mot · GR02U24 · 2004-04-07 00:00:00 — med anledning av skr. 2003/04:114 Strategisk exportkontroll 2003 - krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att det görs en analys av hur mycket vapenexport ett nytt materielprojekt förutsätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att det görs en analys av vilka regimer som kan antas vara möjliga köpare av ett nytt materielprojekt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att det i samband med varje vapenexportaffär görs en analys av hur många arbetstillfällen i som troligtvis kommer att gå förlorade. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att innehållet i varje motköpsaffär görs offentligt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att fattigdomsutvecklingen vägs in i vapenexportbeslut och då fattigdomsbekämpning försvåras genom krigsmaterielexport denna sätts högre än vapenindustrins vinstintresse. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att det utvecklas tydliga kriterier för mänskliga rättigheter för vapenexporten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att riktlinjer skall gälla lika för alla stater. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringen verkar för en entydig och restriktiv tolkning av EU:s code of conduct. 2 Kraftigt ökad vapenexport Den svenska vapenexporten ökade med . Krigsmateriel exporterades för nära jämfört med 3,4 miljarder . Utförseltillstånden översteg jämfört med 5,2 miljarder . Tillsammans med de extremt höga utförseltillstånden pekar mycket på att vapenexporten kommer att fortsätta ligga på en mycket hög nivå eller fortsätta öka . Detta sker som de nationella försvarsmaterielbehoven kraftigt minskat. I stället för att avveckla den överkapacitet som finns inom krigsindustrin har man valt att i stället möta en sviktande marknad på hemmaplan med en aggressiv internationell marknadsföring. 2.1 De verkliga slutanvändarna Ofta framhåller regeringen restriktiva vapenexportpolitik. I grunden är vapenexport från förbjuden i lag. Det finns dock möjlighet att bevilja undantag från förbudslagen och har fastslagit i riktlinjer när sådana undantag får göras. Till exempel får krigsmateriel inte exporteras till stater som befinner sig i konflikt som kan leda till väpnad konflikt, till stater i krig eller till stater som grovt kränker FN:s mänskliga rättigheter. En omfattande vapenexport skulle i sig inte behöva innebära ett problem om dessa riktlinjer följdes. Det är när de inte följs som det får mycket negativa konsekvenser för såväl svensk utrikespolitisk trovärdighet som för de verkliga slutanvändarna de som massakreras av svensktillverkade vapen eller förtrycks av den regim vi valt att beväpna. 2.2 Export till krigförande stater Vid en genomgång av regeringens skrivelse över vapenexporten blir flera problem tydliga. utgör den näst största mottagaren trots att landet befunnit sig i väpnad konflikt som leveranserna i huvudsak skett. har levererat krigsmateriel för över en miljard till och trots kriget mot . Enligt riksdagsbeslut får svenskt krigsmateriel inte levereras till stater som befinner sig i väpnad konflikt. Beslutet att låta och handla krigsmateriel trots att de enligt regeringen startat ett angreppskrig i strid med internationell lag får mycket negativa konsekvenser. Antingen så innebär det att man helt struntar i riktlinjer och hädanefter säljer även till stater som för krig. Eller så innebär det att man inte mäter alla stater efter samma måttstock, det vill säga riksdagsbesluten gäller bara vissa länder men inte andra. Inget av alternativen är acceptabelt. Intentionen i beslut är att inget krigsmateriel skall säljas till stat som befinner sig i krig. 2.3 Vapenexport som hindrar FN:s fattigdomsbekämpning och stöder förtryckarregimer Ett andra problem är svensk krigsmaterielexport till stater med stor fattigdom som och . Sådan export motverkar i flera fall den svenska utrikespolitiska målsättningen om fattigdomsbekämpning och FN:s millennium mål om en halverad fattigdom. Ett tredje problem är att det sker svensk vapenexport till förtryckarregimer som systematiskt kränker de mänskliga rättigheterna. Trots att det i riktlinjer för vapenexport står att Situationen i mottagarlandet vad gäller mänskliga rättigheter skall alltid vägas in även i de fall då det är fråga om utförsel av materiel som i sig inte kan användas för att kränka mänskliga rättigheter så beviljades vapenexport till bland annat , , , , och . Det kan således konstateras att vapenexporten i flera fall stått i direkt motsatsförhållande till utrikespolitiska målsättningar om fattigdomsbekämpning, demokratibyggande, fredlig konfliktslösning och värnandet om den internationella folkrätten. Det minskar såväl utrikespolitiska trovärdighet som möjligheterna att nå av FN uppsatta mål. Mätt i värde är den elfte största vapenexporterande nationen i världen räknat . Mätt per capita är en av de största i världen. 