ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GS02MJ455 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kunna kräva ökat ägaransvar med möjlighet till sanktioner mot ägare av sällskapsdjur som missköter sig. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en allmän översyn av tillsynslagen vad gäller sällskapsdjur. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utreda åldersgräns för inköp av sällskapsdjur. Förvildade sommarkatter, övergivna smådjur och hundar som lämnas vind för våg är resultatet av djurens låga status i samhället kombinerat med bristande sanktionsmöjligheter mot oansvariga djurägare och djurplågare Hur djurägare som missköter sig ska kunna straffas bör därför utredas och en allmän översyn av tillsynslagen vad gäller sällskapsdjur vore ocksåönskvärt. Att ta hand om, fostra och ansvara för ett sällskapsdjur som exempelvis hund, katt eller mindre smådjur som kanin kräver dessutom mognad, ekonomiska resurser och ansvarskänsla . Ett yngre barn kan inte ensamt utkrävas detta ansvar utan medansvarig vuxen. Därför borde det finnas en åldersgräns för inköp av sällskapsdjur utan medföljande målsman, vilket också bör utredas.
mot · GS02MJ456 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett centralt register över individer som har djurförbud bör införas. Djurplågare i kommer alltför lätt undan i den svenska byråkratin. Det är med nuvarande slapphänta kontrollmekanismer fullt möjligt att sätta djurplågeri i system utan att någonsin bli bestraffad. Uppmärksammade grävande reportage i bland annat program har visat på hur kriminella djurägare med djurförbud kontinuerligt skaffar sig nya djur genom att flytta till annan ort eller låta annan familjemedlem stå som ägare till djuren. Dagens långa handläggningstider för att få ett eventuellt djurförbud att komma till stånd, och det faktum att det är ytterst svårt för en myndighet att få information om personer med djurförbud när de ska dela ut tillstånd för djurverksamheter visar på det akuta behovet av en lagändring. Ett centralt register över svenska djurplågare med djurförbud bör utarbetas, vilket skulle underlätta arbetet för berörda myndigheter och bespara många djur onödigt lidande på grund av stelbent byråkrati. Vi kan inte ha ett system som sanktionerar djurplågeri bara för att myndigheter inte samarbetar.
mot · GS02MJ457 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att rensa sandstränder från ruttnande tång. är ett grunt hav, med ett medeldjup under 30 m. Det är därför mycket känsligt för föroreningar, och det är allmänt bekant att trots det senaste årtiondets ansträngningar att minska utsläppen i är situation inte . Vad som inte är lika bekant är att södra är särskilt grund, och därför än mer utsatt för föroreningarna. Avstånden är små: mellan och . , och , lider svårt av övergödning som bl.a. yttrar sig i en kraftig tillväxt av alger och tång/sjögräs. Denna blandning av tång och sjögräs ligger som väldiga sjok vid strandkanten påÖsterlen. Inte sällan sträcker sig tångbältet 5 m upp på stranden och 10-15 m ut i vattnet, kilometer efter kilometer av stranden. Denna övergödning av och är till största delen en effekt av lantbrukets gödsling i län. När tången och algerna i sommarvärmen ruttnar till en lilafärgad stinkande smet innebär detta naturligtvis avsevärda olägenheter, varav man kan nämna sjöfåglarnas situation, både fritids- och yrkesfisket, turism och bad, de kustboendes svåra sanitära situation när man bokstavligen bor bredvid en ruttnande och svavelstinkande sophög. Men det som i fiskelägen och badstränder är ett besvärande problem, är ju - sett ur en annan och mer positiv synvinkel - en stor tillgång. är ett mycket bra jordförbättringsmedel. Före handelsgödselns tid stod tångtäkt påÖsterlens stränder högt i pris hos bönderna. Markerna skiftades så att bönderna