mot · GS02L306 · 2004-09-30 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i namnlagen (1982:670) i enlighet med det i motionen anförda. Rätt att välja sitt eget namn har tidigare avvisat motionsyrkanden om ändringar i namnlagen. I sitt betänkande (bet. 2003/04:LU22) konstaterar utskottet att det har gått tillkännagivande om att regeringen borde göra en undersökning för att utröna huruvida de avvägningar som gjordes i samband med namnlagens tillkomst fortfarande kan anses vara bärkraftiga (bet. 2003/04: LU22 s. 37). Utskottet nöjer sig dock med att beklaga att regeringen ännu inte initierat någon sådan undersökning. tycker att det är anmärkningsvärt att regeringen ännu inte presenterat direktiv till en översyn av den aktuella lagen. Vi anser att det bör vara tillåtet att byta förnamn till det som man själv väljer. Enligt vår mening ska namnlagens syfte vara att skydda barn från att få namn som de kan få lida för senare i livet samt skydda från intrång i familjenamn. Bestämmelserna i namnlagen ska inte hindra människor från att ta vilka förnamn de önskar. Endast immaterialrättsligt skyddade värden ska begränsa medborgarnas möjligheter att själva välja sina namn. Vidare anser vi att det bör vara möjligt att få bära mellannamn eller tilläggsnamn tillsammans med efternamn förbundet med bindestreck. Det bör vara möjligt för två makar att var för sig behålla sina tidigare familjenamn i kombination med den andre partnerns namn. Bestämmelserna om mellannamn ger möjlighet att både ta en makes efternamn och lägga till sitt tidigare namn som mellannamn samt att behålla sitt efternamn som man hade före äktenskapet och lägga till den andre makens namn som mellannamn. Bestämmelserna är dock konstruerade så att endast en av två makar har rätt att lägga till ett mellannamn. Motivet härför är att en annan ordning skulle innebära att makar skulle kunna ha två olika namnkombinationer, något som uppenbarligen inte anses vara tillfredsställande. Vi anser att lagens möjligheter att lägga till mellannamn skall kunna utnyttjas av båda makarna. Vidare innebär dagens lagstiftning att barn och vuxna i en familj inte kan bära samma efternamn vilket rimligtvis borde vara möjligt. Vi vill även att barn i skall kunna döpas enligt isländskt namnskick även när en förälder har svenskt medborgarskap. Det föreligger en särskild problematik för transpersoner. Den som väljer att leva vardagen i enlighet med sin upplevda könstillhörighet utan att genomgå kirurgisk behandling tillåts inte enligt praxis att själva bestämma sitt namn då personer som juridiskt sett är män inte tillåts att byta till kvinnliga förnamn och vice versa. Detta sker genom den hänvisning som görs i praxis till 34 § i namnlagen (1982:670), som lyder: Som förnamn får inte godkännas namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som skall bära det eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Det finns enligt vår mening inga rimliga skäl att förbjuda personer att bära ett visst förnamn enbart för att det förknippas med det andra könet. Den principiella frågan påverkas inte av att det finns ett begränsat antal "könsneutrala" förnamn som är tillgängliga för alla oavsett könstillhörighet. Att byta från manligt till kvinnligt förnamn, eller vice versa, är inget som görs av okynne. De nämnda begränsningarna i reglerna för förnamnsbyte minskar inte den stora allmänhetens valfrihet men upplevs som en stor begränsning av många med olika transidentitet. Namnlagen måste ändras så att myndiga personer ska kunna byta till ett förnamn de själva valt. Med denna bakgrund vill vi att regeringen ser över namnlagen för att bl.a. möjliggöra för personer att själva välja sitt namn oavsett könsidentitet. Regeringen bör återkomma med förslag till ändring i namnlagen (1982:670) i enlighet med vad som anförts i motionen.