mot · GR02MJ65 · 2004-05-07 00:00:00 — med anledning av skr. 2003/04:129 En svensk strategi för hållbar utveckling 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett program för snabb fattigdomsutrotning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inte inrätta ytterligare ett miljökvalitetsmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om äganderättens betydelse för ett hållbart utnyttjande av havsresursen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om som fredat hav. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om giftfri miljö. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett styrmedel för att åtgärda problem inom energisektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hållbara trygghetssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om livsmedelsproduktionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om trygghet från brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om konsekvenser av fria entréer på de statliga museerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nya åtgärder för ökad sysselsättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hållbar ekonomisk utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sänkt skatt på arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett hållbart näringsliv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om märkning av produkter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regional utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skogspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om konkurrenskraften för svenskt jordbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om målen för energipolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stimulera användningen av befintlig effektiv energiteknik och introduktionen av ny. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om s.k. frivilliga åtaganden mellan myndigheter och företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokala klimatinvesteringsprogram (KLIMP). Skrivelsen tar sin utgångspunkt i internationella överenskommelser till följd av i och för hållbar utveckling, den s.k. Lissabonprocessen. Internationella överenskommelser ger stort utrymme för nationella tolkningar och för nationella prioriteringar. Detta visar också föreliggande skrivelse. Vissa förslag negligeras och andra lyfts fram. Utsläpp av koldioxid är ett sådant område där prioriteringar blir tydliga, särskilt vad gäller kärnkraftens fortsatta framtid. 3 Internationellt arbete för en hållbar utveckling 3.1 En internationellt överenskommen dagordning för hållbar utveckling Världstoppmötet om hållbar utveckling i Vår ståndpunkt, liksom regeringens, är att sätta människan i centrum för världens miljö. Även FN:s Johannesburgsdeklaration genomsyras av ståndpunkten att sätta människan i centrum. Världstoppmötet handlade om hållbar utveckling. Med en sådan agenda fanns en risk att människan skulle framställas som en fiende gentemot andra organismer på vår jord. Men så blev det inte. Tvärtom lyftes människans specifika behov fram, och då framför allt den fattiga människans. Den bästa miljöpolitiken är den som för människor ur misär. Dels har det naturligtvis ett egenvärde att undgå fattigdom, dels finns det gott om tecken på att också den omgivande miljön gagnas av människor som lever i välstånd. Först i ett tillstånd av någorlunda rikedom uppstår möjligheten att kunna prioritera en god miljö. 4 Huvudfrågor i det fortsatta globala arbetet för hållbar utveckling 4.1 En rättvis och hållbar utveckling visar att det är möjligt med en bred och snabb utveckling i huvuddelen av u-världen, trots tillfälliga bakslag och kriser. Ett flertal länder har gått från grav vanskötsel och djup misär till hastig utveckling på bara . Inget land är dömt att förbli i bottenlös fattigdom. Även en tidigare kraftigt vanstyrd ekonomi kan genom en målmedveten politikförändring få till stånd en positiv spiral bort från hunger till snabb ekonomisk tillväxt. Utveckling och välstånd leder till ökade möjligheter att såväl genom marknadsmässiga som genom politiska medel värna en hållbar utveckling. Omvärlden är en bidragande faktor till den snabba utvecklingen i många . Handeln är av stor betydelse. Även utlandsinvesteringar är av stor vikt, inte minst för kunskapsöverföring. Det privata biståndet spelar en betydligt större roll än vad man har insett. Det offentliga biståndet har en mer marginell betydelse för som helhet. Det spelar dock större roll för de fattigaste länderna. Det är fortsatt viktigt för kunskapsöverföring, särskilt när det gäller rättsstaten, miljöfrågor och annan kunskapsöverföring som inte är direkt marknadsrelaterad. Det svenska