2.4 Vapenexport skapar arbetslöshet Utöver ovan nämnda negativa konsekvenser av svensk vapenexport för världssamfundet så får exporten också mycket negativa sysselsättningspolitiska konsekvenser för del. Den militära produktionen är både extremt kapitalintensiv och väldigt högteknologisk. Det innebär förhållandevis få arbetstillfällen till mycket höga kostnader. Om samma summa skattepengar som satsas i statligt subventionerade militära produkter användes inom i stort sett vilken annan sektor som helst, privat eller offentlig, så skulle långt fler arbetstillfällen skapas. På så vis bidrar den militära sektorn till arbetslöshet. Dessa förhållanden gäller också vapenexporten. En studie framtagen av The economic costs and benefits of UK defence exports, utredde de samhällsekonomiska och sysselsättningspolitiska konsekvenserna av en halverad vapenexport. Studien visade dels att när exportinkomsterna på halverades så hade den samhällsekonomiska förlusten i stort sett försvunnit . Det berodde på att frigjort kapital investerats i andra samhällssektorer som genererade mer ekonomisk tillväxt. Studien visade än mer uppseendeväckande att när 49 000 personer friställdes av de 98 000 som inom den militära industrin direkt eller indirekt var beroende av vapenexport så hade det inom samma femårsperiod skapats 67 000 nya jobb. Det innebar fler i arbete tack vare att kapital frigjorts från den militära sektorn. Till den siffran ska läggas de som förlorar sina arbeten som en del av de hemliga motköpsaffärerna som är regel snarare än undantag i vapenexportsammanhang. Om nedläggningen av i genomförs kommer det att räknas in som en del i en sådan motköpsaffär. Det innebär en ytterligare förlust på ca 1.000 direkta och indirekta arbetstillfällen. Vid fortsatta exportaffärer med hemliga motköpsavtal kan vi bara spekulera i hur många tusen som kommer förlora sina arbeten i . Det är därför hög tid att avliva myten om vapenexport som sysselsättningsfrämjande. Verkligheten är den motsatta. 2.5 Avsaknad av analyser i beslutsunderlag Ett av problemen när den ger sig in i militära utvecklingsprojekt är att de nästan utan undantag förutsätter vapenexport i ett senare skede för att ekonomiskt gå ihop för företaget. Men det görs aldrig någon konsekvensanalys av hur mycket vapenexport ett projekt förutsätter eller analys över vilka möjliga/troliga köpare som finns. Detta menar vi är en av förklaringarna till att regering och politisk majoritet ser mellan fingrarna och tillåter export till förtryckarregimer och stater i krig. En annan brist är att det saknas tydliga mänskliga rättighetskriterier för hur systematiska kränkningar skall bedömmas i förhållande till krigsindustrins vinstintresse. kan det räcka med att en mindre förbättring kan ha ägt rum i en förtryckarstat för att användas som ett argument för vapenexport trots att helheten fortfarande gör att landet betraktas som en värstingstat hos mänskliga rättighetsorganisationer. Bristen på tydliga kriterier menar vi är en av förklaringarna till att svensk krigsmateriel exporteras till regimer som systematiskt kränker FN:s mänskliga rättigheter. Ytterligare en brist är att fattigdomsbekämpningen enligt de internationella förpliktelser ingått inte vägs in i besluten om att exportera krigsmateriel. Det anses vara varje regims suveräna rättighet att köpa hur mycket krigsmateriel som helst oavsett fattigdom. Och om nu landet är så rikt att det kan spendera enorma summor på krigsmateriel så blir frågan om varför vi skänker bistånd relevant. I andra länder pågår dock en diskussion om hur fattigdomsbekämpning skall vägas in. I deltar biståndsmyndigheten i den parlamentariska processen. Att så inte sker i anser vi vara en förklaring till att säljer krigsmateriel till stater så att det aktivt motverkar FN:s fattigdomsbekämpning. Det görs heller aldrig någon analys av hur många tusen arbetstillfällen som förloras i på grund av olika vapenexportprojekt. De hemliga motköpsaffärerna blir till syvende och sist en kostnad för svenska skattebetalare. Bristen på en sådan analys och bristen på öppenhet är en av förklaringarna till att det fortfarande finns folkvalda politiker som tror att vapenexporten är bra för sysselsättningen. Slutligen så blir alltmer av vapenproduktionen i samarbetsprojekt mellan olika länders krigsindustrier. Det innebär att det blir alltmer problematiskt att tillämpa de nationella vapenexportlagstiftningarna. EU:s code of conduct tolkas också på helt olika vis i olika länder beroende på styrkeförhållandet mellan krigsindustri och folkvalda politiker. Det vore därför önskvärt om kunde verka för en entydig och restriktiv gemensam tolkning av EU:s Code of Conduct.