling. Brotts- och korruptionsbekämpning måste vara ett prioriterat område för länderna, liksom ett fungerande rättssystem - allt för att utrota fattigdomen och bidra till demokratiska strukturer. Trots alla dystra prognoser går det att skönja en viss positiv utveckling på ett antal håll i . Strävanden för att förbättra den politiska situationen görs i många . Demokratiska val har hållits i flera länder och det civila samhället har växt sig starkare och agerar med allt större självförtroende. MR-organisationer, kvinnorörelser, bonderörelser, fackföreningar, kyrkor och andra religiösa grupper trycker på underifrån och sätter press på de afrikanska regeringarna att reformera sina författningar, öka utrymmet för politisk verksamhet och att tillåta yttrande- och föreningsfriheten. Bildandet av AU är ett tecken på att det också finns en vilja bland afrikanska politiker till en demokratisk utveckling. Genom att uppmuntra politisk pluralism, fria och rättvisa val, civil kontroll av militären, en framgångsrik privat sektor och skydd av fackföreningar och andra civila samhällsgrupper, försöker många afrikanska ledare att inge hopp och erbjuda möjligheter för den afrikanska befolkningen. Ett exempel är utvecklingen i som är gynnsam. Stödet till samtliga kenyanska partier, genom samarbete mellan svenska kristdemokrater och demokratiska institut i , med villkor om ökat väljaransvar och bättre ömsesidig förståelse, har bidragit till enighet mellan oppositionspartierna och ett regimskifte som redan satt positiva spår i landet. I , , , , och ökade antalet barn i med mellan . En politisk enighet råder om att utbildning är en lönsam investering. Det finns inte något skäl till att man inte skulle kunna genomföra grundläggande utbildning för alla i hela regionen. Det kräver inte någon teknologisk revolution utan bara politisk vilja och utvecklingen av en fungerande administration. En annan framgångshistoria är den förhoppningsvis snara utrotningen av sjukdomen polio som framförallt drabbar barn. Bekämpningen av polio tros vara ett av de få uppsatta millenniemål som verkligen uppnåtts. I har man startat en vaccinationskampanj som en gång för alla ska få bukt med sjukdomen och 60 miljoner afrikanska barn ska vaccineras på initiativ av bl.a. WHO, och andra aktörer utanför FN-systemet. 1990 rapporterades 250 000 personer lida av polio - var den siffran nere på 3000 rapporterade fall. är dessvärre demokratin svag i många länder vilket bland annat visar sig i form av lågt valdeltagande - särskilt vid lokala val. Dock är det viktigt att komma ihåg att genomförandet av demokratiska val i många fall är tecken på början på en demokratiseringsprocess - och inte slutförandet av den. Många fastslår att demokrati är minst lika viktigt för mänsklig utveckling som ekonomi. För att bekämpa fattigdom krävs inte bara ekonomisk tillväxt utan också utvecklingen av demokratisk makt. Demokratiseringen i utvecklingsländerna inleddes i av massfattigdom och omfattande sociala och ekonomiska spänningar och flera länder som började demokratiseras efter 1980 har därefter återgått till mer auktoritärt styre (som t.ex. i ). Många stater har stannat upp någonstans mellan demokrati och diktatur och präglas av begränsad politisk frihet och en politik som fungerar dåligt. I svenskt och internationellt demokratibistånd har man främst fokuserat på stärkande av det civila samhället. Ett starkt civilsamhälle utgör en viktig kraft för att driva utvecklingen, politiskt och socialt, framåt i ett land och bevaka de rättigheter medborgarna skall fååtnjuta. Ökad medvetenhet hos civilsamhället ökar möjligheterna att påverka landets beslutsfattare, så att de verkligen uppfyller de löften som givits. Det är självklart viktigt att demokratibiståndet inriktas på civilsamhället för att detta skall ställa rättmätiga krav på staten, men måste man stärka partiväsendet, de statliga institutionerna, rättsväsendet och andra viktiga delar i en modern demokrati. I uppbyggnaden av ett demokratiskt samhälle behövs demokratiska beslutsfattare och demokratiska politiska partier. De svenska riksdagspartierna har haft möjlighet att kanalisera biståndsmedel till systerpartier i utvecklingsländer i avsikt att främja och stärka demokratin. Vi är mycket positiva till att det s.k. partinära biståndet permanentats och vi anser att anslaget för denna form av bistånd bör öka. Att bygga en demokrati med ett flerpartisystem kräver politiska erfarenheter och kompetens från traditionella och stabila demokratier. Det är även viktigt att det partinära biståndet samordnas med det övriga demokratibiståndet, för att mera samordnat stödja demokratiutvecklingen i mottagarländerna. De partinära organisationerna kan med fördel engageras