ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02Kr371 · 2004-10-04 00:00:00 — Tilldelning av byggnadsvårdsmedel till län med världsarv tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ändrad fördelning av byggnadsvårdsmedel till län med världsarv. är ett utomordentligt väl bevarat exempel på en europeiskt planerad örlogsstad inspirerad av anläggningar i andra länder. har i sin tur tjänat som förebild för andra anläggningar med liknande uppgifter. Örlogsbaser spelade en viktig roll under de århundraden när storleken på ett lands flottstyrka var en avgörande faktor i europeisk realpolitik, och är det bäst bevarade och mest kompletta av dem som finns kvar. Så har översatt motivering till varför örlogstaden () utsågs till världsarv 1998. har 13 världsarv allifrån (1991) till gamla radiostation (2004). Enligt konvention är alla länder som ansluter sig till densamma skyldiga att vårda och bevara de objekt som utses till världsarv. anslöt sig till konventionen 1985. Tanken är att skapa förutsättningar för en hållbar turismutveckling, att göra dessa historiska miljöer levande och tillgängliga för alla och därmed bidra till en ökad förståelse för vårt gemensamma kultur- och naturarv. I finns 80 byggnader som har byggnadsminnesskydd. Flertalet av dessa ligger inom världsarvets kärnområde. Av kulturhistoriska skäl skulle åtminstone ett tiotal fler byggnader kunna motiveras som byggnadsminne, men eftersom regeringen inte ger någon uppskrivning av byggnadsvårdsmedel låter detta inte sig göras. Ett världsarv och ett stort antal byggnadsminnen borde vara normgivande vid fördelningen av statliga byggnadsvårdsmedel. Istället sker fördel-ningen schablonmässigt efter antalet länsinvånare. För del innebär det att tillgängliga byggnadsvårdsmedel inte räcker till skötsel av nuvarande byggnadsminnen. En annan effekt av att medlen inte ökat blir att byggnadsminnen som inte ligger i världsarvet missgynnas eftersom skötseln av världsarvet måste prioriteras. Regeringen bör alltsåändra fördelningen av byggnadsvårdsmedel så att de län som har världsarv att vårda får en extra tilldelning av medlen.
mot · GS02Kr373 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fortsatt utveckling av verksamheten vid filmarkivet i . Film i är ett stort och rikt kulturarv som är i behov av att vårdas. togs det första spadtaget för inrättandet av en filmvårdscentral, för icke fiktiv film, i . är huvudman för verksamheten. finns tre arkiv med nationellt ansvar för rörlig film, och deras ägarformer är skiftande. Det finns både stiftelser och aktiebolag som är huvudmän, och det innebär att det är svårt att få insyn i verksamheten. Utöver behovet av en rationell hantering av personella och maskinella resurser finns det också ett behov av att knyta till sig teknisk kompetens. i bör få ansvar för att den tekniska och den laboratorietekniska kompetensen byggs upp och hålls vid liv. Tyvärr saknas ytterligare medel i regeringens budgetproposition för utveckling av verksamheten i . Från sida föreslår vi, som ett första steg, ytterligare för . Jag anser att regeringen ska ges i uppdrag att fortsätta att utveckla verksamheten i och även anslå erforderliga medel därtill. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GS02Kr374 · 2004-10-04 00:00:00 — Tydligt internationellt uppdrag till tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att ges ett tydligt internationellt uppdrag redan för . Internationella kulturutredningen (SOU 2003:121) föreslår att skall bli sammankallande organ för löpande samråd på myndighetsnivå om internationell kulturverksamhet. Det är både självklart och naturligt att som ansvarigt för att genomföra den nationella kulturpolitiken får ett ökat ansvar också när det gäller de internationella frågorna och att därmed också får samordningsansvaret. har inte något explicit uppdrag att verka för det internationella kulturutbytet men har ändå en stor erfarenhet av internationellt samarbete inom alla delar av rådets ansvarsområden. Förutom de bidrag som rådet fördelar till kulturutbyte och olika nätverk svarar rådet bl.a. för EU:s kontaktkontor i i samråd med , Kultursamarbetet och Litteraturpriset till minne. Ett tydligt statligt engagemang och ökad samordning genom skulle stimulera, underlätta och främja det internationella utbytet. Det skulle också ge det svenska konstlivet tillgång till den internationella arenan, något som är betydelsefullt både för den konstnärliga utvecklingen och för möjligheten att nå en bredare publik. Det internationella utbytet bör vara en naturlig del av den ordinarie verksamheten både på lokal, regional och nationell nivå. Det bör också vara en tydlig del av den nationella kulturpolitiken att stimulera ökat internationellt kulturutbyte på regional nivå. Det internationella kulturutbytet bör också i högre grad kopplas ihop med arbetet för att spegla det mångkulturella . Utvecklingen av konst och kultur sker i allt högre utsträckning med internationella förtecken, något som är en naturlig följd av internationaliseringen. Den verksamhet som bedrivs inom såväl scenkonstområdet, konst-, utställnings- och museiområdet som biblioteks- och litteraturområdet äger i hög grad rum på en internationell arena. Ett tydligt uppdrag till inom det internationella området bör kunna ges .