fick smala tegar ned mot havet - allt för att få rätt till tångtäkt. bärgas ingen tång, trots att tången är mycket lättillgänglig längs de långgrunda stränderna. Det vore en miljö- och nationalekonomisk vinst om ålade lantbruksnämnderna att informera bönderna och aktivt verka för tångtäkt och gödsling med tång, och då i synnerhet i län. En ekologisk cirkel skulle därmed bli sluten, med både en ekonomisk och miljömässig vinst, och ansvaret blev lagt på dem som till största delen förorsakat den kustnära övergödningen. Tången har ett oförtjänt dåligt rykte, då man menar att den innehåller ogräsfrön och stinker. Detta torde dock vara ett problem som lätt löses med en tids kompostering, på samma sätt som med naturgödsel. Turismens värde för är stort, och våra sandstränder är en av de störtsa turistattraktionerna. Att vårda och rensa sandstränderna är därför av största betydelse också ur turismsynpunkt. Det har framförts som invändning mot att ta tillvara tången att den bör ligga kvar på stränderna och binda sanden. Både faktiska och historiska skäl talar dock mot denna invändning. Tången ligger inte någonstans på själva sanddynerna, där den ju faktiskt kunde haft en bindande funktion, utan i vattenbrynet och ett drygt tiotal meter ut i vattnet, samt de första av stranden. Mellan sanddynerna och tångbältet sträcker sig 50-100 m ren sandstrand där badgästerna ligger. Den sanden är inte "bunden" av tången, och ligger uppenbarligen kvar år . Och ser man på tångens bindande förmåga i ett historiskt perspektiv så har under århundraden tången forslats bort och lagt pååkrarna utan att därmed sanden i vattenbrynet påverkats. Skånberg (kd)
mot · GS02MJ460 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att rädda vildlaxbeståndet i älvarna och få ett slut på de återkommande laxfiskediskussionerna längs . Vattenkraftutbyggnaden på 1950-60 talen satte stopp för produktion av laxyngel i många stora vildlaxälvar längs . Vattenkraftutbyggarna förpliktade dock att sätta ut det antal laxsmolt som motsvarade älvens egen produktion. Bland de större älvarna med Östersjölax är bara Kalix- och outbyggda. Användningen av konstfiber vid tillverkning av fångstredskap startade ett effektivt havsfiske (drivnät och drivgarn). Laxfisket förflyttades från kusterna och älvarna till havet. av laxfångsten är havsfiske. Återstående fördelas mellan kustfiskarna (binäringsfiskarna) och älvsfiskarna. Denna fördelning är orimlig. På grund av effektivt havsfiske har allt färre avelsfiskar år kommit på lekvandring till älvarna. En begränsning av havsfisket är därför nödvändig för att rädda vildlaxbeståndet i älvarna. Enligt gjorda undersökningar skulle , som utgör gränsälv mot , kunna producera en halv miljon laxsmolt - men på grund av det alltför stora havsfisket har alltför få lekande laxar kunnat återvända till älven, vilket medfört att laxsmoltproduktionen blivit lägre. En undersökning som utfördes av pekar på att inkomsterna från laxfisket i vattensystem skulle kunna bli upp till 500 miljoner om Torne- Lainio- och Muonioälvarnas naturresurser utnyttjas fullt ut, en möjlighet till nya arbetstillfällen i en bygd som uppvisar de högsta arbetslöshetssiffrorna i landet. har i ett utredningsprojekt beräknat att ett fullt utbyggt sportfiske i Norr- och Västerbottensälvarna kan omsätta ca och utgöra underlag för ca 180 helårsarbeten. Som jämförelse kan nämnas att förstahandsvärdet av hela det svenska yrkesfisket efter Östersjölax uppgick till . Den återkommande frågan mellan havs-, kust- och älvsfiskarna om var och när laxfiske får bedrivas beror på en illa förd fiskepolitik i . Enligt min mening måste den ta nya initiativ till en gemensam vildlaxpolitik med den finska regeringen för att rädda vildlaxen i våra älvar och få ett slut på de återkommande diskussionerna var, när och hur laxfiske får bedrivas.
