mot · GS02Fi258 · 2004-10-04 00:00:00 — De principiella motiven för den kommunala avgiften är att den kommunala avgiften ska bidra till att täcka fastighetsrelaterade kommunala kostnader för: 1) Gator, vägar och parkering, 2) räddningstjänst samt 3) fysisk och teknisk planering och bostadsförbättring. Detta skulle ge kommunerna en stabil avgiftsbas, som garanterar fastighetsägarna samhällstjänster. Detta skulle ansvarsfullt omvandla en illegitim statlig löpande fastighetsbeskattning på en fiktiv inkomst till en avgift på långt lägre nivå för fastighetsrelaterad service. Vi vill att ska utvecklas som ett demokratiskt välfärdssamhälle. Vi är inte nöjda med dagens situation utan vill bidra till en utveckling där trygghet på allvar förenas med frihet. Medborgaren ska känna sig trygg när man själv eller någon närstående drabbas av sjukdom, arbetslöshet eller på annat sätt känner sig utsatt och i behov av stöd. Det krävs en politik som ger större utrymme för den enskilda människan, hennes familj och de andra gemenskaper där hon ingår. måste stödet till de medborgare som är socialt och ekonomiskt utsatta förbättras. Behoven av att ge stöd åt familjerna har knappast varit så stora som . Barnfamiljerna lever i en utsatt situation. Många har svårt att få budgeten att gå ihop, både när det gäller timmar och kronor. De som är särskilt drabbade är barnfamiljer med ensamstående mamma och barnfamiljer med utlandsfödd förälder. Det gäller här att skapa möjlighet i barnomsorgen, så att den kan anpassas till olika familjers olika behov och val. Barngrupperna har blivit allt större inom barnomsorgen. Vi vet att detta inte är bra för barnen. En annan grupp som drabbats är de vårdbehövande äldre. Vi ser stora behov inom den kommunala sektorn som inte är tillgodosedda. anser att förändringar krävs för att ge kommunsektorn stabila ekonomiska villkor som säkerställer välfärdstjänster av bästa kvalitet och effektivitet. 14Mångfald inom vård och omsorg med solidarisk finansiering Vår grundläggande uppfattning är att sjukvården ska finansieras solidariskt. Hälso- och sjukvården ska vara behovsstyrd, och patienterna måste ges större inflytande i bedömningen av vårdbehoven. En hälso- och sjukvård byggd på människovärdes- och behovsprincipen kräver prioriteringar. Med detta följer en avgränsning mot de åtaganden som inte bör omfattas av en solidarisk finansiering. Sådana insatser kan lösas genom olika privata försäkringslösningar. Hälso- och sjukvården står inför stora utmaningar. Livslängden i ökar och de tekniska och medicinska landvinningarna skapar alltfler möjligheter, som befolkningens förväntningar och krav på hälso- och sjukvården ökar. Detta leder till ökade resursbehov inom hälso- och sjukvården. Till detta kommer den nu etablerade kunskapen om tandhälsans stora betydelse för kroppslig hälsa i övrigt och för det psykiska och sociala välbefinnandet. Det riktiga i vårt krav att successivt integrera tandvårdens avgiftssystem med sjukvårdens blir alltmer uppenbart. Vi föreslår, som ett första litet steg på denna väg, att kirurgisk behandling av parodontit (tandlossningssjukdomar) ska placeras in under högkostnadsskyddet och bli en del av hälso- och sjukvårdens avgiftssystem. sätt att organisera hälso- och sjukvården är bland de mest enhetliga bland jämförbara länder. Privata vårdgivare med offentlig finansiering har blivit vanligare, men når på de flesta områden inte högre andel än några procent. Trots många diskussioner och utredningar som syftar till förnyelse av hälso- och sjukvårdens organisation har inga större förändringar skett . Inom primärvården har dock viss öppenhet visats. anser att de regelverk och institutioner som vården styrs av måste vara öppna nog att släppa fram förnyelse och effektivitet. Socialdemokraternas fördomar kring att någon annan än kommuner och landsting inte kan utföra välfärdstjänster är skadliga. med ideell grund, personalkooperativ och vinstdrivande privata företag kan tillföra såväl ekonomisk