mot · GS02L295 · 2004-10-01 00:00:00 — Den liberala visionen om sexuellt likaberättigande bygger på att kärlek och sexualitet mellan människor inte kan mätas och vägas av någon annan. Den skall mötas med samma respekt oavsett om det gäller kärlek mellan människor av samma kön eller mellan människor av olika kön. Människors egen könsidentitet måste också respekteras och accepteras. Mot den liberala samhällsvisionen står kollektivismen i dess olika tappningar, av såväl konservativt som socialistiskt slag. Både konservatismen och socialismen utgår ytterst från att individens intressen är underordnade kollektivets - må detta sedan vara statens, klassens, traditionens eller familjens. I denna motion lägger liberalerna fram ett antal förslag för att förbättra homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation. Människor måste ges samma möjlighet att forma sina liv oavsett könet på den de älskar och oavsett den egna könsidentiteten. Det behövs en liberal motkraft mot likgiltighet, fördomar, moralism och intolerans. Följande områden lyfter vi fram som särskilt betydelsefulla: Likhet inför lagen. Avskaffa partnerskapslagen och inför en gemensam äktenskapsbalk. Alla par ska ha rätt att ingåäktenskap inför civil myndighet, och trossamfunden ska liksom ha möjlighet men inte skyldighet att förrätta en vigsel. Avskaffa dagens förbud mot assisterad befruktning för kvinnor som lever med kvinnor. Lika villkor i samhället. Förbättra skolans undervisning om sex och samlevnad. Öka kunskaperna inom bl.a. skola, hälso- och sjukvård, äldreomsorg och socialtjänst om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation. Stärk diskrimineringsskyddet i både grundlag och allmän lag. Öka rättsväsendets kunskaper om hatbrott som begås för att kränka personer på grund av deras sexuella läggning eller könsidentitet. Uppmärksamma partnervåld i samkönade relationer. Liksom det redan finns mot rasism och förtryck av kvinnor behövs en mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. bör vara pådrivande för att arbetet mot diskriminering inom EU också innefattar diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Bevaka homosexuellas, bisexuellas och transpersoners mänskliga rättigheter i EU:s kandidatländer och i de länder som får bistånd av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en gemensam äktenskapsbalk för alla par oavsett sexuell läggning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av lagen om registrerat partnerskap. begär att regeringen före utgången av innevarande lägger fram förslag med de av beställda följdändringarna till sambolagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av förbudet mot assisterad befruktning för kvinnor i samkönade relationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kunskapen om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation hos nyckelgrupper inom den offentliga sektorn.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en kartläggning av bemötandet inom bl.a. psykiatrin, öppenvården och rättsväsendet med avseende på sexuell läggning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om diskriminering av försvarspersonal vid internationella uppdrag.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skolundervisningen om sexualitet, samlevnad och relationer.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om högskoleutbildningen för vissa yrken.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till frivilligorganisationer för homosexuella, bisexuella och transpersoner.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av vårdresurserna för transsexuella.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringsformens målsättningsparagraf i 1 kap. 2 §.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bestämmelsen i regeringsformens 2 kap. 15 § om diskriminerande lagstiftning.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tryckfrihetsförordningens och bestämmelser om hets mot folkgrupp.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade kunskaper inom rättsväsendet om brott mot homosexuella, bisexuella och transpersoner.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om polisens information till brottsoffer som utsätts för hatbrott på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av tillämpningen av den särskilda åtalsregeln gällande ärekränkningsbrott med hatmotiv.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser mot hedersrelaterade brott riktade mot homosexuella, bisexuella och transpersoner.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade kunskaper om våld mot närstående i samkönade relationer.