mot · GS02Kr368 · 2004-09-30 00:00:00 — Fler men större bidragsgivare som kan ha olika inriktning kan göra det möjligt att söka färre men generösare och mer långsiktiga bidrag. Stiftelsen skapades av medel från löntagarfonderna som ett självständigt organ för att uppmuntra förnyelse av kulturlivet. Tyvärr förfelades målet genom att den senare tillträdande socialdemokratiska regeringen sänkte de offentliga kulturanslagen i motsvarande mån. Vi är medvetna om att intentionen är att Stiftelsen ska avvecklas i sinom tid, men det är viktigt att det även finns en verksamhet med likartade fria möjligheter till ekonomiska insatser för kulturen, helt oberoende av staten eller statens myndigheter. Vi menar därför att kulturen för att säkra en långsiktighet och mångfald måste ha flera finansiärer. Staten har en roll att fylla, sponsring är viktig - men de självständiga kulturstiftelserna vi föreslår kan trygga kulturens möjlighet att säkra finansiering för projekt som varken ryms i den för tillfället rådande kulturpolitiska opinionen eller som kan komma i åtnjutande av företagssponsring. För att kunna fullgöra denna roll måste stiftelserna byggas upp med ett betryggande grundkapital. Detta är något som tar tid. förordar att stiftelserna byggs upp genom att de medel som brukas för olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder inom kultursektorn successivt styrs om till kulturstiftelserna. För den fattiga kulturen har arbetsmarknadsåtgärderna och a-kassan utgjort ett slags konstgjord andning, en smygvariant av finansiering. På papperet står det att skådespelarna, dansarna eller bildkonstnärerna är arbetslösa och att de därför är berättigade till utbildningsbidrag eller a-kassa. I verkligheten fortsätter många av dessa förmodade arbetslösa att intensivt arbeta mot minimal betalning och med få chanser att nå ut till den publik som kan ha glädje av deras arbete. I de fristående kulturstiftelserna kommer de till användning för att finansiera kulturaktiviteter, vilket ökar sysselsättningen inom kultursektorn effektivare och direktare än arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogram. Likaså måste frågor om hur styrelserna för dessa stiftelser tillsätts lösas, så att de både står fria från alltför starka särintressen och från att bli ytterligare en förlängd arm för regeringen. Därför bör av regeringen begära att en utredning tillsätts som tar fram förslag om hur sådana fristående kulturstiftelser kan inrättas och finansieras. Sponsring av kultur ska underlättas Det är nödvändigt att får mer aktiva medborgare och företag vad gäller att långsiktigt stödja kulturlivet. motverkar regeringens politik att sponsringen ökas och blir stabilare såväl för dem som sponsrar som för dem som blir sponsrade. I den avlämnade skrivelsen (2003/04:175) menar regeringen att ingen förändring behöver göras i lagstiftningen utan föreslår i stället att ska utforma rekommendationer på området. Detta är ytterst otillfredsställande. Regeringen sviker kulturinstitutionerna kraftigt. Argumentationen i skrivelsen om varför ingen lagändring föreslås är synnerligen luddig och motsägelsefull. Undanflykterna och hindren för regeringen är många. Regeringens förslag att ska utforma rekommendationer är inte tillfyllest. Reglerna blir fortsatt otydliga och oförutsägbara. Speciellt allvarligt är detta paradoxalt nog för statens egna institutioner som är beroende av sponsring p.g.a. snål medelstilldelning från riksdagsmajoriteten. Statens institutioner bör få medel så att de klarar sin verksamhet, men sponsring bör också uppmuntras. föreslår i sin motion, med anledning av skrivelsen, att en ändring görs i lagen så att skatteavdrag till blir möjligt för företag även vid sponsring till kultur. Detta ska också gälla all sponsring som bara ger indirekta motprestationer, t.ex. att sponsorn får rätt att dra nytta av en kulturinstitutions image. (Därför finns här ingen anledning att upprepa detta yrkande.) ser det som avgörande att det finns ett livaktigt kulturliv på det lokala och regionala planet. 