som ideell nytta. En vård och omsorg som inte tvekar att utnyttja flera olika utförare har bäst förutsättningar att välkomna och underlätta förnyelse och förändring. För är patientens behov av trygghet och valfrihet i fokus oavsett driftformen. För att stödja en utveckling av mångfald måste förändringar av regelverk och lagstiftning genomföras. Lagen (1992:1528) om offentlig upphandling är t.ex. dåligt anpassad för upphandling av hälso- och sjukvårdstjänster. Direktupphandling kan endast ske i utomordentligt begränsad omfattning, vilket kan försvåra för kommun och landsting/region att inledningsvis stödja avknoppade verksamheter. Trots att lagen inte säger något om avtalstider, rekommenderar tillsynsmyndigheten () ofta alltför korta avtal med privata vårdgivare, vilket försvårar för patienter att få en långvarig relation till sin vårdgivare eller att ge vårdgivaren rimliga avskrivningstider för de stora investeringar som behövs för en vårdinrättning. Det finns anledning att peka på de speciella förutsättningar som gäller för vissa sektorer i svensk hälso- och sjukvård. Den högspecialiserade vården med mycket stora upptagningsområden, liksom delar av utbildningen, måste ha ett särskilt långsiktigt perspektiv för sin verksamhet. Det gäller att både finansiera verksamhetens utveckling och att garantera kompetensutveckling under stabila villkor. finns överenskommelser mellan staten, landstingen och universitet och högskolor som ger sådana villkor som vill värna om. 15.1Satsningen på den psykiatriska vården Regeringens psykiatrisamordnare har gjort en genomgång av situationen inom den psykiatriska vården samt föreslagit statliga resurstillskott. Psykiatrisamordnaren har föreslagit att staten () tillskjuter till psykiatri, ett tillskott som sedan successivt ökas två och år tre för att uppnå en extra nivåhöjande statlig satsning om ca . delar i allt väsentligt psykiatrisamordnarens bild av läget inom svensk psykiatri. Även förslagen till resurstillskott synes i huvudsak vara väl anpassade till de akuta och långsiktiga behov som finns. avsätter mer än regeringen för 2005-2007 till den psykiatriska vården och omsorgen. De föreslagna resurstillskotten ligger därmed betydligt närmare psykiatrisamordnarens bedömning av de akuta behoven inom psykiatrin. resurstillskott skapar förutsättningar för att kvaliteten på den psykiatriska vården och omsorgen ska nå upp till en anständig nivå . satsning på den psykiatriska vården sker under utgiftsområde 9. 15.2En nationell vårdgaranti - värd namnet I årets budgetproposition avsätter regeringen medel till en nationell vårdgaranti . Regeringen har dock inte preciserat innehållet i den vårdgaranti man föreslår. Risken är stor att regeringens förslag till nationell vårdgaranti blir en misslyckad reform som förleder patienterna att tro att vårdköerna snart är borta. , presenterade ett gemensamt förslag till nationell vårdgaranti som preciserar hur reformen ska införas och vilka krav som vårdtagarna kan ställa på vårdgarantin. Förslaget till nationell vårdgaranti slår fast att: kontakt ska garanteras med vårdcentral/primärvården som kontakten tas, besök hos distrikts- eller husläkare ska ske senast efter det att kontakten tagits, då vårdgarantin är fullt genomförd , besök hos annan specialist ska ske , behandling ska ske efter det att beslut om sådan fattats. Den nationella vårdgarantin omfattande alla medicinskt motiverade diagnoser skall vara fullt genomförd inom tvåår. De långa köerna, bristen på personal på många håll och den tid det tar för att genomföra nödvändiga förändringar både vad avser organisation och arbetsformer gör att vårdgarantin byggs ut i två steg. I det första steget ingår de diagnoser och behandlingar som omfattades av den nationella vårdgaranti som den borgerliga regeringen införde 1991-1994, samt ytterligare ett 10-tal behandlingar främst för barn och äldre. satsning på en nationell vårdgaranti sker under utgiftsområde 9 och därför omfördelas pengar från