mot · GR02MJ66 · 2004-05-07 00:00:00 — har ett antal förslag på vad som skulle kunna göras vad avser sjöfarten i : Alla hamnar ska ha utrustning och anordningar för att omhänderta avfall, även oljehaltigt avfall. Εndast högkvalitativa, klassificerade tankfartyg ska användas för all farlig last, inklusive olja. Farleder och trafikregler måste utformas så att känsliga områden undviks samt att skador från oljeutsläpp blir så små som möjligt. Utsläpp av barlastvatten ska kontrolleras för att minimera spridning av främmande organismer. Samordnade insatser behövs för att borda, visitera och uppehålla handelsfartyg som är misstänkta för brott eller hot om brott mot nationella miljölagar. Vad som här sagts om en långsiktigt hållbar politik för bör ge regeringen till känna. Kommentarer till regeringens politik vad avser havet i övrigt När det gäller fisket framhåller att det är viktigt att fiskare och forskare skall få råda över vilka fiskekvoter som ska gälla, och att varje beslut om nya fiskemöjligheter måste se till beslutets konsekvenser för den miljön. Vidare är det internationella arbetet kring ett hållbart fiske viktigt och vill att samma hållbarhetsmål ska gälla EU:s fiske i tredje lands vatten som inom EU-området. Regeringen bör finna metoder för att aktivt involvera tidigt i ställningstagande vad avser strategi för att skydda och bevara den miljön. Vad här har sagts om havspolitiken och EU:s fiskepolitik bör ge regeringen till känna. En rik och levande natur och en levande landsbygd En liberal politik måste skydda allt levande. Miljöhänsyn, naturskydd och en ekologiskt hållbar samhällsutveckling är förutsättningar för människans överlevnad och utveckling. Kampen för att bevara den biologiska mångfalden bottnar i en tro på att vi lånar jorden av våra barn. Varje generation har ett ansvar att lämna över ett samhälle med en rik och fascinerande natur till nästa. Skyddet av den biologiska mångfalden är en hörnsten i den liberala miljöpolitiken. Biologisk mångfald gäller arter, den genetiska mångfalden inom arter samt ekosystem och landskap. Biologisk mångfald främjar ekosystemets flexibilitet och uthållighet och behöver på alla sätt skyddas och bevaras åt framtida generationer. Naturens skönhet, rytm och ljud utgör en viktig del av vår livskvalitet och det är en central uppgift för miljöpolitiken att öka möjligheterna till naturupplevelser för alla oavsett om man bor i glesbygd, landsbygd eller tätort. Mycket av den biologiska mångfalden skapas inte i orörd natur utan i det brukade landskapet. För att skydda den biologiska mångfalden, men också för att skapa ett samhälle där människor har större möjlighet att inom ekonomiskt och socialt hållbara villkor kunna välja var de bor krävs att vi arbetar för en levande landsbygd. För att uppnå detta räcker det inte med regionalpolitik. Felet med regionalpolitik är att den oftast fokuserar på problem och inte möjligheter. Diskussionen ur ett regionalpolitiskt perspektiv är framför allt hur man skall skapa förbindelser till tätorterna inte hur man skall ta till vara landsbygdens särart för att skapa tillväxt. Kampen mot arbetslöshet kan inte vinnas om vi inte långsiktigt prioriterar att skapa tillväxt. Vi måste därför skifta fokus från en regionalpolitik som oftast mest handlar om bidrag och omfördelning av skatteresurser till en landsbygdspolitik som fokuserar på att ta till vara landsbygdens egen tillväxt- och utvecklingskraft. Ett livskraftigt jord- och skogsbruk samt fiske som är konkurrenskraftigt ligger till grund för levande och lönsam landsbygd och kustsamhällen. Den gröna näringen står för av BNP och genererar ett par hundratusen arbetstillfällen. Jord- och skogsbruk kan påverka den biologiska mångfalden både positivt och, om det sköts fel, negativt. Det är därför viktigt att vi inför styrmedel som gynnar en hållbar utveckling av dessa näringar. Landsbygdsprogrammen har enligt den Wramnerska utredningen betytt mycket för att utveckla den biologiska mångfalden och minska jordbrukets påverkan på miljön. Vissa problem tycks dock ibland uppstå när man skulle behöva prioritera om mellan olika insatser. Vi anser att man politiskt skulle nöja sig med att ha målformuleringar för vad stödet skall åstadkomma och därefter överlåta till experterna att fördela pengarna på ett sådant sätt att målen bäst uppfylls. Vad vi här säger om en politik för biologisk mångfald och långsiktigt hållbara jord- och skogsbruk bör ge regeringen till känna. Kommentarer till regeringens politik om biologisk mångfald, jord- och skogsbruk känner en stor oro över att två statliga aktörer inom skogsnäringen inte arbetar mot samma mål. kan inte motverka arbete med att inventera skyddsvärd skog på statens marker genom att avverka skog som klassat som intressant vad avser att skyddas. Regeringen måste lösa denna konflikt. Det är enligt vår åsikt orimligt att staten äger skogsmark för andra syften än att skydda den. När ett statligt bolag i det närmaste motverkar skyddet