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fri rörlighet för EU-medborgare.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s skyddsgrundsdirektiv.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter i EU:s kandidatländer och ansökarländer.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s insatser mot diskriminering.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om diskriminerande bestämmelser för personal inom EU:s olika organ samt andra organisationer på europeisk eller global nivå.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbete i och tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett tilläggsprotokoll till Genèvekonventionen.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den svenska lagstiftningen rörande förföljda homosexuella, bisexuella och transpersoner.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kunskapen om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation i de länder människor flyr från.7 1Yrkandena 5, 6, 10 och 11 hänvisade till SoU. 2Yrkande 7 hänvisat till FöU. 3Yrkandena 8 och 9 hänvisade till UbU. 4Yrkandena 12-14 hänvisade till KU. 5Yrkandena 15-19 hänvisade till JuU. 6Yrkandena 20 och 23-26 hänvisade till UU. 7Yrkandena 21, 22 och 27-29 hänvisade till SfU. 2 Likhet inför lagen 2.1 Avskaffa partnerskapslagen - inför äktenskap för alla Lagen om registrerat partnerskap infördes med stöd av liberalerna. Efter förra årets reform av adoptionsreglerna finns inga skillnader inom mellan de juridiska effekterna av äktenskap och partnerskap. I och har äktenskapslagstiftningen öppnats även för samkönade par, och motsvarande reform har aviserats av regeringen i . Partnerskapslagen var ett stort steg , men den är juridiskt sett en återvändsgränd eftersom den bibehåller en grundläggande uppdelning mellan lagar för heterosexuella och lagar för homosexuella. anser därför att bör breddas till att omfatta alla par, både homo- och heterosexuella. Trossamfunden ska, liksom , ha valfrihet att avgöra vilka vigslar man vill förrätta. Vi välkomnar beslut om att begära en parlamentarisk utredning om äktenskap för samkönade par, ett beslut som för oss är första steget mot en lagreform. I juridisk mening innebär äktenskapet ett lagpaket om t.ex. arv, försörjningsplikt, namnskick, skatt och socialförsäkringar, det vill säga många av de frågor som dyker upp i ett parförhållande. Att neka samkönade par möjligheten till detta lagpaket kan bara försvaras om homosexuella och heterosexuella förhållanden såg helt olika ut. Såär det inte. Kärleken är likadan oavsett könet på den person den riktar sig till. Den känslomässiga och ekonomiska sammanflätning som finns i en parrelation är likadan oavsett om parterna råkar vara homo-, bi- eller heterosexuella. Man kan då invända att partnerskapslag ger samkönade par tillgång till så gott som alla av äktenskapets effekter. Det argumentet är dock inte hållbart. Partnerskapslagen är och förblir en särlagstiftning, och särlagstiftningar utan objektiva skäl kan inte försvaras, lika lite som det vore rimligt att ha en äktenskapslag för gotlänningar och en för fastlandsbor även om lagarna vore lika till innehållet. Den enda objektiva skillnaden mellan samkönade och olikkönade par är att två personer av samma kön aldrig kan skaffa barn tillsammans på biologiskt vis. Men i debatten är det bara gentemot homosexuella som denna begränsning används som förevändning för att förbjuda äktenskap - aldrig gentemot ett heterosexuellt par som av olika skäl inte kan bli föräldrar. Och dessutom: många homo- och bisexuella har barn. Ytterst handlar därför dagens förbud mot samkönade äktenskap inte om juridik eller föräldrafrågor, utan om samhällets syn på kärlek mellan personer av samma kön. Den som påstår att lagen inte har färgats av äldre tiders syn på homosexuell samlevnad tar på sig en omöjlig uppgift. Men äktenskapsbegreppet förändras med sin tid. I debatten har det hävdats att en könsneutral äktenskapsbalk skulle innebära en styrning av trossamfundens inre liv. Äktenskapets religiösa innebörd kan dock inte - och ska inte - vara åtkomlig för politiska beslut. Trossamfunden är fria att själva avgöra sin äktenskapssyn, och exempelvis i synen på skilsmässor finns det stora skillnader mellan den tillåtande lagstiftningen och många samfunds restriktiva hållning till att förrätta vigslar mellan frånskilda. Det nuvarande systemet innebär att trossamfunden har vigselrätt, men inte vigseltvång. Detta system har fungerat väl och bör enligt vår mening behållas. Så länge staten beviljar vigselrätt åt ett visst trossamfund bör därför samfundens företrädare kunna utöva denna rätt utifrån sin religiösa äktenskapssyn, och är bestämt emot varje slags lagstiftning som skulle innebära att fristående organisationer som t.ex. trossamfund åläggs ett tvång att viga enskilda par. Däremot ska det enskilda paret alltid kunna gifta sig inför en civil myndighet. För att skapa likhet inför lagen är det alltså angeläget att alla par, oavsett personernas kön, tillåts ingåäktenskap. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Dagens system med en äktenskapslag för heterosexuella par och en partnerskapslag för samkönade par skapar olikheter på en rad områden. har pekat på dessa brister, bland annat partnerskapslagens så kallade anknytningskrav som innebär att det ställs hårdare krav på anknytning till för personer som vill ingå partnerskap än på personer som vill gifta sig. Partnerskapslagens så kallade anknytningskrav bör alltså tas bort. anser också att uppdragen som förrättare av borgerlig vigsel och förrättare av partnerskapsregistrering bör sammanföras till ett samlat uppdrag. Vidare bör de trossamfund som önskar få behörighet att förrätta partnerskap beviljas denna rätt enligt samma villkor som gäller för behörighet att förrätta vigslar. En internationellt privaträttslig konvention om partnerskap behövs, och regeringen behöver intensifiera sitt arbete för att se till att så många som möjligt av de ambassader som erbjuder vigselförrättning också ges klartecken av sina respektive värdländer för att genomföra partnerskapsceremonier. Den nordiska familjerättsliga konventionen om äktenskap, adoption och förmynderskap behöver utvidgas till att också omfatta partnerskap. Större delen av dessa problem skulle enkelt undanröjas om blev gemensam för alla par. Med en sådan lösning försvinner också behovet av en särskild lag om registrerat partnerskap. I samband med införandet av en gemensam äktenskapsbalk bör därför partnerskapslagen avskaffas, och redan ingångna partnerskap bör genom en övergångsbestämmelse övergå till äktenskap. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En gemensam sambolag för alla par har införts , men regeringen har underlåtit att lägga fram förslag till följdändringar så att det tydliggörs även i andra delar av lagstiftningen att sambopar ska behandlas lika. Efter ett initiativ från gav ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med förslag till lagändringar som en följd av den nya sambolagen. Regeringen har dock nonchalerat entydiga beställning, vilket leder till att risken för felaktiga myndighetsbeslut till följd av en språkligt sett diskriminerande lagstiftning kvarstår. Denna slappa hantering av riksdagsbeslut är oacceptabel, och bör därför begära att regeringen återkommer med erforderliga lagförslag före utgången av innevarande . 2.2 Assisterad befruktning för kvinnor i samkönade relationer Många homo- och bisexuella har barn. Dessa barn kommer ofta från heterosexuella förhållanden, men det blir också vanligare att homo- och bisexuella skaffar sig barn genom insemination. Enligt svensk lag är insemination på klinik enbart tillåten för den kvinna som är gift eller lever i äktenskapsliknande förhållande med en man. Insemination för kvinnor som lever med andra kvinnor är inte tillåten i , men däremot i flera andra västländer. sker alltså en särbehandling i lagstiftningen utifrån sexuell läggning. En sådan särbehandling kan endast försvaras om det finns sakliga och objektiva skäl. Lagstiftningen om assisterad befruktning måste därtill utgå från barnets bästa. Den svenska och internationella forskningen om barn i samkönade familjer handlar huvudsakligen om barn som tillkommit genom assisterad befruktning. I forskningen framkommer att dessa barns uppväxtsituation, identitetsutveckling, föräldrarelationer och kamratsituation inte på något systematiskt sätt skiljer sig från andra barns. Ur barnperspektivet finns alltså ingen anledning att behålla en särbehandling av samkönade par. På samma sätt som likabehandling i adoptionslagstiftningen infördes , en reform som liberalerna medverkade till, bör därför en lagreform ske också vad gäller assisterad befruktning. I utredningen i homosexuella familjer (2001:10) föreslogs att kvinnor i samkönade relationer skulle få tillgång till assisterad befruktning på samma villkor som kvinnor i olikkönade relationer. Efter kritik mot utredningens förslag till lagteknisk lösning har därefter utarbetat promemorian Föräldraskap vid assisterad befruktning för homosexuella (Ds 2004:18), som remissbehandlats . anser att det nu är dags att avskaffa det nuvarande förbudet för kvinnor som lever i stabila samkönade relationer att få tillgång till assisterad befruktning på klinik. En sådan reform skulle gagna både mödrarna (som ges möjlighet att bli föräldrar under trygga och kontrollerade former) och barnen (inte minst genom att barnet vid givarinsemination på klinik i ges en lagfäst rätt att få vetskap om sitt biologiska ursprung). Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 3 Lika villkor i samhället Arbetet inom den offentliga sektorn skall genomsyras av jämställdhet, jämlikhet och respekt för den enskildes integritet. Stat, landsting och kommuner eller deras uppdragstagare skall inte särbehandla människor negativt utifrån kön, ålder, social ställning, etnisk eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, könsidentitet eller liknande. känner exempelvis många homosexuella, bisexuella och transpersoner tvekan inför att ta kontakt med rättsväsendet när de utsatts för brott eftersom de är rädda för ett negativt bemötande. En ökad kompetens i rättsväsendets myndigheter kan öka homosexuellas, bisexuellas och transpersoners benägenhet att anmäla brott. Speciellt sårbara är människor i psykisk kris eller brytningsskeden i tillvaron. Yrkesgrupper som t.ex. kuratorer, psykologer, psykiatrer och psykoterapeuter bör därför vara särskilt måna om att ha kompetens på området. Om deras bedömningar grundas på fördomar kan de annars mer eller mindre medvetet skada en patient eller klient som t.ex. är homosexuell. Att öka insikterna om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners livsvillkor är således extra viktigt inom vissa nyckelsektorer inom den offentliga sektorn, bland annat rättsväsendet, utbildningen, hälso- och sjukvården samt . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har tidigare begärt att situationen för homosexuella, bisexuella och transpersoner inom bl.a. ska studeras. har presenterat en kartläggning om huruvida klienter inom riskerar att bemötas olika beroende på sexuell läggning. Kartläggningen pekar på risken för att människor inte vågar tala om sin sexuella läggning av rädslan för att bli sämre behandlade, bli kränkande bemötta eller inte förstådda. I rapporten finns också exempel på situationer som rör stöd till ungdomar, familjerådgivning, familjehemsplaceringar, adoptions- och vårdnadsutredningar, stöd till brottsoffer, till invandrare och stöd och hjälp till funktionshindrade och äldre. kartläggning är ännu en bekräftelse på att särbehandling i de flesta fall inte handlar om öppen och medveten diskriminering (även om sådan också förekommer i påtaglig grad), utan om den dolda diskriminering som uppstår när man i en verksamhet omedvetet utgår från att alla man möter är heterosexuella. Därmed skapas hinder för människor med en annan sexuell läggning, hinder som också innebär att människor som inte är heterosexuella får en sämre kvalitet i bemötandet. I en sådan situation är det inte alla som vågar stå på sig och hävda sin rätt till likabehandling. Det är angeläget att kartläggningen av följs av liknande studier på andra samhällssektorer. Som exempel på särskilt viktiga områden vill nämna psykiatrin, öppenvården och rättsväsendet. En fråga som uppmärksammats är de problem som försvarsanställda kan råka ut för när de deltar i internationella operationer under utländsk ledning. Eftersom det i vissa västliga försvarsmakter, inte minst , fortfarande råder en institutionaliserad diskriminering av eller regelrätta förbud mot homosexuella kan detta också påverka situationen för de svenska soldater som medverkar i sådana internationella sammanhang. Försvarsmakten har därför en uppgift att säkerställa att svenska soldater inte utsätts för diskriminering eller annan särbehandling vid multilaterala operationer utomlands. 3.2 Skolan och högskolan Enligt kartläggningar av bl.a. uppmärksammas frågor som rör homo- och bisexualitet mycket . Men det finns fortfarande brister, främst eftersom många skolor inte har en välutvecklad sex- och samlevnadsundervisning. Särskilt i gymnasieskolan, men också i , finns det många klasser som inte får någon undervisning över huvud taget. Som visas av den läromedelsgranskning som presenterade 2003 finns det också samtida läroböcker från ansedda läromedelsförlag där t.ex. ungdomar varnas för homosexuella kontakter. Lika allvarligt är det när läroböckerna utgår från att eleven själv är heterosexuell. Alla elever har rätt till en undervisning med en ordentlig belysning av frågor om sexualitet, samlevnad, relationer och respekt - inklusive kunskaper om homo-, bi-, och heterosexualitet samt om frågor kring könsidentitet och könsidentitetsuttryck. Det var ett stort felsteg av regeringen när den strök alla skrivningar om homosexualitet ur skolans kursplaner. Tydliga skrivningar om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation bör återinföras i kursplanerna, och skolans undervisning om sexualitet, identitet och relationer måste utgå från att alla sexuella läggningar och könsidentitetsuttryck finns också hos eleverna själva. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det förekommer att elever utsätts för diskriminerande eller kränkande behandling i skolan på grund av t.ex. sin sexuella läggning, av andra elever eller av skolpersonal. Att så sker kan aldrig accepteras. Regeringen har aviserat planer på att införa en lag om förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling i bland annat förskolan, , gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Detta är utmärkt, men att enbart införa nya diskrimineringslagar är dock att bara se delar av problemet. De kränkningar som enskilda elever utsätts för hänger ihop med de grundläggande problemen att upprätthålla en lugn och trygg skolmiljö. När vuxenvärlden abdikerar från sitt ansvar att upprätthålla lugn och arbetsro i skolmiljön drabbar det inte minst de elever som är extra utsatta för trakasserier på grund av att man bryter mot gruppnormen, t.ex. genom att ha en annan sexuell läggning än flertalet. strategi mot mobbning och för arbetsro i skolan utvecklas närmare i partiets skolpolitiska motioner. I motion 2003/04:K418 har också yrkat på en en översikt av bemötandet av unga HBT-personer som söker hjälp hos t.ex. eller den psykiska barn- och ungdomsvården. Också högskolan har en viktig roll, framför allt när det gäller högskoleutbildningar för yrken i vilka man kommer i kontakt med homosexuella, bisexuella och transpersoner som behöver stöd. Det gäller t.ex. utbildningen för lärare, socionomer, läkare, präster, psykologer, jurister och poliser. Av en kartläggning som redovisades av framgår att undervisning vid högskolor om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation förekommer endast i begränsad omfattning. bör därför få i uppdrag att lägga upp en plan för hur undervisningen skall kunna förbättras på denna punkt inom ramen för arbetet med de allmänna demokratiska grundvärdena om respekt för mångfalden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 3.3 Stöd till frivilligorganisationer Statens bidragsgivning till frivilligorganisationer regleras i många fall i förordningar, dock inte bidrag till homosexuellas organisationer. betalar ut totalt till organisationerna. Stödet är utformat som ett projektstöd som meddelas i taget. Till skillnad från t.ex. vad gäller stödet till invandrarorganisationer finns ingen möjlighet till ett rent organisationsbidrag för att täcka kostnaden för central administration. Även om uppger att bisexuellas eller transpersoners organisationer har möjlighet att ansöka om bidrag saknas en formell reglering av detta. Mot bakgrund av den kritik som framkommit mot det nuvarande systemet för stöd till homosexuellas organisationer, vilket varit oförändrat i sina huvuddrag sedan det infördes , bör en översyn göras på detta område liksom tidigare skett för bl.a. kvinnoorganisationer och nationella minoritetsorganisationer. Översynen bör syfta till att skapa enhetliga regler som underlättar långsiktig planering för de berörda organisationerna. Även nivån på det samlade stödet, liksom möjligheten för bisexuellas och transpersoners organisationer att ansökan om stöd, bör ingå i översynen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 3.4 Lesbiska och bisexuella kvinnor i vården Hälso- och sjukvården har ofta mycket dålig kunskap om lesbiska och bisexuella kvinnors situation. Det är också vanligt att lesbiska och bisexuella kvinnor har små kunskaper om sexuell överföring av sjukdomar. Enligt undersökningar är det endast hälften av lesbiska och bisexuella kvinnor som berättar för gynekologen om sin sexuella läggning. De kommer också i lägre utsträckning till mammografi och cellprovtagningar än andra kvinnor. I har den tidigare borgerliga majoriteten i säkerställt att det finns en särskild mottagning som vänder sig bland annat till lesbiska och bisexuella kvinnor, ett initiativ som bör få efterföljare på fler håll i landet. har i motion 2003/04:K418 yrkat att eller annan myndighet på lämpligt sätt bör agera för att förbättra kunskapen om hur lesbiska och bisexuella kvinnor bemöts inom hälso- och sjukvården. 3.5 Hiv och aids Sex mellan män är främsta spridningsvägen för hiv i , men antalet fall är sett i ett internationellt perspektiv mycket lågt. Från det att larmen kom har hivpreventionen förbättrats. sker mycket av preventionen för män som har sex med män i samarbete med homosexuellas, bisexuellas och transpersoners organisationer.