1974 tog staten, efter ett enigt riksdagsbeslut, ett samlat ansvar för utvecklingen av den regionala kulturen och i det beslutet fanns många bra intentioner, som det var en vidgning av statens ansvarsområde. Inte minst innebar det ett ökat stöd till regionerna, men styrningen var hård. Modellen var att "satsar ni en krona, så satsar staten en krona". Och det stimulerade, för man ville ju få tag i statens pengar till den egna regionen. kan man konstatera att regionernas kulturansvar utvecklats mycket positivt, och det är en livaktig verksamhet på de flesta håll. Det innebär också att det inte behöver finnas samma styrning längre från statsmaktens sida och det pågår också försök med s.k. kulturpåse i . Det innebär att regionen själv får en större möjlighet att avgöra inom vilka områden kulturpengarna ska användas. Det är rimligt att denna utveckling fortsätter. I syfte att omfördela statliga medel för att ytterligare stärka regionala kulturverksamheter föreslår liberalerna att bidragen till den regionala kulturverksamheten ökas med . Detta fördelar sig på en ökning av bidragen till regional musikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner med 30 miljoner respektive en ökning av bidragen till regionala museer med . Av ökningen på anslaget 28:6 avsätts till Göteborgs-Operan, och resterande medel fördelas mellan länsmusiken och de regionala teatrarna. Vad som här sagts om en förstärkning av bidragen till regional kulturverksamhet bör ge regeringen till känna. Omfördelningen av till regional kulturverksamhet innebär i sin tur att Statens kulturråds verksamhet bör kunna minskas. föreslår att anslaget till minskas med . Utöver denna minskning ser vi till vår glädje att regeringen gått oss till mötes i fråga om att finansieringen av Kulturnät inte kan anses som en statlig angelägenhet. Verksamheten och den kunskapsbas den bygger på bör finnas kvar, men det bör inte längre drivas med offentliga medel. Eventuellt kan verksamheten överföras till den privata sektorn, eller drivas vidare genom annonsfinansiering. Även om regeringen inte gör någon motsvarande sänkning av anslaget till , vidhåller vi att det kan sänkas med ytterligare med anledning av detta. fördelar en rad olika stöd och bidrag. får i en del fall använda medel från bidragsanslagen till sin administration. Förfarandet liknar det som finns när en rad privata rättssubjekt som branschorganisationer, stiftelser, föreningar eller aktiebolag inträder i en kulturpolitisk roll som fördelare av olika statliga stipendier, bidrag eller stöd. Då har de i enlighet med lagen om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde (1992:318) rätt att lyfta ersättning för de administrativa kostnaderna för detta, inom samma anslag. Den ordningen kan från liberala utgångspunkter endast till nöds accepteras som en konsekvens av den förhärskande korporativa strukturen inom kultursektorn, av pragmatiska skäl. Det är inte acceptabelt att en myndighet som får ett direkt anslag av staten för sin verksamhet dessutom tar pengar som rimligen bör användas för bidragsanslagets ändamål. För försiggår detta såvitt vi vet under anslagen 28:6, 28:7 och 28:9 med ett sammanlagt belopp om . De ovan uppräknade besparingarna bör därför räknas ned med detta belopp. Medlen som disponeras av kvarstår inom respektive anslagsområde för att fördelas inom ramen för det huvudsakliga syftet med bidraget. Netto föreslår alltså att anslaget till minskas med . Vad som här sagts om bör ges regeringen till känna. Scenkonsterna - teater, musik och dans - är centrala för kulturen. De har vissa gemensamma drag, men är också olika. Gemensamt för dem är bland annat att de som regel utövas inför publik, kräver av förberedelser för varje uppsättning och anpassade lokaler: scener. Dessa förutsättningar ger upphov till en rad problem som är unika för scenkonsterna inom kulturens område. Stärkt stöd till de nationella institutionerna En