mot · GS02MJ463 · 2004-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att regeringen skall rekvirera böndernas EU-ersättningar så snart de blir tillgängliga. Det är av stor vikt att både ett hushåll och en nation sköter sin ekonomi, anpassar sina utgifter till inkomsterna och ser till att ha en rimlig buffert för oförutsedda utgifter. De flesta inser även vikten av att för ett hushåll och en nation sköta sina åtaganden, undvika böter och se till att de löner, räntor och ersättningar man har rätt till rekvireras. Tyvärr agerar inte nuvarande riksdagsmajoritet på detta sätt, vilket skickar fel signaler både till EU och till de svenska hushållen. har åtagit sig att betala sin medlemsavgift till EU varje gång den förfaller. missade man medvetet förfallodagen och sköt betalningen över med två genanta resultat: dels noterar EU att inte sköter betalningarna och dels får betala böter. Tydligen är det nu helt uppenbart att det är bönder som skall fixa regeringens mycket svaga budget genom att avstå från sin inkomster. Istället för att göra det som borde vara det självklara att ha en budget i balans och se till att utgiftstak respekteras fortsätter regeringen att trixa med den svenska bondens pengar. När andra familjer i samhället börjar köpa julklappar får den svenske bonden och dennes familj vackert vänta på sina inkomster . EU:s bönder kompenseras för sänkta priser med betydande årliga ersättningar, som har rätt att rekvirera från EU för vidare befordran till de svenska bönderna och framåt. På grund av det pressade lönsamhetsläget för jordbruket anstränger sig många EU-länder att rekvirera och betala ut dessa pengar möjligt. EU har också flyttat fram den möjliga utbetalningstidpunkten för mjölkbidraget från den 1/12 till den 18/10. väljer dock återigen den andra vägen och anser uppenbarligen att böndernas barn kan få sina julklappar . Det är både oförskämt och rättsosäkert för den enskilde företagaren. Vilken annan yrkesgrupp skulle acceptera att hanteras på detta sätt. Istället borde regeringen få i uppdrag att rekvirera EU-ersättningarna så snart de blir tillgängliga. Det är så man stöttar svenska bönder och svensk företagsamhet. Detta bör ges regeringen tillkänna.
mot · GS02MJ465 · 2004-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall utlokaliseras från . Det har länge varit känt att är väl försett med statliga myndigheter. Enligt SOU 2000:36, rapport 17, sidan 62 uppgår de statliga utgifterna för förvaltnings- och myndighetsuppgifter till ca per capita i . Motsvarande tal för hela riket var ca och för t ex småregioner 4.300. Det finns alltså redan på grund av dessa skillnader skäl att noga överväga om det är möjligt att omlokalisera statliga verk till andra delar av landet. Dessutom gäller att kostnaden för att driva ett statligt verk i huvudstaden, jämfört med andra delar av landet, ofta är högre p.g.a. höga lönekostnader samt högre hyror. Även om vissa andra kostnader (t.ex. resor till regering och riksdag) blir högre vid en lokalisering utanför , är det ingalunda säkert att detta gäller för totalkostnaden. En omlokalisering har stora utsikter att generera en besparing för statskassan. Det finns även andra skäl som ofta åberopas vid lokaliseringsbeslut, nämligen de som rör arbetsmarknaden. En utlokalisering av ett verk till en ort med högre arbetslöshet (än ), t.ex. en ort som drabbas av de förbandsnedläggningar som sker, innebär troligen att den totala sysselsättningen i riket ökar, något som givetvis ökar den ekonomiska tillväxten. Dessutom medför givetvis en utlokalisering att det ofta framförda önskemålet om "regional balans" mellan landets olika delar lättare kan tillgodoses. Slutligen finns ett mer symboliskt motiv för att utlokalisera just ; nämligen det att en naturvårdsmyndighet hellre bör ligga "nära naturen" än nära en stadskärna. Jag vill dock understryka att detta är ett mer symboliskt och mindre sakligt argument. Det finns naturligtvis skäl som talar mot en utlokalisering. Ett är att det för berörd personal alltid är problem med en omställning. Ett annat är att det tar tid att bygga upp kompetens, och att en del av den nuvarande kompetensen kommer att gå förlorad (genom att vissa anställda väljer att sluta sin anställning) vid en omlokalisering av verket. Erfarenheterna från andra utlokaliseringar (främst de stora omlokaliseringarna ) talar dock för att dessa problem är övergående och relativt kortvariga. Mot bakgrund av ovanstående vill jag att beslutar att ge regeringen till känna att önskar en omlokalisering av .