och inbjudas i strategiarbetet inom demokratibiståndet. Det är även viktigt att samordning sker med andra internationella aktörer såsom , , nationella stiftelser, demokratiinstitut och andra organisationer som verkar för demokratisering och flerpartisystem i utvecklingsländer. Ett av de viktigaste ändamålen för en väl fungerande demokrati är att skapa kanaler mellan medborgare och de politiska institutionerna. Detta riskerar att misslyckas om det inte finns ett fungerande partiväsende. I takt med att det civila samhället på många ställen nu har stärkts måste beslutsfattarna och de formella institutionerna stärkas för att rörelsen mot ett alltmer demokratiskt samhälle ska kunna hållas igång. Etniciteten har också en framträdande roll i flera länder. I exempelvis visade detta sig i form av partier vars väljarbas togs från den etniska grupp som partiledaren eller majoriteten av partiet tillhör. Finansiering är ett annat problem som partierna brottas med. Då staten inte tillhandahåller bidrag får man använda sin fantasi och exempelvis starta frivilligorganisationer för att komma i åtnjutande av annat stöd eller söka finansiering hos företag, vilket ofta leder till korruption och nepotism och i förlängningen till korrupta ministerier. Partier och frivilligorganisationer bör uppmuntras till att föra en kontinuerlig dialog. 16Kvinnor och barn - framtid Brott mot kvinnors rättigheter begås i , däribland kvinnlig könsstympning, tvångsäktenskap, våld i hemmet och våldtäkt. Övergreppen består av och är ett resultat av kvinnors sociala och ekonomiska ojämlikhet, avsaknad av utbildning, ekonomiska resurser och tillgång till hälsovård. Men även här finns det visst hopp om en mer positiv utveckling . Afrikanska unionen (AU) antog ett protokoll om kvinnors rättigheter. Det är ett viktigt steg framåt för att förbättra afrikanska kvinnors situation. De afrikanska regeringarna åtar sig i och med protokollet att eliminera all form av diskriminering och allt våld mot kvinnor i , samt att arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män. 16.2Bistånd riktat till kvinnor I framförallt söder om är det främst kvinnor som producerar mat. Ändåär kvinnor den del av befolkningen som har minst tillgång till mark. Nödvändiga jordbruksreformer måste därför genomföras som ger kvinnor en mer säker tillgång till mark. Kvinnor saknar allt som oftast också ekonomiska tillgångar, egendom, utbildning, sjukvård och är utsatta för våld och diskriminering på grund av sitt kön. För att effektivisera fattigdomsbekämpningen krävs det därför att ökade insatser riktas mot kvinnor och barn. Undersökningar pekar på att sådant riktat bistånd dessutom ger bättre samhällsekonomiska resultat än övrigt bistånd. Biståndet gagnar i allmänhet även familjens barn och hushåll och effekterna blir därmed större. Projekt för att förbättra tillgången till hushållsvatten är mer framgångsrika om kvinnor är involverade i planering och genomförande. Kvinnor i utvecklingsländerna måste också fåökat självbestämmande. Exempelvis rätten till sin egen kropp och sexualitet och rätten att utbilda sig. Jämställdhetsfrågor är således av avgörande betydelse för att uppnå effektiv och hållbar utveckling i såväl som i andra utvecklingsländer. Fattigdom och krig slår alltid hårdast mot barnen. Det är barn som främst insjuknar i malaria och dör av sjukdomen. Det är barnen som dör i barnsjukdomar, diarréer och stelkramp som en följd av undernäring och nedsatt motståndskraft. avled mer än 10 miljoner barn i sjukdomar som hade kunnat förhindras genom vaccination och förebyggande behandling. I kan av barnadödligheten under tillskrivas hiv/aids. Minornas främsta offer är också barn som inte tänker på att hålla sig till anvisade minröjda stigar och vägar. Nyckeln till en god utveckling för barn är grundläggande hälso- och sjukvård och en grundutbildning för barnen. Dessa rättigheter måste tillgodoses. Fattigdom, inbördeskrig, familjeproblem, hiv/aids och föräldralöshet har tvingat alltför många barn till ett liv på gatan. Barn som lever på gatan är utlämnade och sårbara och far illa. För flickor som lever på gatan är riskerna mycket stora att utnyttjas sexuellt eller hamnar i prostitution. I återfinns en tredjedel av alla barnsoldater. 120.000 barn strider för olika rebellrörelser och regeringsstyrkor främst i , , , , , och . Barnen utsätts för och tvingas bli redskap för utförande av ofattbart våld, död, stympningar, sexuella övergrepp, psykisk och fysisk terror. Barn tvingas till lojalitet, ibland med hjälp av droger, och kan på grund av sin psykiska och fysiska omognad lätt manipuleras till deltagande i våld som de inte kan ta in eller förstå. Små flickor ges som "fruar" till rebelledare och soldater.