nationalscen för opera, teater eller balett ska vara ett internationellt, mångkulturellt centrum där det spelas på olika språk, i olika traditioner och där musiken, scenbilden, dramatiken och dansen överskrider alla språkliga och kulturella gränser. Nationalscenerna och Operan har staten som huvudman. Det är staten som har utformat och beskrivit deras uppdrag. Operan och har ett konstnärligt ansvar på samma sätt som nationalscener i andra länder. Det konstnärliga utvecklingsarbetet på teaterns, dansens och operans områden vilar i stor utsträckning på nationalscenerna. Det är viktigt att de har reella möjligheter att genomföra gästspel och turnéer både i och i andra länder. Självfallet har nationalscenerna också en stor inspirerande betydelse för den konstnärliga utvecklingen vid andra teatrar både inom landet och utomlands. Nyskapade verk har sin självklara plats vid nationalscenerna och det uruppförs flera betydande verk av svenska dramatiker och kompositörer vid respektive Operan. Man producerar även barn- och familjeklassiker och anordnar speciella visningsföreställningar för barn. Att borga för hög kvalitet och våga nya djärva konstnärliga satsningar ingår i nationalscenernas uppdrag. Både Operan och har otillräckliga resurser. föreslår att ytterligare avsätts till respektive institution. har gett dansen den fasta scen den så väl behöver. är en nationell institution, men verkar utifrån sina två scener i . Verksamheten har tillfört danskonsten i mycket. Redan från början har medverkat i flera projekt för att utveckla och sprida dansen som konstart i . Verksamheten är således mycket värdefull. Löne- och pensionskostnaderna har dock ökat kraftigt, och därför föreslår att det statliga anslaget ökar med . Sedan 1991 blev erkänt som världsarv har det internationella intresset för ökat påtagligt. är unik i världen eftersom den är fullständigt intakt sedan den byggdes . Man bedriver också en föreställningsverksamhet som ligger på högsta internationella nivå. För att detta ska vara möjligt i fortsättningen, måste anslagen höjas. har regeringen beviljat ett årligt engångsbidrag om vilket inte har kompenserat det minskade realvärdet . Utöver de kostnadsökningar som kan mätas i konsumentprisindex har gager och löner ökat betydligt. Som regeringen själv konstaterar i propositionen har det bedrövliga resultatet av denna gradvisa urholkning gett upphov till kraftig debatt i såväl medierna som kammare. Brutalt konstaterar dock regeringen att "det är styrelsens ansvar att göra nödvändiga prioriteringar". Engångsbidraget om beviljas däremot lyckligtvis även . Att regeringen fortsätter att ge engångsanslag år till en unik verksamhet inom ett av världsarv, när det trängda ekonomiska läget är känt, kan inte annat än betraktas som ett totalt frånträdande av ansvar. liberalerna föreslår att det årliga extraanslaget görs permanent samt att ytterligare ordinarie medel anvisas så att totalt sett tillförs föreställningsverksamheten och 2 miljoner till . Vad som här har sagts om bör ge regeringen till känna. har ekonomin vid många av de statligt finansierade institutionsteatrarna försvagats. Problemet beror bland annat på att regeringen inte fullt ut räknat upp anslagen för att kompensera för ökade kostnader vid införandet av det nya pensionssystemet och de premieåtaganden institutionsteatrarna övertog ansvaret . Regeringens föreslagna tilldelning av extra och retroaktivt är klart otillräcklig. Samtidig råder en oklarhet om vad den faktiska kostnaden uppgår till, och beräkningsgrunder från har inte redovisats. anvisar med anledning av detta en ytterligare förstärkning av anslaget 28:2 med . Vi föreslår också en ökning av beloppet för den retroaktiva kompensationen för kostnader under 2001-2004, med . bör också begära att regeringen återkommer med en tydlig ekonomisk redovisning av hur pensionsåtagandena påverkat institutionsteatrarna. Öka stödet till de fria grupperna De fria grupperna är en stor tillgång för svenskt teaterliv. De