ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GR10514 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:514 av () till statsrådet om de ensamkommande barnen Mer än 20000 barn söker asyl i något EU-land utan medföljande föräldrar. Det finns befogad anledning att misstänka att det därutöver finns ett betydande antal barn som passerar gränsen till ett europeiskt land utan att kontakta myndigheterna. Enligt Rädda Barnens beräkningar kan så mycket som 100000 ensamma barn vistas inom EU. Detta ligger långt under ländernas officiella uppgifter. Det finns därmed skäl att befara att flera länder har mycket svag kontroll över utvecklingen. Orsaken till att alltfler barn, och även vuxna, undviker myndighetskontakter torde vara misstron mot den förda flyktingpolitiken i EU. Man upplever en hårdnande praxis och att många av de åtgärder som vidtas inte beaktar barnens bästa. Det finns en ökad risk att dessa barn, som vistas utanför det etablerade samhället, blir gatubarn. Barn som berövas möjligheten till den naturliga och trygga utveckling som de tillerkänns exempelvis genom . sökte 561 ensamkommande barn asyl i . Enligt beviljades knappt hälften av dessa uppehållstillstånd. Den övervägande delen av humanitära skäl. Trots olika ansatser till att lösa frågorna om ansvar för och hantering av de ensamkommande flyktingbarnens situation är frågan enligt uppgift fortfarande under beredning på . Mina frågor till statsrådet blir därmed: Har statsrådet verkat för att uppmärksamma andra regeringar på den katastrofala situationen för de ensamkommande barnen i ? Finns det enligt statsrådets bedömning anledning att befara ett "mörkertal" även i vad gäller ensamkommande flyktingbarn? Kommer statsrådet att verka för ett förslag till om ansvar för och hantering av de ensamkommande barnen till , och när kommer i så fall förslaget?
ip · GR10515 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:515 av () till statsrådet om ett brett perspektiv på ohälsan Det finns självfallet ingen enkel förklaring till de dramatiskt ökade ohälsokostnaderna . Svaret torde dock inte vara att svenskarna blivit så mycket sjukare. Av framgår att folkhälsan snarare har blivit något bättre. En studie av visar att diagnosen utbrändhet är minst lika vanlig hos arbetslösa och studerande som hos förvärvsarbetande. I en enkätundersökning genomförd av RFV säger hälften av de långtidssjukskrivna att deras situation beror på andra faktorer än arbetslivet. Studier av sjukfallen i enskilda företag pekar också på att den övervägande andelen sjukfall orsakas av omständigheter utanför arbetet. Hit hör livsstilsrelaterade faktorer som alkohol, tobak, övervikt, trafikskador och andra olyckor med mera. Regeringens politik är dock närmast ensidigt fokuserad på arbetsmiljöns betydelse för människors hälsa eller ohälsa. Målet om halvering av sjukskrivningarna har haft sin utgångspunkt i ett budgettänkande. Regeringens promemoria Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro bygger också på uppfattningen att de ökade sjukskrivningarna i allt väsentligt orsakas av faktorer på arbetsplatsen. Mot bakgrund av de kunskaper som undersökningar och erfarenheter ger finns det anledning att ha ett bredare perspektiv på ohälsans orsaker. Därmed också på de åtgärder som krävs för att komma till rätta med problemet. Människors totala livssituation, inklusive arbetet, måste beaktas. Det handlar om det så kallade livspusslets alla delar. För småbarnsföräldrarna är exempelvis familjepolitiken en avgörande del. Skattepolitiken och jämställdhetsfrågorna är andra viktiga delar. Regeringen väljer att fortsatt, men i nya former, lägga kostnadsansvaret för ohälsan på arbetsgivarna. Min fråga till statsrådet blir därmed: När avser statsrådet att anlägga ett bredare perspektiv på ohälsans orsaker och vilka åtgärder tänker statsrådet i så fall vidta på olika politikområden för att minska ohälsans kostnader och effekter på människors livskvalitet?