statliga biståndet bör förutom stödet till de globala och europeiska utvecklingsansträngningarna fokusera på de länder där huvudproblemen finns, nämligen låginkomstländer. Där är problemen störst och behovet av offentligt bistånd viktigt eftersom handel och investeringar inte är särskilt omfattande. plågas trots delvis ökad bräcklig demokratisering av krig, hunger och miljökatastrofer. Man kan ge många olika förklaringar till att befinner sig i den situation som råder, men en viktig orsak har varit omvärldens bristande intresse. Från moderat håll menar vi att det svenska biståndet här och framför allt måste inriktas på följande akuta huvudproblem: Krigen och konflikterna som plågar en betydande del av . Hiv/aids och andra allvarliga utbredda sjukdomar som förlamar utvecklingsansträngningarna. Den stora skuldbördan som ligger som ett ok över många länders ekonomier. Tyvärr fokuserade regeringens proposition Gemensamt ansvar politik för utveckling (proposition 2002/03:122) som antogs i 2003 inte på något av dessa områden. Behovet av betydligt större resurser för konflikthantering i föregicks i stort sett med tystnad. Inga förslag lades om att kraftigt måste öka sin kapacitet för detta. Något förslag om en internationell total skuldavskrivning för låginkomstländer fanns inte. Attityden var och är att fortsätta den nuvarande hanteringsordningen. Hiv/aids och sjukdomskrisen i berördes förvisso, men det saknas mer konkreta förslag på hur vi från sida på mest adekvata sätt skall vara med och bekämpa aids. Det mest märkliga är dock att det inte har skett någon kritisk granskning av 40-åriga biståndserfarenheter. På den dryga sida som handlade om erfarenheter att bygga på fanns det några meningar som fokuserar på problemen och övertron. Den smärtsamma slutsatsen, att en stor del av det svenska biståndet har gått till länder där befolkningen blivit fattigare, lyser med sin frånvaro. 5 Program för snabb fattigdomsutrotning Vi menar att bistånd måste inriktas på att lyfta de fattigaste ländernas levnadsvillkor. Därför vill vi se följande genomfört: skall ta initiativ till en total skuldavskrivning för högt skuldsatta låginkomstländer, varav huvuddelen finns i . Den skall kombineras med fyra villkor: ej ny upplåning, ej leda till korruption och vanstyre, ej användas för krig och komma de fattiga till godo. Nystart i biståndsarbetet. Biståndssamarbetet har inte varit så framgångsrikt i flera av låginkomstländer. Mycket bistånd har inte lett till snabba framsteg, ibland t.o.m. till tillbakagång. Därför behövs en nystart, för att snabbt bryta den onda cirkeln så att fattigdomsutrotningen kan påbörjas. måste fokusera på erfarenheter från länder som har lyckats med en snabb utveckling. Även en tidigare kraftigt vanstyrd ekonomi kan, genom en målmedveten politikförändring, få till stånd en utveckling bort från hunger till snabb ekonomisk tillväxt, en konsekvent kompetensuppbyggnad med medverkan från länder som framgångsrikt angripit fattigdomsproblemen. Flera utvecklingsenheter bör upprättas i ett låginkomstland i södra . Bistånd måste utformas i den miljö där det skall verka, inte i . Alla flickor och pojkar måste få en grundläggande utbildning. Senast efter skuldavskrivningen bör alla barn i en årskull börja i en skola som verkligen fungerar. Hälsovårdsinsatser måste komma i fokus. Den katastrofala utvecklingen av hiv/aids måste brytas. Sjuka och döende människor kan inte utveckla ett land. En basal hälsovård måste komma alla till del. För utvecklingen av effektiva läkemedel och vacciner mot tropiska sjukdomar som inte drabbar den rika världen bör ekonomin garanteras. Information om hivprevention måste på ett effektivt sätt nå ut till alla. FN och EU måste stödja utvecklingen av en afrikansk säkerhetsordning. De många krigen i förhindrar utveckling och underlättar smittspridning. Aggression måste stoppas och krigen avbrytas. Ett system för att garantera mänskliga rättigheter och demokrati måste byggas upp. kan tjäna som ett föredöme och EU måste ge stöd till detta. kan inte utvecklas utan regional integration. Många har en ekonomi som i storleksordningen är som västerländska städer. Länderna kan inte utvecklas i isolering utan enbart i samarbete med varandra. Den viktigaste handeln sker mellan grannländer. Europaintegrationen ger goda erfarenheter. 