utgör ett viktigt komplement till institutionsteatrarna och är konstnärligt berikande för hela teatersektorn. De fria grupperna mottar statliga bidrag motsvarande av det samlade statliga stödet till teatern. De har länge levt under stark ekonomisk press. Det är särskilt svårt för de fria teatergrupperna att tillgodose behovet av fortbildning för skådespelare, regissörer och annan personal. Liksom institutionsteatrarna har de fria grupperna påverkats av förändrade pensionsvillkor. Som den ojämförligt största bidragsgivaren till de fria grupperna bör staten ta ansvar för att de får kompensation för ökade kostnader inom det nya pensionssystemet. liberalerna vill stärka de fria gruppernas anslag med mer än regeringen . Fördelningen av resurser mellan de fria grupperna bör göras med såväl kvalitetsmässiga som geografiska hänsyn. Detta bör ges regeringen till känna. Länsmusiken svarar för den största delen av det professionella konsertutbudet i respektive region. Som redan nämnts föreslår här en väsentlig omfördelning av resurser för att stärka den regionala kulturverksamheten. Den svenska visan sitter djupt i folksjälen och är en viktig del av vårt kulturarv. Det finns mängder av olika slags visor och de följer oss hela livet, från vaggvisor till visor som sjungs vid begravningar. Det är också intressant att se att det anordnas ett stort antal visfestivaler i . Några orter är , , och , men framför allt upprätthålls vistraditionen vid . Den hölls för 39:e gången och är älskad av både artister och publik. Det är nu dags att gå vidare för att bevara och utveckla visan i och det finns ingen ort som kan vara mer lämpad för det än . Där bör finnas förutsättningar för att bygga upp ett nationellt kring visan. Det innebär att dit kan viss utbildning koncentreras, kunskaper samlas och forskning bedrivas. Vi föreslår således att tillkännager för regeringen att regeringen utreder möjligheterna till att bygga upp ett nationellt centrum för visan i . Det fria ordet är navet i en liberal kulturpolitik. Litteraturen är en unik källa till kunskap, förståelse och fördjupning. I av blixtsnabba förändringar erbjuder boken en för eftertanke och stillhet. Vid sidan av nyhetstelegrammen som flimrar förbi på TV-rutan erbjuder kulturtidskrifterna möjligheten att föra ett samtal med både bredd och djup. Dagspressens roll som förmedlare av nyheter och arena för den offentliga debatten är stadd i förändring, men inte mindre viktig. Bibliotekens roll i att göra det skrivna ordet tillgängligt i samhället är central. roll är att främja utbytet av idéer och stimulera en djupare reflektion kring samhällets och kulturens utveckling. För detta finns ett statligt stöd till produktion och utveckling av kulturtidskrifter. Ett visst stöd till bibliotekens prenumerationer utgår också. Vi ser med glädje att regeringen beslutat föreslå en ökning av stödet till kulturtidskrifterna. påtalade i förra årets motion att det var stora problem med distribution och lösnummerförsäljning för smala ekonomiskt icke bärkraftiga kulturtidskrifter. Regeringens förslag kan bidra till att underlätta denna situation. liberalerna vill ändå vidhålla förslaget om att öka anslaget till stöd till kulturtidskrifter med på produktionssidan. Detta kan medge såväl en uppräkning av stödet till de tidskrifter som befinner sig inom systemet som en viss utökning av antalet titlar som beviljas stöd. För att ytterligare fördjupa det utvecklade och reflekterande samtalets möjligheter har framförts förslag om inrättande av fonder för en sekundär upphovsrättslig ersättning som till exempel Bonus Presskopias avtal med skolor, företag och myndigheter. Kopiering av artiklar ur kulturtidskrifter har inte ingått i systemet. Dagstidningar och kommersiellt bärkraftiga tidskrifter gör det genom respektive branschorganisationer. Överlappningen med de kulturtidskrifter som beviljas bidrag genom är minimal, endast fyra fall kunde konstateras för bidragsbeviljade kulturtidskrifter . Medlemskap i en