ip · GR10516 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:516 av () till statsrådet om underhåll av museisamlingars byggnader tvingades kultur- och fritidsnämnden i att avvisa en ansökan från Roslagsmuseet på denna ort om fastighetsunderhåll. Orsaken var enkel: brist på pengar. Det omedelbara underhållsbehovet hade beräknats uppgå till 345000kr. Samma öde rönte en motsvarande framställan från Stiftelsen , ett välkänt mål för många museibesökare inte minst . Problemet på det nämnda Roslagsmuseet är att fuktproblemen på gevärsfaktoriet , då såg till att etablera detta för att orten skulle kunna få bli stad, redan har fått sådan omfattning att den stora samlingen med allt från stenålderskanoter till gamla böcker riskerar att skadas eller i värsta fall helt förstöras. Särskilt allvarligt är att elsystemet, redan utdömt av elektriker, är i så dåligt skick att skyddsombudet vid museet anser att detta egentligen, av säkerhetsskäl, borde stängas för besökare, en åtgärd som ju inte direkt stimulerar besökare att bege sig till Roslagsmuseet och där erlägga avgift ens . Inte ens till en nödvändig säkerhetsöversyn om 30000kr fanns det pengar. Museipersonal, som saknar yrkesutbildning i måleri, städning, elunderhåll, byggnation med mera, tvingas därför nu arbeta med ting som de saknar yrkeskunskap för. har vi en mycket stor arbetslöshet, enligt vårpropositionen särskilt stor inom byggnadsarbetareområdet. Regeringen föreslår ju därför också särskilt riktade avdragsmöjligheter för enskilda fastighetsägare med flera som nyttjar yrkeskunniga för reparations-, ombyggnads- eller tillbyggnadsprojekt. Det är dock en smula förvånande att inte anslag som ställts till förfogande för att hålla uppe sysselsättningen bland yrkeskunniga målare, elektriker och andra byggnadsarbetare, skulle kunna @ ungefär som tidigare i decenniers riktade beredskapsarbeten @ inriktas på att bland annat underhålla värdefulla museibyggnader, inte bara i utan troligen på många andra ställen där motsvarande behov av underhåll och yrkeskunniga men arbetslösa byggnadsarbetare och andra museikunniga finns tillgängliga. Man kan ställa sig frågan var problemen egentligen finns @ handlar det om konkurrensneutralitetsaspekter, vilka onekligen måste iakttas för att inte skapa nya problem, eller om brist på uppfinningsrikedom, entreprenörsanda, samarbets- eller samordningsproblem inom arbetsmarknadsverket eller mellan AMS och andra offentliga myndigheter? Mot bakgrund av ovanstående önskar jag fråga statsrådet: Vilka åtgärder kan det enligt statsrådet finnas möjlighet att vidta för att bistå olika kulturbyggnader i vårt land med angeläget fastighetsunderhåll inom ramen för nuvarande anslag till ?
ip · GR10518 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:518 av () till statsrådet om bemötandet i offentlig service Vi har en stor offentlig sektor med social service av olika slag. Det gäller bland annat myndigheter som arbetsförmedling, socialkontor, vägverk, skatteverk, kommunala bostadsföretag och CSN. Myndigheter vars verksamhet i detalj är lagreglerad och till största delen finansierad av skattemedel. Trots att vi alla är med och betalar via skatten kan man lätt uppleva stor maktlöshet, rättslöshet och hopplöshet i kontakterna med offentligt ägda myndigheter, särskilt vid konflikt mellan den enskilde och myndigheten. Socialdemokrater avfärdar gång på gång förslag att den offentliga servicen bör omfattas av konsumentlagstiftningen. Det behövs ett konsumentskydd även gentemot det offentliga. Konsumentlagstiftningen är tillämpbar på vissa delar av de offentliga tjänsterna. Som en följd av svårigheten med kontakten med myndigheter efterfrågas allt oftare olika slags ombudsmannafunktioner som ska kunna föra svaga gruppers talan gentemot myndigheter i statlig, regional, och landstingens regi. Många kommuner har infört äldreombud och handikappombud och i vissa fall barnombud. Lokalt utplacerade medborgarkontor tjänar också som vägar in i av regler. Det ombuden påpekar och som känns igen av många, är att det på myndigheterna saknas tid och resurser för att lyssna och ta sig att förstå den enskilde. Formaliaregler och effektivitetskrav pressar personalen till ett oflexibelt bemötande. De formella reglerna, att öppna ett ärende, föra dokumentation och statistik, hålla tidsgränserna, beta av köerna, de rätt ifyllda blanketterna, registrera inkommen post med mera blir i sig de viktigaste arbetsuppgifterna i offentlig service, inte att verkligen bistå den som behöver. Det blir krångligt och svåröverskådligt för den enskilde att kunna driva sin sak gentemot myndigheten. Uttrycket "man måste vara frisk för att orka vara sjuk" kan låta paradoxal, med det ligger en allvarlig underton i det. Bara den som är tillräckligt stark och kämpar kan få sin lagstadgade rättighet tillgodosedd, vilket missgynnar svaga grupper. Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsrådet: Avser statsrådet att se över de generella bemötandefrågorna i offentlig service, i syfte att skapa förutsättningar för att fler ska kunna hävda sina rättigheter vid kontakter med myndigheter?