5.1 Freden, försvaret och hållbar utveckling Krig och oroligheter föröder mänskligt liv och försvårar eller omöjliggör minskad fattigdom och normal utveckling. Då stabilitet är en förutsättning för minskad fattigdom bör utvecklingsbiståndet breddas till att omfatta fler områden än det som ingår . Det bör även handla om fredsfrämjande verksamhet för att undanröja det mest fundamentala hindret mot utveckling i ett land. 6 Kärnområden vidtagna åtgärder och fortsatt arbete 6.1 Miljö biologisk mångfald Regeringen aviserar att den skall behandla förslag om ytterligare ett miljökvalitetsmål. Målet skall ta fasta på biologisk mångfald. Då redan flera av de nuvarande miljökvalitetsmålen inrymmer hänsyn till biologisk mångfald riskerar ett nytt specifikt mål att medföra dubbelarbete och möjligen också konflikter mellan olika mål. Risken att införa just ett mål om biologisk mångfald är att detta begrepp är oprecist och öppet för tolkningar och värderingar. Detta präglar visserligen nuvarande miljömål men kommer i än högre grad att bli fallet med ett mål om biologisk mångfald. Skall den biologiska mångfalden prioriteras genom att bli ett mål i sig riskerar detta att komma i konflikt med humanism och mänskliga värden. Humanismen kommer då lätt i strykklass. I skrivelsen formulerar regeringen det svenska målet om biologisk mångfald enligt följande att inhemska växt- och djurarter skall kunna fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd i sina naturliga utbredningsområden. Målet får då en närmast museal karaktär. Definitionerna blir också problematiska. Definitionen på inhemsk förutsätter en tidsgräns för hur länge någon art funnits här för att kunna räknas som inhemsk. Målformuleringen om livskraftiga bestånd implicerar dessutom att vissa svaga arter skall stärkas på artificiell väg. Ett exempel kan vara polarräven. Frågan reses också om var de naturliga utbredningsområdena egentligen finns och om sanktioner skall vidtas om gränserna för dessa sprängs. Hur betraktas till exempel varg och lo som rör sig över stora geografiska områden. Gränsdragningsproblemen kommer att bli svåra om regeringen menar allvar med sin målsättning. I detta avsnitt visas också tydligt att nationella tillämpningarna har betydelse. Alltsedan har ett uthålligt och varsamt nyttjande av naturresurser varit ett övergripande internationellt mål. Den svenska riksdagsmajoriteten har konsekvent bortsett från detta för att i stället koncentrera sig på bevarandeaspekter. Något nytt miljömål för biologisk mångfald bör inte införas. Havsmiljön påverkas av miljöbelastningen i mycket stora geografiska områden. Miljön i påverkas av de stora floder som rinner ut där. Det är inte bara skandinaviska floder utan även mellaneuropeiska floder som Wisla, Düna och Oder har stor påverkan liksom med utloppet från . När vatten når och träffar det på vatten som runnit ut från den västliga delen av och de . Såväl Rhens som och Elbes vatten förs av förhärskande strömmar just till . Större delen av vattenburna föroreningar påverkar därför Sveriges kustvatten. I synnerhet gäller det . Därför är ett internationellt samarbete mycket viktigt, vilket regeringen också framhåller. Det hindrar inte att också svenska beslut och åtgärder kan ha betydelse för havsmiljön och ett hållbart nyttjande av dess naturresurser. Ett generellt hinder mot en bättre resurshushållning är att vatten betraktas som allmän egendom. Äganderätten urholkades kraftigt när det s.k. fria handredskapsfisket infördes . Sviterna av detta är nu uppenbara. Fiskevården har, naturligt nog, upphört och fiskebestånden minskar. Ökade inslag av äganderätt skulle förbättra miljöskyddet av havet och förbättra vården av naturtillgångarna. är som påpekas ett mycket känsligt hav där känsligt gods fraktas på fartyg som inte alltid håller högsta standard. Att nu deklarerats som särskilt skyddsvärt vatten är ett framsteg. återstår att fylla detta begrepp med innehåll som ger avsedd effekt. måste skyddas från framtida oljekatastrofer. Nya regler bör genomföras och upprätthållas som innebär att dubbelskrov blir obligatoriskt för oljetransporter. Förstärkta möjligheter till gemensam havsövervakning kan uppnås genom samarbete mellan strandstater. Här säger sig regeringen vilja driva på en reglering och en utfasning av tungmetaller. I detta arbete är det av synnerlig vikt att nya material finns framme för kommersiell användning innan något förbud införs enligt den s.k. substitutionsprincipen. Ett aktuellt exempel är den diskussion som pågår om användning av blyhagel. Detta gäller för övrigt också för andra ämnen, produkter eller substanser. Därtill bör nyttan av nuvarande användning vägas mot risken och mot kostnader för att införa nya metoder. Användning som medför akut risk för förgiftningar bör givetvis upphöra. När det gäller bedömningen av kemiska substanser och deras farlighet bör samma regler gälla i hela EU. Därför bör de nationella program för riskminskning som regeringen flaggar för inte genomföras eftersom detta snarare fjärmar de nationella reglerna från