ip · GR10536 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:536 av () till socialminister om vårdhem för anorexipatienter Anorexia nervosa är en sjukdom som drabbar alltfler i vårt samhälle. Den är mycket vanligare hos flickor än hos pojkar och man räknar med att av alla tonårsflickor har sjukdomen. Det är en långdragen och plågsam sjukdom för den drabbade med svält som kan leda till många kroppsliga åkommor och resttillstånd. av de drabbade dör av sjukdomen, följdtillstånd av den eller genom suicid. Orsaken till varför så många drabbas av anorexia nervosa är inte klarlagd, men att det är ett samspel mellan både kropp och själ framgår av de olika förklaringsmodellerna. Detta samspel präglar även behandlingsmetoderna. Det står helt klart att vården för dessa patienter i många fall sträcker sig över en långvarig tidsperiod. För dem som är allra sjukast handlar det om alltifrån det akuta skedet där de kan behöva medicinskt livsviktig vård för att överleva till att placeras inom dagvården där de behandlas eller år. På dagvårdsinrättningar ges vård och stöd med inriktningen att lära in alternativa beteenden för att må bra. En vårdform som också är mycket angelägen är den som behövs mellan det akuta skedet och dagvården, nämligen dygnet runt-vården. Den tillsynen är ofta nödvändig för att förhindra smusslande vid måltider, provocerande kräkningar efter måltid eller överdrivet motionerande. Tiden för vistelsen varierar, men är ofta . Denna vårdform ger även möjlighet för patienterna att genomgå någon form av programverksamhet, till exempel en terapi som syftar till att normalisera sina beteenden samt umgås med personal och kamrater under en regim som inte tillåter alltför stora avvikelser från det överenskomna behandlingsprogrammet. På många sjukhus får inte anorektikern ligga kvar på BUP/barnmedicin när det akuta skedet är över. Detta trots att det finns ett vårdbehov med tillsyn och hjälp dygnets alla timmar eller år. Det finns ett fåtal vårdinstitutioner i med lite olika vårdmodeller som kan ta emot patienter för denna typ av vård. De är dock alldeles för få för det behov som föreligger. Vid en sådan komplex sjukdom som anorexia nervosa, där inte enighet råder om orsaker och behandlingsmetoder, är det också angeläget att patienter har möjlighet att ta del av olika alternativ som kan prövas under behandlingens gång. Det är av stor vikt att vården fungerar för vårdtagaren! En stark koppling mellan olika vårdformer är naturligtvis en hörnsten i behandlingsarbetet och svarar för en god kunskap om patienten och dess behov. Och behandlingshems modeller och regimer skiljer sig åt. Det som fungerar för en patient, behöver inte fungera för en annan. De varierande regimerna gör att olika krav kan ställas på den intagne och beroende på var i processen patienten befinner sig kan således en för sträng eller för lössläppt regim uppfattas som mer eller mindre negativt. Personkemin mellan patienten och vårdpersonalen är avgörande för behandlingsresultatet. Därför måste möjlighet till byte av behandlingshem finnas vid behov. Med anledning av detta undrar jag vad ministern avser att vidta för åtgärder för att öka möjligheten att skapa fler vårdhem och att vårdtagarna får en reell chans att kunna byta mellan dem om behov föreligger.