mot · GS02Kr375 · 2004-10-01 00:00:00 — Utförsel av allmoge- och kulturföremål tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att motverka den olagliga utförseln av allmoge- och kulturföremål från . Den olagliga utförseln av allmoge- och kulturföremål från har pågått och förefaller fortsätta i betydande omfattning, som ansvariga myndigheter inte har möjligheter eller resurser att ingripa för att motverka den olagliga verksamheten. Det nationella kulturarvet skall värnas och vårdas. Det är enligt den nationella kulturpolitiken en viktig uppgift. I denna uppgift ingår att bevaka att utförsel av kulturföremål inte sker okontrollerat. För att skydda föremål som klassas som unika kulturobjekt och bärare av kulturarvet i råder ett generellt exportförbud för sådana föremål. Enligt 5 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. krävs tillstånd för utförsel. Ansvaret för att bevilja tillstånd har olika myndigheter inom kulturområdet. och är berörda. har att övervaka att utförseln av kulturföremål sker i enlighet med gällande bestämmelser. Men den olagliga exporten av kulturföremål fortgår oförtrutet. De som driver verksamheten struntar helt enkelt i att söka de tillstånd som är nödvändiga vid export och säljer ut stora mängder föremål. Därmed brandskattas och förskingras en viktig del av det svenska kulturarvet. är ett av de landskap som förefaller hårdast drabbat av denna verksamhet. Detta sker som ett aktivt arbete pågår för att värna de unika Hälsingegårdarna och den byggnadskonst, det måleri och de särpräglade antika möbler och föremål som här finns. De exporttillstånd som behövs om och när något antikt föremål avses att föras ut ur landet struntar man uppenbarligen i att söka. I takt med att resurserna inom tullen minskat starkt har möjligheterna att övervaka och motverka denna typ av olaglig utförsel blivit ännu mer begränsade. Om denna brandskattning av unika svenska kulturföremål får fortsätta utarmas snabbt det rika kulturarv som finns i bl.a. som ansvariga myndigheter inte har kraft eller förmåga att ingripa.
mot · GS02Kr376 · 2004-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ansvarstagande för den svenska fotoskatten. Fotografiets värde är obestridligt. Fotografiet skildrar vårt land, människorna och samhället och framåt. Fotografiets värde som informationsbärare och historiskt dokument är lika betydelsefullt som andra historiska dokument och föremål som finns på museer, i arkiv och på bibliotek. har av befolkningen tillgång till en kamera. tas mellan 350 och 400 miljoner fotografier - proffsbilder och amatörbilder. En stor del av den svenska bildskatten slängs , andra bilder förvaras på ett felaktigt sätt och ytterligare bilder göms undan i museernas magasin. Urvalet av vad som ska bevaras åt eftervärlden borde vara resultatet av professionella överväganden och inte, som ofta , av slumpen. är ansvarsmuseum för svenskt kulturhistoriskt fotografi. har inte längre någon avdelning för samtida konstfotografi. Länsmuseerna har det regionala ansvaret för den kulturhistoriska fotografin. Alla har stora samlingar och alla saknar personella och ekonomiska resurser för att tillfredsställande kunna utföra sina uppdrag. Fotografin har en ojämförlig genomslagskraft. Den påverkar hela vår kultur och förändrar ständigt vår världsbild. Att analysera, utveckla och bevara detta kräver ett nationellt ansvarstagande. Flera förebilder för hur detta kan organiseras finns, t.ex. Nederlands Foto-Instituut i , La i och i . behöver en nationell mötesplats för att utveckla fotografin för framtiden och för att ta ett samlat ansvar för bevarandet av den svenska fotoskatten.