varandra. EU:s klimatpolitik är inne i en period av förändringar. Införandet av ett system för handel med utsläppsrätter kommer att minska utsläpp av koldioxid på ett kostnadseffektivt sätt och förhoppningsvis ersätta andra styrmedel. I samband med att tog beslut om detta framförde vi att det nationella klimatmålet blivit obsolet och borde avskaffas. Vi har fortfarande denna åsikt. Vi vill också att endast ett styrmedel för att åtgärda varje problem skall användas. Därför borde koldioxidbeskattningen för den handlande sektorn tas bort så att inte företagen där drabbas av dubbla kostnader, för inköp av utsläppsrätter och beskattning därtill. Vi noterar att regeringen väljer 1970 som basår när den redogör för minskningen av koldioxidutsläpp i . Minskningen är dramatisk och förklaras av introduktionen och användningen av kärnkraft. Mot bakgrund av detta är det anmärkningsvärt att regeringen vidhåller avvecklingen av den väl fungerande och säkra svenska kärnkraften. 6.5 Befolkningsutveckling och hållbara trygghetssystem Regeringen konstaterar att i likhet med många andra länder går mot en demografisk utveckling där färre människor måste försörja en allt större del av befolkningen. Det ställer stora krav på socialförsäkrings- respektive pensionssystemen. Trots denna insikt har regeringen inte gjort någonting alls för att hejda den fleråriga utvecklingen i mot fler sjukskrivna, fler förtidspensionerade och fler arbetslösa. En vanlig arbetsdag är det ungefär en och en halv miljon människor i som inte går till ett arbete utan i stället får sin försörjning från någon av de nämnda trygghetssystemen. En mängd forskning, som även citerades av regeringen i den förra budgetpropositionen, visar att ersättningsnivåerna i trygghetssystemen påverkar antalet sjukskrivna, förtidspensionerade och arbetslösa. Ju högre ersättningsnivå, desto fler som utnyttjar dessa system. Ändå föreslår regeringen i den senaste ekonomiska vårpropositionen att ersättningsnivån skall höjas i sjukförsäkringen. En åtgärd som för en ohållbar utveckling framöver. I den moderata partimotionen med anledning av vårpropositionen En politik för tillväxt och fler i arbete (2003/04:Fi22) föreslås sänkta ersättningsnivåer såväl i sjukförsäkringen och förtidspensionen som i arbetslöshetsförsäkringen för att åstadkomma en hållbar utveckling. I syfte att få fler att stanna i arbetslivet och därmed höja den faktiska pensionsåldern från nuvarande har regeringen utrett ett antal åtgärder bl.a. genom en särskild seniorgrupp i och i en ny bilaga till (bilaga 5 till LU 2003/2004). Här finns flera intressanta förslag till åtgärder men inga av dem har resulterat i förslag till . Vi moderater föreslår också bl.a. sänkt arbetsgivaravgift för anställda , separat beskattning av arbetsinkomster och pensionsinkomster för den som är , möjlighet till flexiblare anställning för anställda i syfte att få fler äldre att stanna kvar i arbetslivet. Avsnittet om livsmedel präglas av ogrundad misstro mot dagens livsmedelsproduktion och en naiv tro på att ekologiskt producerade livsmedel bättre bidrar till en hållbar utveckling. Detta är inte i överensstämmelse med verkligheten. Livsmedelsproduktion innebär alltid påverkan på miljön. Påverkan är likadan oavsett om produktion sker konventionellt eller med andra metoder. Graden av påverkan beror mer på producentens skicklighet och kunskaper än på produktionsmetod. Ökade ansträngningar för att förbättra kunskapen och därmed minska miljöpåverkan från den konventionella livsmedelsproduktionen skulle sannolikt ge en avsevärt större effekt än åtgärder för att gynna ekologisk produktion. Inriktningen att främja ekologiska livsmedel grundas på felaktig analys och bör överges. I skrivelsen slås fast att företagen har grundläggande ansvar för en hållbar produktion. Detta är bra. Myndigheter skall kontrollera att lagar och regler följs och se till att lagstiftningen är aktuell inom alla områden. Däremot skall inte s.k. frivilliga åtaganden mellan myndigheter, kommuner och företag eller livsmedelsbranschen göras. En vidareutveckling av sådana överenskommelser, vilket regeringen aviserar, bör inte ske. 6.7 Trygghet från brott Regeringens förslag om hur man skall uppnå trygghet från brott är en uppräkning av självklarheter, utan konkreta förslag. Avsaknaden av vision för hur ett fungerande rättsväsende skall byggas upp är lika upprörande som bristen på insikt om hur dåligt det de facto fungerar . Uppgifterna om att den totala brottsnivån varit stabil motsägs av statistik från . Antalet anmälda vardagsbrott (exempelvis cykelstölder) har minskat, vilket jämnar ut statistiken något. Dock har antalet faktiska våldsbrott ökat. I ett land där endast