mot · GS02MJ466 · 2004-10-01 00:00:00 — begär att regeringen verkar för att försök med fiskemetod enligt vad i motionen anförs inleds. Fisket är av tradition en viktig svensk näring, som sysselsätter ett stort antal människor. Både i och i är flera orter helt beroende av fiskerinäringen för att kunna fortleva. För att säkra en framtid för näringen fordras en svensk fiskeflotta, som kan konkurrera på lika villkor. Tillgången på fisk är därför avgörande. har minskningen av vissa fiskearter i havet uppmärksammats. Detta har resulterat i fiskestopp för vissa fiskarter. Fiskekvoterna har minskats för både och . Till detta har rapporterats om omfattande svartfiske, framför allt i . har fiskestoppet i hävts, men begränsningar i fiskekvoterna kvarstår. Det förekommer olika uppfattningar om hur allvarligt läget är och hur mycket fisk som kan tas upp utan att återväxten hotas. Problemen med hur man långsiktigt ska finna en gemensam lösning av fiskefrågan inom EU och andra länder, som fiskar i , kvarstår dock. Det finns anledning till nytänkande och att pröva andra metoder för att finna långsiktiga lösningar. dumpas fisk, som inte ska användas, tillbaka i havet från fiskebåtarna. Av de fiskar som återförs till havet överlever ytterst få. Detta tillvägagångssätt måste stoppas, då det skapar onaturliga sediment på havsbotten och innebär att det inte går att mäta hur mycket fisk som försvinner från havet. Särskilt besvärligt är sedimentbildningen i där havet är grunt, vilket skapar ett onaturligt klimat för både växter och havsdjur. På har man framgångsrikt provat ett annat fiskesystem, där fiskekvoterna relaterar till storleken på fiskebåten. Utifrån vissa parametrar tilldelas båtarna ett antal timmar för fiske och all fisk landas för beräkning av fångsten. Detta har gett gott resultat och förhindrat utfiskning av havet. Förslaget har också debatterats i det danska . Det finns anledning att även i svenska fiskevatten, lämpligen , inleda försök enligt den färöiska fiskemetoden. Organisationer inom den svenska fiskenäringen har ställt sig positiva till att pröva nämnda metod. Givetvis måste införandet av den nya metoden föregås av överläggningar med myndigheter i övriga nordiska fiskerimyndigheter för samstämmighet innan försöken inleds.
mot · GS02MJ470 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om betydelsen av att den i budgetpropositionen aviserade utvärderingen av sektorsansvar uppmärksammar behovet av långsiktig kunskapsuppbyggnad och systemutveckling för ekologisk produktion. Det svenska lantbruket förändras i rask takt, som på en gång innebär anpassning till den internationella marknaden och till en långsiktigt hållbar resurshushållning. Ett av huvudspåren i denna utveckling är satsningen på ekologisk odling. Målen är att av åkerarealen samt av slaktdjuren av nöt och lamm samt av mjölkkorna ska vara i ekologisk produktion . Utvecklingen av ekologisk produktion enligt de angivna målen förutsätter producenter som är villiga att satsa på ekologisk odling, att metoderna för ekologisk odling successivt förbättras samt att det finns en lönsam avsättning för produkterna. Som stöd för denna utveckling finns inom () lantbruk (CUL). Verksamheten vid CUL ingår i statsmakternas satsning på forskning till stöd för en ekologiskt hållbar utveckling, och finansieringen täcks via SLU:s statsanslag genom regleringsbrevet för SLU:s verksamhet. Den ekologiska odlingen har till stor del baserats på engagemanget bland dem som vågat ta steget över till en ny odlingsteknik och anslutit sig till en ny syn på jordbrukets samhällsroll. CUL spelar en viktig roll som inspiratör och samordnare i denna process. Med nuvarande organisation är verksamheten emellertid helt baserad på tidsbegränsade projekt, vilket på kort sikt medger stor flexibilitet som en långsiktig kunskapsuppbyggnad försvåras. För att ge den ekologiska odlingen i en stabil vetenskaplig grund behövs därför även tillgång till fasta tjänster. Den tidigare professuren i alternativa produktionsformer vid skulle exempelvis behöva återbesättas för att säkerställa en fortsatt tydlig tvärvetenskaplig bas för ekologisk produktion. - I , och finns sådana professurer i agroekologi med inriktning på ekologiskt lantbruk. Arbetet inom CUL har hitintills i hög grad koncentrerats på att utveckla ekologisk produktion inom ramen för konventionella jordbruksföretag, vilket varit en naturligt utgångspunkt. Vid sidan härav är det angeläget att även ekologisk odling kan utvecklas inom andra sektorer av jordbruket, såväl inom trädgårdsnäringen som för fritidsodling och parkskötsel. I budgetpropositionen (prop. 2004/05 utg.omr. 23 Utbildning 9.1) aviseras en utvärdering av SLU:s sektorsansvar. I samband med denna bör förutsättningarna för en fortsatt positiv utveckling av ekologisk produktion särskilt uppmärksammas.