av biologisk mångfald blir det därför mycket olyckligt. Detta bör ge regeringen till känna. vill också som så tidigare betona vikten av att inrätta fler reservat. Vidare vill vi påpeka att skötseln av de redan bildade reservaten på land måste bli bättre. sker en stor del av detta arbete inte som en systematisk del av miljöpolitiken utan som en ad hoc-verksamhet inom arbetsmarknadspolitiken. Här krävs säkert både en effektivare förvaltning t.ex. via samarbete med lokala krafter (jordbrukar-, hembygdsföreningar, turistnäring etc.) och mer resurser. Vi vill också att regeringen undersöker möjligheten att utveckla nya metoder förutom reservat och biotopskydd för att skydda naturvärden. Det personliga ansvaret styrkan i konsumentmakt och vikten av producentansvar Mycket i utvecklingen mot ett hållbart samhälle kan inte åstadkommas genom politiska beslut eller lagstiftning. Styrkan i det personliga ansvaret som var och en tar i vardagen får aldrig underskattas. De flesta människor har en vilja att handla på ett sätt som gynnar god miljö och rättvisa. anser att målen för en hållbar konsumentpolitik bör vara att miljöpåverkan av konsumtionen ska minska till en hållbar nivå. Konsumentmakten har betytt mycket för att utreda hållbara produkter såsom klorblekt papper, motverka barnarbete och för att förbättra återvinningen. Kunniga och upplysta konsumenter viktigt för en hållbar utveckling. Märkning av varor är därför viktigt men vi kan inte få en alltför stor flora av olika statligt sanktionerade märkningar. Detta försvagar bara märkningsverktyget. Stor försiktighet bör också iakttas med att sätta likhetstecken mellan etisk och social märkning enligt de modeller som förekommer på den svenska marknaden, och å andra sidan den definition av ekonomisk och social hållbarhet som antogs vid i . Det finns en stor skillnad mellan dessa märkningssystem och miljömärkningen, eftersom en produkts miljöeffekter kan bedömas vetenskapligt medan produktens etiska aspekter huvudsakligen är en fråga för den enskilde individen att bedöma. är kritiska till att regeringen går in och stödjer marknadsföringen av vissa typer av märkningar t.ex. Krav- eller rättvisemärkning. Detta leder till en hopblandning av olika aktörers ansvar på den fria marknaden. Vad som här sagts om ett mål för en hållbar konsumentpolitik bör ge regeringen till känna. Ett område där konsumenter gång efter annan upptäckt att utvecklingen inte varit hållbar är inom bostadsbyggnationen. Problemen med sjuka hus där inomhusmiljön skadat människors hälsa är sorgligt frekventa. Därför är det viktigt att regeringen skyndsamt vidareutvecklar miljömålet väl bebyggd miljö. Regeringen har tillkallat en särskild utredare för att föreslå nya delmål om fukt, mögel och buller inomhus i befintliga byggnader (s. 132). Vi vill framhålla att en del av problemen är byggbranschens ansvar genom brister i produktionen. Kunskapen om hur brister i produktionen vållar skador i byggnader finns . Men nya utmaningar synes uppstå. Nya material används vilket i kombination med andra faktorer skapar nya miljöfrågor att lösa. uppfattning är att resurser till forskningen kring problemen med inomhusmiljö behöver ses över. En utvärdering behöver ske av hur forskningen inom bygg- och boendesektorn påverkats av förändringar. Fördelningen av forskningsmedel från Formas med fler organ behöver utvärderas. Regeringen har tillsatt en byggsamordnare för att samordna ett program för utveckling och utvärdering av byggsektorn. Vi ifrågasätter varför en bransch behöver tjänstemän på som ska utveckla branschen. Detta är rimligen branschens egna uppgift och ansvar. Skattesystemet får inte motverka viktiga miljöåtgärder i fastigheter vilket skett genom konstruktionen på fastighetsskatten där miljöåtgärder straffar sig genom höjd skatt. Det som här har sagts om forskning inom bostadssektorn bör ge regeringen till känna. En mycket viktig grundtanke för synen på ett hållbart samhälle är att förorenaren betalar. Det innebär inte att man kan köpa sig fri från ett miljöansvar, utan endast att man inte kan vältra över kostnaderna på andra för den miljöpåverkan som mänsklighetens aktiviteter leder till. Producentansvaret är ett exempel på denna grundtanke, där producenten av en vara också har ansvaret för hur den varan omhändertas efter det att den har använts färdigt. Här ser gärna en utveckling som innebär att producentansvaret på frivillig basis men också om nödvändigt via lagstiftningen breddas. Särskilt viktigt är det att utforma ett bra producentansvar för produkter med lång livslängd där producenten mycket väl kan ha upphört med sin verksamhet långt innan produkten behöver omhändertas. anser att försäkringslösningar borde användas i en större utsträckning. Ett intressant område skulle t.ex. vara att säkerställa att mark återställs om det ur miljöhänsyn är rimligt att kräva en återställning efter användningen. Vad som här sagts om långsiktigt producentansvar bör ge regeringen till känna.