femton procent av anmälda brott leder till lagföring behövs mer kraftfulla åtgärder än vad regeringen förmått prestera. Rättsväsendet är den främsta garanten för trygghet mot våld och brott, och det är en av statens mest grundläggande uppgifter att tillse att det fungerar. I skrivelsen antyds närmast att rättsväsendets roll är underordnad samhällets och medborgarnas eget ansvar för trygghet. Regeringens ansvar berörs inte över huvud taget. Regeringen har inte förmått rusta ett rättsväsende som hinner med brottsutvecklingen. Nya poliser utbildas, men polisorganisationen saknar resurser för att nyanställa. som har att utreda ekonomisk brottslighet har så långa handläggningstider att flertalet brott hinner preskriberas och således går ouppklarade. Kriminalvården har kritiserats av på grund av överbeläggningen. Flera rättsvårdande myndigheter skjuter underskott på framför sig. Förutom tillräckliga resurser kräver rättsväsendet tydliga och effektiva lagar. De exempel regeringen anger uppfyller inte dessa kriterier. Sexualbrottslagstiftningen är kraftigt försenad på grund av massiv kritik från remissinstanserna. Människohandelslagen är svårtillämpad och har ännu inte ens lett till en handfull fällande domar, trots ett ökat antal anmälningar. Det internationella straffrättsliga samarbetet haltar på grund av skillnader i lagstiftning mellan och övriga medlemsstater i EU. Regeringen har således svikit sitt ansvar även på detta område. För att skapa starkt rättsväsende och på så sätt öka förutsättningarna för trygghet och tillväxt behövs en mer kraftfull rättspolitik. Staten måste ta sitt ansvar. Rättsväsendet bör tillföras betydande resursökningar, men också organiseras på ett mer ändamålsenligt sätt än . Lagstiftningen skall vara väl genomarbetad och effektiv. Fokus skall vara den enskildes rätt till trygghet avseende liv, hälsa, frihet och egendom. Den som kränker denna rätt skall ovillkorligen tillrättaföras. I skrivelsen framför regeringen ett något märkligt de resonemang om att genomförandet av fri entré på de statliga museerna skulle ha att göra med en hållbar utveckling. Vi kan inte förstå på vilket sätt fria entréer påverkar människors utveckling eller hur de påverkar en hållbar utveckling. Vi moderater delar inte regeringens syn på de fria entréerna på de statliga museerna. har bara tre museer, alla förlagda till , haft fri entré. Det ena, , öppnade också sanering, vilket torde ha fört med sig ett ökat antal besökare oavsett entré eller inte. Det är således långt ifrån klart att de fria entréerna har inneburit det regeringen i skrivelsen säger sig vilja uppnå: ett öppet icke-kommersiellt rum där allmänheten kan mötas, diskutera och fördjupa sina kunskaper om kulturarvet. En fråga som bör ut innan man fortsätter är om museerna som har eller kommer att få fri entré kompenseras fullt ut för minskade intäkter och ett ökat slitage. I har just det sistnämnda varit en negativ konsekvens av fri entré. De uppgifter som regeringen anför att arbetsmarknadspolitiken skall ha tycker vi är bra. Det innebär emellertid att åtgärder för att uppfylla målen inte kan begränsas till vad som traditionellt kallas arbetsmarknadspolitik. Eftersom regeringen misslyckas med att nå sina mål bör inte den förda politiken drivas vidare. Vi föreslår därför att arbetsmarknadspolitiken reformeras. Den behöver bli mer effektiv. Det handlar exempelvis om bättre arbetsförmedling, högre kvalitet i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna samt bättre uppföljning av de arbetslösas sökaktiviteter. Det behövs också en politik som inriktas på att skapa bättre förutsättningar för fler nya jobb och företag. Vi förordar konsekvent arbetslinjen istället för bidragsberoende. I den framlagda partimotionen 2003/04:Fi22 med anledning av vårpropositionen har vi flera förslag på åtgärder vi vill se genomförda, bland annat en ökad mångfald i arbetsförmedlingsverksamheten och gradvis sänkt ersättning i a-kassan. Regeringen missar i praktiken samtliga mål för den ekonomiska politiken som den har inflytande över. Den klarar formellt att klara fastställda utgiftstak men endast genom att ta till budgettricksande som att bokföra utgifter som minskade intäkter eller att skjuta på utgifter så att de betalas annat år än avsett. Ett syfte med Lissabonöverenskommelsen är att öka tillväxten i . Ett viktigt medel för att åstadkomma högre tillväxt är lägre skatter, främst på arbete. I uppföljningen av vidtagna åtgärder får regelmässigt kritik för att skatten på arbete är för hög. Regeringen har inte tagit åt sig av kritiken, vilket med all tydlighet framgår av skrivelsen. Skatteavsnittet präglas av fördelningspolitik i stället för tillväxtpolitik.