ip · GR10519 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:519 av () till utrikesminister om utvecklingen av konflikten mellan och Staten begår det ena folkrättsbrottet efter det andra. Själva ockupationen är som sådan ett folkrättsbrott. Man mördar palestinska ledare, man bygger murar på gränsen till de ockuperade palestinska områdena och förvandlar dem till ghetton. Man bestjäl palestinierna på deras egendom, som i fallet med konfiskeringen av . Man lägger beslag på naturtillgångar, som exempelvis vatten nödvändigt för jordbruk- och boskapsskötsel i de palestinska områdena. Man tillämpar kollektiva bestraffningsmetoder och tortyr. Man raserar bebyggelse i . Resultatet har blivit många dödsoffer och hundratals ödelagda palestinska hem. Den israeliska staten struntar blankt i alla de resolutioner som FN antagit. Den israeliska staten under ledning uppvisar inget annat än arrogans. Inför alla dessa förbrytelser mot det palestinska folket står omvärlden handfallen och overksam. Och man har gjort det länge, så länge att det palestinska folkets desperation inför omvärldens likgiltighet resulterat i terrorhandlingar och självmordsbombardemang. När det väl gått så långt i overksamhet och glömska när det gäller den israeliska statens förbrytelser, vilka sträckt sig över flera decennier, står omvärlden än mer oförmögen till handling inför vad som sker, nu senast när det gäller de omfattande husrivningarna i . Det uttalas fördömanden från enskilda stater och av EU. Men åtgärderna förblir ytterst sparsamma. Staten har ett associationsavtal med Europeiska unionen. uppgav dåvarande utrikesminister att i 4400 fall hade fått klagomål när det gällde efterlevnaden av associationsavtalet. Man hade flerfaldiga gånger brutit mot avtalets paragraf om mänskliga rättigheter, när det gällde avtalets paragraf om export av produkter från bosättningar i de ockuperade områdena samt mot vad som stadgas i avtalet om samarbete med tullmyndigheterna. Det finns inget som tyder på att israeliska myndigheter gjort några ansträngningar när det gäller efterlevnaden av vad som stadgas i associationsavtalet med . Snarare har påpekanden om brister i efterlevnaden bemötts på ett i det närmaste nonchalant sätt. Det torde alltså vara hög tid för kraftfulla åtgärder i form av olika typer av sanktioner mot . EU kan genomföra sådana. Jag vill fråga utrikesminister : 1.Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att förmå EU och FN att sätta stopp för den israeliska statens förföljelser av palestinier i det land som borde vara deras eget? 2.Vilka initiativ avser ministern att ta inom EU för att förmå EU att vidta kraftfulla åtgärder gentemot de pågående husrivningarna i ? 3.Vilka initiativ avser ministern att ta inom EU och FN för att förmå israeliska myndigheter att riva muren mellan och de palestinska områdena? 4.Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att få till stånd stopp på den avtalsvidriga handel mellan och med produkter från ockuperade palestinska områden? 5.Vilka instruktioner kommer ministern att verka för att regeringen ger till svenska myndigheter, som exempelvis , när det gäller ursprungsmärkningen av produkter som kommer från ?
ip · GR10521 · 2004-05-18 00:00:00 — Interpellation 2003/04:521 av () till statsrådet om ansvaret för det nationella stamvägnätet Utgångspunkten för denna interpellation hämtas från exemplet riksväg (Rv) 26:s sträckning mellan och . Betydelsen av Rv26 utgår jag från att statsrådet är väl förtrogen med eftersom den utgör en tillväxtavgörande del av Gnosjöregionens in- och utförsel av varor och tjänster till mest omfattande småföretagsområde. har åtgärdat Rv 26 från gränsen mellan och och mot på ett förtjänstfullt sätt. Detta uppskattas av alla trafikanter som använder den. som detta arbete efter hand slutförs ökar kontrasterna mot den del av vägsträckningen som inte åtgärdats. Många påtalar detta för mig som jag naturligtvis själv också noterar skillnaden. Jag är väl medveten om att gränsen mellan och dessutom är gräns mellan landskapen och , mellan kommunerna samt mellan vägregionerna Väst och Sydost. Känslan infinner sig att vägens sträckning mellan multiadministrativa gränser påverkar bedömningen. Underlaget till den centrala bedömningen utgår jag dock från grundar sig på skrivelser och beräkningar från respektive vägregioner, län och kommuner. Dessutom utgår jag från att centralt gör sina beräkningar. Mot denna bakgrund framstår det som märkligt att dels stora ombyggnadsåtgärder genomförs på en sida av multigränsen, dels att det på andra sidan bedöms att sträckningen som varit med i vägplanen nu föreslås flyttas ur densamma. Detta trots att sträckningen mellan och Hallandsgränsen passerar tätorten med ca 5000 invånare. Centrum i belastas med mellan 10500 och 13500 fordon varav är tung trafik. Det torde inte finnas många om någon tätort i landet som har samma belastning i form av barriär-, buller- och emissionsbeslastning. De hastighetdämpande åtgärder som genomförts och genomförs i tätort har inte förändrat detta faktum. Det är dessutom viktigt att samma värdering och prioritering gäller oavsett var i landet motsvarande trafikbelastning i förhållande till samhällsnytta uppstår. Jag vill med detta exempel som bakgrund få en beskrivning av statsrådet på vilket sätt avvägning görs och hur man undanröjer multigränsers betydelse för nationella beslut.