mot · GS02Kr377 · 2004-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ålägga fastighetsägare att dokumentera arvet från industrialiseringsepoken. När industrialiseringen genomfördes i vårt land påverkade detta hela samhället. Människors livsvillkor förändrades i grunden. Industrialiseringen har satt sin prägel på landskap och bebyggelse. De viktigaste spåren av industrialiseringen är de byggnader och miljöer där produktionen ägt rum. För framtida generationer är det av stor vikt att dessa byggnader och miljöer i så stor omfattning som möjligt bevaras till eftervärlden. En stor del av detta sentida kulturarv håller på att gå förlorat. Byggnader förfaller eller rivs och får ofta inga nya användningsområden. Industribebyggelse, till skillnad från bostadsbebyggelse, har ofta svårt att få nya användningsområden. Ett sätt att bevara detta kulturarv åt eftervärlden kan vara att införa ett liknande system som det som gäller för arkeologiska utgrävningar. Den ägare som vill riva eller förändra byggnader från industrialiseringen bör åläggas att fotografiskt dokumentera, eller på annat sätt dokumentera, den aktuella miljön eller byggnaden.
mot · GS02Kr378 · 2004-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i samarbete med länsstyrelserna skall informera fastighetsägare om förekomsten av fornminnen på fastigheten. Fornlämningar är en levande historiebok. De utgör ett arkiv som finns tillgängligt för alla. Fornlämningarna ger väsentlig kunskap om gångna tiders seder och bruk. De äldsta skriftliga arkiven är drygt . Dessa utgörs av runstenarna. Från tiden före runstenarna finns inget skriftligt material. Från utgör fornlämningarna vårt arkiv. Om fornlämningarna skulle förstöras, förstörs också möjligheten att lära sig mer om historien. Detta är skador som inte kan ersättas. Fornlämningar finns på många ställen i samhället. Ofta är markägaren inte medveten om vad som finns på egendomen. Detta medför en påtaglig risk för att fornlämningar förstörs . En mycket stor del av de svenska fornlämningarna är redan skadade. bedriver en löpande fornminnesinventering. Den utgörs av en dokumentation av förhistoriska och historiska fasta fornlämningar och andra kulturlämningar. Sammanlagt har 400 000 platser med omkring en miljon fasta fornlämningar och andra kulturlämningar registrerats. Stora delar av har redan inventerats. De återstående områden som inte inventerats består av delar av fjällvärlden och inre skogsland. Kompletterande inventeringar görs bland annat i , och län. För att undvika att ytterligare skador tillfogas fornlämningarna bör ett system innebärande att i samarbete med länsstyrelserna informerar markägare om vilka fornlämningar som finns på egendomen och hur dessa ska skötas inrättas. bör ett system med information vid ägarbyten och försäljning av fastigheter införas.
mot · GS02Kr382 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över huruvida man kan stimulera fortsatt bostadsbyggande på mark där det kan finnas fornlämningar. I många kommuner finns ett behov av att stimulera bostadsbyggande. Om byggprocesser är osäkra och alltför stora hinder uppstår minskar byggherrars intresse och byggandet stoppas upp. Det kan till exempel gälla byggandet på mark där man har anledning att tro att det kan finnas fornlämningar. Om det finns intresse att bygga på mark där det kan finnas fornlämningar ska enligt kulturminneslagen ge besked om hur långtgående undersökningar som krävs. I vissa fall behövs en utgrävning för att dokumentera och avlägsna fornlämningarna. Enligt lagstiftningen ska den enskilde byggherren själv bekosta undersökningen av den utgrävningen. När enskilda byggherrar blir medvetna om detta är risken stor att de drar sig ur eftersom det blir mer tidskrävande och ett större ekonomiskt risktagande än de räknat med. En lösning på problemet skulle vara att förändra lagen så att inte lika stor hänsyn behöver tas till eventuella fornlämningar: Det vore dock att inte ta till vara viktiga kunskaper om vårt kulturarv som är av nationellt intresse. En annan vore att fördela kostnaderna annorlunda så att inte hela ansvaret ligger på byggherren. Till exempel kunde de arkeologiska kostnader som inte täcks inom ett visst takbelopp balanseras på andra vis. Det skulle åtminstone skapa en viss förutsägbarhet för byggintressenter och inte innebära ett lika stort risktagande. Med anledning av ovanstående problem bör reglerna kring byggande på mark där det kan finnas fornlämningar ses över för att om möjligt underlätta risktagandet för att stimulera fortsatt bostadsbyggande i kommuner där sådan mark finns.