branschorganisation förutsätter att tidningen har den ekonomiska möjligheten att betala en årlig medlemsavgift och en serviceavgift, vilket många kulturtidskrifter inte har . Med beaktande av vad som på annan plats i denna motion sägs om en översyn av avtalsvillkoren och förutsättningarna för Bonus Presskopias avtal, föreslår liberalerna därför att ges i uppdrag att tillsammans med förslagsvis Föreningen skapa en paraplyorganisation som kan tillvarata kulturtidskrifternas upphovsrättsliga intressen som part till detta avtal. För detta anslår vi som ska täcka kostnader för uppstart och uppbyggnad av denna organisation. och 2007 anvisar vi medel för att kompensera skolor, universitet med mera för högre kostnader i Bonus Presskopia, 8 miljoner respektive . Vad den slutliga kostnaden kommer att bli är inte känt , varför medlen utgör en reservation. En lämplig schabloniserad beräkningsgrund måste tas fram under uppstarten. Vad som här har sagts om stödet till kulturtidskrifter och skapandet av en paraplyorganisation för att tillvarata kulturtidskrifters upphovsrättsliga intressen inom Bonus Presskopia bör ge regeringen till känna. Det behövs satsningar på litteratur och läsande eftersom läsandet och läsförståelsen minskar . Bibliotek är en kulturinstitution och kunskapsbank som har fortlevt . I kommuner och kommundelar fungerar de som lokala kulturcentrum och har en nyckelfunktion när det gäller att motverka segregation och kunskapsklyftor. Vi slår vakt om alla människors möjlighet till kostnadsfria boklån ur ett rikt bestånd. vill ge folk- och skolbiblioteken ytterligare i utökade resurser för bokinköp. Biblioteken på små orter bör prioriteras. En del av medlen skulle kunna användas till att skapa en bättre balans i bibliotekens spegling av samhällsfrågor. I deras, för demokratin så utomordentligt viktiga, uppgift att vara en källa till kunskap om skeenden och företeelser i vår omvärld kan dessvärre en medborgare inte alltid vänta sig att finna ett åsiktsneutralt urval av titlar, som en undersökning av utbudet på landets bibliotek har visat. Satsningen finansieras delvis genom att En bok för alla koncentrerar sig enbart på utgivningen av barn- och ungdomslitteratur och upphör med vuxenutgivningen. Det finns inte samma behov av en subventionerad vuxenutgivning nu när bokmomsen glädjande nog har sänkts. Detta bör ge regeringen till känna. I budgetpropositionen framlägger regeringen förslag om att pålägga biblioteken och deras huvudmän ytterligare byråkratiska formaliteter rörande samverkan och framtagande av planer för verksamheten. Detta är ett utslag av övertro på centraliserad politisk detaljstyrning. Hela bibliotekslagen är ett utslag av misstro mot den kommunala självstyrelsen. Den riskerar att få till effekt att verksamheten fördyras och motverkar kommunernas möjlighet att bedriva en verklighetsanpassad verksamhet fokuserad på bibliotekens egentliga syfte. Regeringens förslag om ändring av bibliotekslagen (1996:1596) bör avvisas. bör i stället besluta att upphäva samma lag. Att vårda kulturarvet innebär att bevara kunskap, idéer, föremål och miljöer som speglar äldre tiders livs- och samhällsformer. Kulturarvet ger perspektiv på vår samtid, nya idéer om hur vi kan forma vår framtid samt styrka att möta det nya och främmande. har länge brustit i vården av detta arv. Sådana försummelser är oåterkalleliga. Stora kulturvärden är hotade av utplåning till följd av ett eftersatt underhåll. Därför måste en förbättring ske. Det finns ett stort behov av kompetent personal för att inventera, vårda och göra samlingar tillgängliga. Museerna är en del av vårt gemensamma minne. Museerna utvecklar och förmedlar kunskap, bjuder upplevelser för alla sinnen och levandegör historien. Vid sidan av biblioteken är museerna den vanligaste kulturinstitutionen i kommunerna. Denna skatt måste bli mera synlig och utvecklingsmöjligheterna förbättras. liberalerna föreslår stora förstärkningar jämfört med regeringen när det gäller stödet