mot · GS02MJ472 · 2004-10-01 00:00:00 — Kalori- och sockerdeklaration på livsmedel tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom kalori- och sockerdeklaration på livsmedel. Så kallade välfärdssjukdomar, som till exempel övervikt, diabetes, hjärt-kärlsjukdomar blir allt vanligare i . Överviktsproblem kryper allt längre ned i åldrarna. En bidragande orsak till dessa sjukdomar är felaktiga kostvanor. Vi äter för mycket fett och socker. Även om fettkonsumtionen tenderar att minska ökar sockerkonsumtionen markant. En stor del av denna ökning beror på att vi konsumerar allt mer godis och läsk. Speciellt läsk är en "sockerfälla". Med senare tids fokusering på fett har alltfler "light"-produkter sett dagens ljus. För att kompensera det minskade fettet har producenterna oftast satt till mer socker . Den som t ex köper nyckelhålsmärkta frukostflingor som innehåller fibrer och annat som man uppfattar som nyttigt får i sig oväntade mänger av socker. Att äta rätt handlar bland annat om att inta lagom många kalorier per dag. Tar vi in mer än vi förbrukar leder det till övervikt som i sin tur bidrar till andra sjukdomsbilder. För att kunna anpassa kaloriintaget till den mängd man behöver kan det vara väsentligt att veta hur många kalorier det finns i det som man äter. Tyvärr framgår det inte alltid av de innehållsdeklarationer som finns på de produkter vi köper. Om kaloriinnehållet också framgick i alla innehållsdeklarationer skulle det var enklare att välja produkter med lägre kaloriinnehåll. Detta skulle leda till att det blev lättare att anpassa kaloriintaget till behovet och i förlängningen mindre risk för "välfärdssjukdomar". Dagens nyckelhålsmärkning uppfattas oftast av konsumenten som nyttig mat, trots att nyckelhålssymbolen bara markerar fettmängden. Den borde även kompletteras med sockermängd. I alla sammanhang där livsmedel har en innehållsdeklaration skall det också framgå mängden kalorier samt sockermängden per måttenhet.
mot · GS02MJ476 · 2004-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den s.k. viltvårdsavgiften (41 § 1 jaktlagen [1987:259]). Möjligheterna att fritt vistas i naturen är stora i . Den unika svenska allemansrätten spelar här en viktig roll för att erbjuda alla denna tillgång. Denna tillgång spelar också en inte oväsentlig roll när det gäller att främja den allmänna friskvården. Det finns dock en grupp människor som tvingas betala en statlig avgift för att få utöva sin brukarrätt av naturen. Det är jägarna som f.n. måste betala i en statlig jaktkortsavgift som kallas "viltvårdsavgift" (41 § 1 jaktlagen). Varken fågelskådare, fältbiologer, naturfotografer, svamp- och bärplockare eller någon annan grupp avkrävs någon särskild årsavgift för sitt utövande till disposition för det allmänna. Avgiften beräknas inbringa ca till den s.k. viltvårdsfonden och används icke endast till för de avgiftsbetalande önskade förmåner, åtgärder eller nyttigheter, vilket snarare får avgiften att framstå som en specialskatt. Således torde t.ex. kunna ifrågasättas huruvida forskningsprojekt kring talgoxars sexualliv - som en del av pengarna använts till - är något som enbart kommer jägare till del. Talgoxarna är förvisso inte ens upptagna som tillåtet jaktbart vilt, varför deras sexualliv och reproduktionsförmåga knappast kan anses vara av större intresse just för jägarna än för andra medborgare som vistas i skog och mark. Pengar ur viltvårdsfonden har också fått finansiera infångande av minkar som olagligen släppts ut av militanta djurrättsaktivister. Dessa exempel torde räcka för att belysa det faktum att landets jägare genom denna typ av avgift oskäligt särbehandlas. Det kan konstateras att jägarkåren genom sitt engagemang i viltvård och reglering av viltstammarna redan bidrar mer än de flesta brukare till vården av vår natur. Det är svårt att se att det skulle finnas något rimligt skäl att ålägga just jägarna att betala en särskild årsavgift för deras "rätt att bruka" naturen. Den statliga viltvårdsavgiften bör därför avskaffas, vilket som sin mening bör ge regeringen till känna. Landets jägarorganisationer utför, i likhet med flera andra organisationer, ett gagnerikt samhällsarbete och förtjänar för detta samhällets stöd, finansiellt såväl som på andra sätt. Forskning rörande naturens komplicerade balans- och samspel bör rimligen bekostas med allmänna skattemedel snarare än med specialdestinerade avgifter för vissa grupper av medborgare.