mot · GS02Kr384 · 2004-10-01 00:00:00 — Barns rätt till kultur tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att utifrån dagens förutsättningar öka ambitionerna för att ge barnkultur den tyngd den förtjänar. Tillgången till kultur har stor betydelse för människors livskvalitet. Därför ska vi aldrig låta kulturen vara en angelägenhet för ett fåtal, den ska komma alla till del, i hela landet och i alla samhällsskikt. Tyvärr tvingas vi inse att kulturen inte kommer alla till del. Klassiska sociala mönster påverkar både utövande och åtnjutande av kultur. För att förändra detta krävs hårt arbete och öppenhet för att göra förändringar som går i rätt riktning. Kulturmönster skapas tidigt i livet. Barn och ungdomar är centrala för att vidga kulturen till fler, för att bryta klassiska sociala mönster. Barns rätt till kultur är fastslagen i . Satsningen på barn och unga har också varit central inom politiken . Ändå finns det fortfarande barn som står helt utanför kulturlivet, ett utanförskap som ofta består livet ut. Därför måste vi öka ambitionerna för barns kulturskapande. En speciell aktionsgrupp för barnkultur finns nu utsedd på . Denna grupp ska arbeta för att hitta och sprida de goda exemplen med bra kulturprojekt för barn runtom i vårt land. Det kan till exempel vara att uppvärdera bra arbete med kommunala musik- och kulturskolor eller att hitta de goda exemplen där förskolan utifrån läroplan om barns eget kulturskapande jobbat bra med barnkultur. Det finns också 60 miljoner hos Allmänna arvsfonden tillgängliga att söka för barnbarnkulturarrangemang runtom i landet. Detta är nya viktiga satsningar för kultur till barn och ungdomar som skapar möjligheter att ge barnkulturen den tyngd den förtjänar och att öka våra ambitioner på området. Barn och ungdomar måste få stå i centrum om vi ska kunna bredda de grupper som har tillgång till kultur. Den kampen måste fortgå så länge folk- och skolbibliotek har olika kvalitet och så länge musik- och kulturskolor är hotade. Så länge alltför många barn ser sitt kulturskapande och sina kulturupplevelser gå förlorade i kärv ekonomi måste vi gemensamt ta ansvar. Regeringen bör därför ges till känna vikten av att utifrån dagens förutsättningar fortsätta prioritera och öka ambitionerna med barns och ungdomars kulturskapande och kulturupplevelser - för barnens skull.
mot · GS02Kr386 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening att 400-årsdagen av frånfälle uppmärksammas på det sätt som anförs i motionen. Uppmärksamma 400-årsdagen av död avled i den lilla staden i . Han bortfördes från det svenska rikets territorium på uppdrag av och placerades hos släktingar i . Efter studier i och en kringflackande tillvaro i inbjöds han av till . vägrade att spela med i det politiska spelet genom att inte ställa något krav på den svenska tronen. Han valde att framleva sitt liv som läkare i den lilla staden . Hans mor, mest känd som , skrev flera vädjande brev om att återbörda honom till eller fååterse sin ende son. Det svenska hovet och såväl och vägrade honom att återvända men tillät besöka honom . blev uppskattad för sitt arbete dels inom läkekonsten, dels även som astrolog, vilket var en kunskap som ingick i läkaryrket under tidiga . Hans anteckningar lär finnas i något arkiv, förmodligen i . Hans grav, som är besökt och beskriven av de , har inte markerats eller uppmärksammas på något särskilt sätt. Inför 400-årsdagen 2007 borde vår kronprins i exils sista viloplats uppmärksammas, t.ex. via utmärkning, för att markera våra tidigare, mycket nära relationer med och därmed markera vår, numera, fredliga samexistens. Lämplig myndighet eller institution bör därför uppmanas ta kontakt med motsvarande ryska institutioner och städerna Kasjin och Uglits för att i lämplig form utreda på vilket sätt detta kan ske.