till museerna. Totalt sett, inräknat stöd till statliga museer såväl som regionala och speciella museer, lägger vi i denna motion fram förslag som innebär att museisektorn får ett tillskott om . (11 miljoner till de statliga museimyndigheterna, 3 miljoner specialdestinerat till , 5 miljoner till de statliga museistiftelserna, 16,5 miljoner fördelas till de regionala museerna och 4 miljoner används för att öka anslaget för bidrag till vissa museer, utöver den anvisade permanenta förstärkningen till .) Detta menar vi väl rymmer väsentliga kvalitetshöjningar och särskilt insatser för vård av de eftersatta samlingarna. Dessutom måste satsningar göras för att garantera säkerheten på museerna. Regeringen bör återkomma till med en plan för hur samlingarnas eftersatta underhåll ska åtgärdas och hur de ska vårdas . För att finansiera detta avvisar vi regeringens kritiserade förslag om att tvinga på museerna fri entré. Förutom de ovan uppräknade satsningarna återkommer vi nedan med förslaget att anvisa till en möjlighet för alla offentligfinansierade museer att i stället ha fri entré för barn och ungdom upp till . Vidare bör Riksutställningars uppdrag att producera utställningar kunna överföras på de större kommunala och regionala museerna. Riksutställningar ska i stället koncentrera sig på att biståövriga delar av museiväsendet genom att aktivt medverka till att produktioner från andra museer når så långt ut i landet som möjligt. En annan viktig uppgift är att hjälpa till med internationella kontakter och att få verksamhet in i och ut ur landet. Uppdrag och resurser för produktion av utställningar överförs till kommunala och regionala museer. För detta ändamål bör anslaget till Riksutställningar minskas med . Vad som här har sagts om satsningar på museernas kvalitet och samlingsvård i stället för fri entré bör ge regeringen till känna. Prioritering av vissa mindre museer är en gemensam satsning av den ideella organisationen , och Tjörns kommun. Projektet har rönt stort intresse i hela . Museet, som invigdes , är det första i sitt slag i och har stor kulturpolitisk betydelse. har museet etablerat sig som en betydelsefull konstinstitution. Det bedriver ett kraftfullt utvecklingsarbete inom det konstpedagogiska fältet och tar här ett ansvar som närmar sig det man förväntar sig av de statliga museerna. Det är viktigt att markerar sin positiva inställning till både museet och den övriga verksamheten genom att staten medverkar till driften av verksamheten via statsbidrag direkt från statsbudgeten. föreslår därför att erhåller i statsbidrag inom ramen för anslaget Regionala museer. föreslår en ökning av anslaget till med inom ramen för det ökade anslaget till Regionala museer. Vad som här sagts om bidrag till och bör ge regeringen till känna. Arkiv och elektroniska källor Väsentliga delar av kulturarvet ska göras tillgängliga i elektroniska nätverk. läggs nya delar till vårt gemensamma kulturarv. Den nya tekniken gör att invånare som är intresserade av arkivmaterial, t.ex. för släktforskning, på ett helt nytt sätt själva kan arbeta med materialet. Den allt snabbare datoriseringen kan dock också vara ett hot. Skriftlig information försvinner och hamnar i stället i datorer via e-post som sedan raderas. Ett tomrum i kulturarvet uppstår. Frågor som rör arkivering av elektroniska källor har börjat studeras. har fått i uppdrag att dokumentera svenska hemsidor på Internet. Det är nu dags att utveckla system och rutiner för att bygga upp en heltäckande arkivstrategi som är anpassad till den moderna digitala miljön. Vi anvisar för en förstudie under anslagen till . Detta bör ges regeringen till känna. En bevarandeplan för arkivalier Vid sidan av de stora museernas och bibliotekens samlingar finns många värdefulla kulturföremål, böcker och arkivalier spridda på mindre institutioner och i privata samlingar. Dessa utsätts ofta för en förslitning till följd av resursbrist eller brist på kunskap om hur de bör behandlas och bevaras.