anslag 25:1 Kommunalekonomisk utjämning till utgiftsområde 9. Hos många föräldrar finns en stark vilja att få ta del av det offentliga stödet till barnomsorg för att själv ta hand om barnen när de är små eller finna lösningar utanför det kommunala systemet. I flera kommuner har folkomröstningar genomförts som klart visar detta. I några kommuner finns även en stark politisk vilja att tillmötesgå föräldrarnas önskemål, men detta omöjliggörs av den socialdemokratiska regeringen som vägrar ändra nuvarande lagstiftning. Det formella hindret är kommunallagens generella förbud mot att ge bidrag till enskild. Detta hinder bör skyndsamt undanröjas när det gäller barnomsorg. Ansvaret för att erbjuda barnomsorgsalternativ ligger på kommunerna från det att barnet fyller . Men detta ansvar gäller enligt skollagen enbart "i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov". Denna princip bör därför utökas till att för barn i förskoleåldern också gälla med hänsyn till föräldrarnas önskemål om att själva ta hand om sina barn. Det är viktigt att den nivå som finansierar och ansvarar för en verksamhet också kan fatta beslut om hur den ska utformas. Så stärks den lokala demokratin. Kommunerna bör självklart beakta föräldrars önskemål. Möjligheten för kommunerna att införa det så kallade kommunala vårdnadsbidraget bör gälla för barn vars föräldrars föräldrapenning- och barndagar tagit slut. Totalt skall dock undantas från denna regel och får sparas för att användas senare under barnets uppväxt. På detta sätt uppnås en flytande gräns för varje barn för när kommunen kan ge bidrag direkt till föräldrarna. Kommunerna ska ha frihet att utforma stödet. anser att det bör uppgå till av den genomsnittliga nettokostnaden för en plats i den kommunala barnomsorgen. Detta motsvarar genomsnittligt sett barndagarnas "normala" nivå, dvs. Stödet ska vara pensionsgrundande inkomst och vara skattepliktigt. I syfte att reducera oönskade marginal- och tröskeleffekter bör stödet räknas med som inkomst vid beräkning av eventuellt bostadsbidrag. Den samlade ekonomiska effekten för kommunerna av ett införande av barndagar och en skyldighet att erbjuda föräldrar kommunala vårdnadsbidrag bedömer vi som positiv. Barndagarna kommer att minska trycket på den kommunala barnomsorgen och med stor sannolikhet även de kommunala vårdnadsbidragen, om man ser till de önskemål småbarnsföräldrar ger uttryck för. I vissa kommuner kan de dock (allt annat lika) leda till en initial merkostnad för dem som ändå skulle ha avstått från den kommunala barnomsorgen. Därför avsätter vi och för att underlätta införandet av kommunalt vårdnadsbidrag. Dessa medel fördelas via anslag 48:1 Kommunalekonomisk utjämning. Totalkostnaden beror förstås även på vilka stödnivåer kommunerna väljer. Sammantaget kommer förutsättningarna för en förbättrad kvalitet i den kommunala barnomsorgen att öka jämfört med om ingen reform genomförs. 15.4Maxtaxan i barnomsorgen leder till större barngrupper styr staten över två av kommunernas viktigaste taxor för att finansiera verksamhet. Det är de statligt beslutade maxtaxorna inom förskolan och äldreomsorgen. Dessa områden motsvarar av kommunernas avgiftsfinansierade verksamheter. Att staten på detta sätt går in och detaljstyr verksamhet är i sig en inskränkning av det kommunala självstyret. Barnens vistelsetider på förskolan har efter förskolereformen ökat med cirka , enligt . Denna utveckling finner mycket oroande. Det borde vara barnen som får den första arbetstidsförkortningen. Äldreomsorgens maxtaxa visar bättre utfall och är förhoppningsvis finansierad. För att minska de negativa effekterna av maxtaxan anser att kommunerna ska åläggas att utforma och införa deltidstaxa i minst tre nivåer under taket i maxtaxan. Den som nyttjar den offentligt finansierade barnomsorgen mindre ska inte betala lika mycket som den som nyttjar den i större utsträckning. För att finansiera denna reform tillförs "48:1 Kommunalekonomisk utjämning" . , , , LO m fl.