mot · GS02Kr388 · 2004-10-05 00:00:00 — Åldersgräns för barntillåten film tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sänkning av den undre åldersgränsen för att se barntillåten film till . Enligt lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram, granskningslagen, ska en film eller ett videogram som visas offentligt vara granskad och godkänd av . Biografbyrån beslutar också om åldersgränser för filmer. En film kan antingen bli barntillåten eller tillåten , eller . Bedömningen utgår från att en film inte får godkännas för visning om den kan vålla barn i aktuell åldersgrupp psykisk skada. För 7- och 11-årsgränsen gäller den s.k. ledsagarregeln. Den innebär att barn får tillträde till filmer med 7-årsgräns i sällskap med en vuxen och att barn får tillträde till filmer med 11-årsgräns i sällskap med vuxen. Gränsen för vuxenfilm går vid och omfattas inte av någon ledsagarregel - ingen person ska komma in på sådana filmer. Den nu gällande ledsagarregeln kom till . Syftet med förändringen var att öka utrymmet för föräldrarnas ansvar när det gäller valet av vilka filmer ett barn ska se. Föräldrarna ansågs ha den bästa kunskapen om de egna barnens mognad och vad de klarar av och bör se. Vidare hänvisades till att det i hemmet är föräldrarna som bestämmer vilka program barnen får se på TV och video. Det ansågs också vara bra om föräldrar och barn kan se film tillsammans. Emellertid händer det också att skolan ser film i undervisningen. I det sammanhanget är det lärarna som har ett ansvar för vilka filmer som kan ses av barnen utan att ta skada. I det fallet är sjuårsregeln ett problem. Alla i skolans första klass har t.ex. inte fyllt . För att barntillåten film ska kunna användas utan hinder i skolundervisningen bör lagstiftningen ändras. Den lägsta gränsen för att få se barntillåten film bör ändras från 7 till . En sådan obetydlig sänkning kan med hänvisning till ledsagarregeln inte orsaka problem. Däremot skulle en sänkning underlätta i skolundervisningen. Vad som ovan anförs om en sänkning av den undre åldersgränsen för att få se barntillåten film bör ges regeringen till känna.
mot · GS02Kr390 · 2004-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avskaffa systemet med TV-licens. Alla som äger, hyr eller lånar TV-mottagare ska betala TV-avgift. TV-avgiften finansierar svensk public service, det vill säga , och . TV-avgiften är beslutad att vara , det vill säga per dag. Då upptäcktsrisken är minimal och det är näst intill omöjligt att döma ut straff för den som bryter mot påbudet att betala TV-avgift fortsätter problemet med att många underlåter att betala avgift. Lite förenklat kan man säga att ärliga TV-tittare med medelinkomst betalar en extra skatt om någon knapp procent. Argumenten mot TV-avgift är många. Det viktigaste är sannolikt att även den som inte vill utnyttja de s.k. public choice-kanalerna, utan enbart se på kabel-TV eller satellitkanaler, ändå tvingas betala en avgift som går till att finansiera public service-utbudet. Också den som aldrig ser på TV måste betala avgift om han innehar en TV-mottagare. Innehav av datorer med , videoapparater med kanalväljare och DVD-spelare med möjlighet att ta emot markbundna sändningar är också licenspliktiga. Utöver det faktum att det är mycket svårt att kontrollera vem som innehar denna typ av utrustning är det dessutom tämligen olämpligt att ett statsföretag ska registrera vilka medborgare som innehar en viss datorutrustning. Ett grundläggande villkor för att public service-uppdraget ska kunna utföras är att programföretagen kan upprätthålla en redaktionell självständighet och integritet i förhållandet till riksdag och regering, företag och ekonomiska intressen, de stora organisationerna samt andra makthavare. Om detta är de flesta överens. Finansieringen genom TV-avgifter påstås vara en av de åtgärder som garanterar självständigheten och sägs fungera som en buffert mellan programföretagen och riksdag och regering. Ett alternativ med finansiering över statsbudgeten menar kritikerna utgör ett hot mot programföretagens integritet. Med denna logik är inte t.ex. förvaltningsdomstolarna med säkerhet opartiska när det gäller statsintresset gentemot den enskilde medborgaren. blev TV alltmer vanligt förekommande i de svenska hemmen. infördes ett färgtillägg för dem som hade färg-TV. fanns både TV- och radiolicens. De som bara hade radio betalade endast radiolicens. De som innehade både TV och radio behövde bara betala TV-licens. slopades den särskilda ljudradioavgiften och 1990 togs färgtillägget bort. är det att slopa även TV-licensen!