mot · GS02L299 · 2004-09-29 00:00:00 — begär att regeringen i enlighet med vad i motionen anförs skall utreda och lägga fram förslag till lagstiftning om förbud mot könsdiskriminerande reklam. Reklamen är ett medel som används i ett kommersiellt syfte för att påverka oss att köpa produkter. Även om reklamen har till huvudsyfte att öka efterfrågan på varor och tjänster så påverkar den också mottagarens medvetande när det gäller frågor som inte har något direkt samband med de utannonserade varorna och tjänsterna. Reklamen spelar på vår rädsla för fulhet, åldrande, övervikt, ensamhet och så vidare. Reklamen skapar och upprätthåller stereotypa idealbilder av män och kvinnor. Reklamen skapar och upprätthåller heteronormen. Många kvinnor och män känner sig kränkta speciellt av framställningen av kvinnor som rena sexualobjekt. Objektifieringen som framför allt kvinnor utsätts för i kommersiella syften är ett allvarligt samhällsproblem. Sexualiseringen av det offentliga rummet ökar. De onaturliga kroppsidealen som skapas och upprätthålls av reklamen påverkar såväl tonårsflickor som pojkar negativt. Vidare sänder könsdiskriminerande reklam en tydlig signal om att det är acceptabelt att behandla andra människor, i synnerhet kvinnor, som objekt. Reklamen förmedlar också en könsstereotyp bild till barn. Könsdiskriminerande reklam kan vara diskriminerande för såväl kvinnor som män. Könsdiskriminerande reklam brukar delas in i två huvudgrupper, kränkande reklam och schabloniserande reklam. Med kränkande reklam avses i dessa sammanhang framställningar vars innehåll i egentlig mening diskriminerar det ena könet, dvs. reklam som förmedlar ett budskap som på ett eller annat sätt nedvärderar könet i fråga. Med schabloniserande reklam avses framställningar som återspeglar ett föråldrat könstänkande och därigenom motverkar strävanden mot jämlikhet mellan könen. har genom olika internationella konventioner åtagit sig att motverka könsdiskriminering. Marknadsföringslagen är inte tillämplig på könsdiskriminerande reklam. Inte heller diskrimineringslagstiftningen är tillämplig. Lagstiftaren har överlåtit till näringslivet att genom frivilliga åtgärder motverka den könsdiskriminerande reklamen. är kritiska till hur Näringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam () har skött sitt uppdrag. Avvägning mellan olika intressen Tryckfriheten har, som en del av yttrandefriheten, en särskilt stark ställning i . Att få tycka, tänka och förmedla tankar till andra, är centralt i en demokrati. Yttrandefriheten innebär ett skydd för medborgarna mot ingripanden från statsmakternas sida. Men denna frihet kan, och får, inskränkas om den kränker andra värden eller friheter som också anses centrala i vårt samhälle. Enskilda eller allmänna intressen av olika slag kan väga tyngre. I de olika utredningar som gjorts om könsdiskriminerande reklam kan två olika utgångspunkter sägas ha förekommit, två utgångspunkter som lett till olika sätt att avväga intresset av tryckfrihet mot andra intressen. Dels har innehållet i den tryckta skriften prövats mot syftet med tryckfriheten, vilket är att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Om innehållet inte handlar om upplysning och meningsutbyte, har man inte ansett att den könsdiskriminerande reklamen skyddas av TF. Denna argumentation har använts beträffande kommersiell reklam i den del som reglerats i Marknadsföringslagen (MFL), dvs. otillbörlig marknadsföring i förhållande till konsumenter och näringsidkare. Dels har all tryckt skrift betraktats som skyddad av TF. Här är det alltså mediet i sig som är skyddat. Utifrån denna utgångspunkt har det krävts ett uttryckligt stöd i grundlagen för att könsdiskriminerande reklam ska kunna undantas. Exempel på undantag är reklam för alkohol och tobak, och produktion och spridning av barnpornografi. (Ds 1994:64, s.82 ff.). inrättades Näringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam (), sammansatt av representanter från näringslivet. Enligt stadgarna har rådet till uppgift att genom normbildande verksamhet motverka könsdiskriminering i reklam och bidra till en hög etisk standard hos annonsörer och reklamproducenter. förslag (Ds 1994:64) avseende lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam har utsatts för massiv kritik från berörda näringslivsorganisationer. ERK:s huvudmän anförde bl.a. i ett remissyttrande att könsdiskriminerande reklam handlar om åsikter, värderingar och attityder i samhället vilka är grundlagsskyddade. Syftet med är förutom att motverka könsdiskriminerande reklam även att motverka ett förbud mot sådan reklam för att värna om yttrandefriheten (ERK:s verksamhetsberättelse 1996). De som har motsatt sig lagstiftning har även gjort gällande att näringslivets egenåtgärder på området är mer verkningsfulla än vad som kan åstadkommas genom lagstiftning. ifrågasätter om med en sådan inställning verkligen kan ta sin uppgift att verka mot könsdiskriminerande reklam på allvar. Vidare är det ett problem att inte alla ERK:s avgöranden offentliggörs. tog regeringen initiativ till projektet vilket i och för sig är vällovligt. anser dock att projektet i stället för att rikta sig till unga flickor borde rikta sig till de aktörer som producerar den könsdiskriminerande reklamen och alltså lägga ansvaret på dem. Vi anser också att det är en brist att projekt saknar ett könsmaktsperspektiv. Detta är beklagligt eftersom det är könsmaktsstrukturen och grunden för denna som vi måste ifrågasätta om vi effektivt ska kunna motverka könsdiskriminerande reklam. vill också uppmärksamma om att regeringen i sin senaste jämställdhetsskrivelse Jämt och Ständigt (skr. 2002/03:140) har formulerat "Sexualisering av det offentliga rummet" som ett av sina mest prioriterade områden. Tillsammans med samarbetspartierna har man genomfört en hearing och tillsatt en arbets- och expertgrupp för att jobba vidare med dessa frågor. Regeringen uttrycker i skrivelsen en oro för den tilltagande sexualisering där kvinnors kroppar objektifieras och sexualiseras i annonser, massmedia och på Internet. Frågan om lagstiftning har även kommenterats av regeringens jämställdhetsminister, som tillsammans med och ställt sig positiv till en lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam (SvD ). ställer sig i betänkande (bet. 2003/04:LU8) inte bakom krav på en utredning om lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. motiverar sitt ställningstagande med att ett förbud mot könsdiskriminerande reklam skulle kräva en grundlagsändring samt inskränkningar i tryckfriheten och yttrandefriheten. Vidare anför utskottet att en dylik lagstiftning skulle komma i fråga först om det framstår som det enda alternativet för att komma till rätta med problemet. menar att den könsdiskriminerande reklamen p.g.a. anledningar som redovisats ovan är ett allvarligt samhällsproblem som redan nu kräver kraftfulla åtgärder. Vi menar att ett förbud är den enda möjligheten att sätta stopp för könsdiskriminerande reklam samt en nödvändig signal om att förnedringen av det kvinnliga könet är oacceptabel. Vår ståndpunkt är att frågan om det bör lagstiftas om ett förbud mot könsdiskriminerande reklam utretts tillräckligt och att tiden är mogen för att se över hur en sådan lagstiftning ska utformas. föreslår därför att regeringen ska utreda och återkomma med förslag till lagstiftning om förbud mot könsdiskriminerande reklam.