ip · GR10522 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:522 av () till statsrådet om alkoholrelaterad kvinnosmisshandel Misshandel av kvinnor är ett allvarligt samhällsproblem. blir många kvinnor utsatta för såväl fysisk som psykisk misshandel av sina partner. Den sammantagna bilden visar också att många kvinnor ur rättslig synpunkt behandlas på ett oacceptabelt sätt i fråga om samhällets syn på relationen mellan förövare och offer. Det är viktigt att fastslå att misshandel är en fråga som ofta omges av många myter. Således finns det ibland en grundinställning om att det är kvinnans fel att mannen slår. Men det finns också mer komplexa frågor att ta ställning till, för den som på allvar söker att bekämpa våldet mot kvinnor. En sådan handlar om alkoholrelaterat våld. Att alkohol kan förekomma i samband med kvinnomisshandel betyder inte att alkoholen är orsak till misshandeln. Tvärtom borde fler insatser göras för att avliva denna skadliga uppfattning. Sådana myter kring mäns våld mot kvinnor tjänar ofta till att befria förövaren från ansvar för sina våldshandlingar och bidrar till att våldet mot kvinnor omdefinieras, bortförklaras, bagatelliseras och osynliggörs. Jag vill därför fråga statsrådet: Vilka åtgärder tänker statsrådet vidta för att tillse att relevant information kring alkoholens roll vid kvinnomisshandel kommer berörda myndigheter och allmänheten till känna?
ip · GR10523 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:523 av () till finansminister om förmögenhetsskatten Förmögenhetsskattens skadliga verkningar på många enskilda personer har stötts och blötts . har regeringens passivitet drivit vanliga, hederliga och skötsamma människor från hus och hem. Vem är förmögen i vårt land? Änkan med ett hus vid kusten eller på en annan attraktiv plats? Den sparsamme som under ett helt liv har lyckats med att samla ihop ? Eller den som äger tillgångar på men placerat dem i skattefria tillgångar? Det finns många skäl, med avseende på enskilda individer, att avskaffa den skatt som fått allt kraftigare kritik, som exempel kan nämnas att den är orättvis, såtillvida att mycket förmögna personer är befriade från skatten eller klarar att skatteplanera, medan de som vanligtvis kallas "vanligt folk" tvingas betala förmögenhetsskatt på sina villor skatten ur ett jämställdhetsperspektiv är obegriplig med inslaget av sambeskattning av förmögenhet i den annars så "jämställda" lagstiftningen skatten med sitt differentierade fribelopp innebär att den som blir änka eller änkling drabbas av en kraftigt höjd förmögenhetsskatt. I vår omvärld har de flesta andra länderna avskaffat förmögenhetsskatten. De har insett vilka skadeverkningar den har och att avgränsningsproblemen är betydande. De fåtal som fortfarande har den kvar beskattar inte tillgångarna lika hårt, i synnerhet inte små förmögenheter. har flera oberoende röster höjts för ett avskaffande av skatten. Den förtroendekommission som letts av föreslår nu att förmögenhetsskatten avskaffas. "Vi anser att det inte är rimligt att skattesystemet gynnar vissa ägare och missgynnar andra. Vi vill att skattesystemet är neutralt, och det är det inte ", sade när han presenterade förslag. Därutöver kan nämnas särskilda yttrande till : "Förmögenhetsskatten bör slopas helt eftersom föreslagna lösningar är otillräckliga för att komma till rätta med de snedvridningar och andra störande effekter som dagens förmögenhetslagstiftning ger upphov till." Förmögenhetsskatten fungerar för de allra flesta människor som en extra fastighetsskatt. Duktiga och flitiga människor som sparat och amorterat ned sina villalån drabbas dubbelt. Inte sällan @ tvärtom alltför ofta @ är det pensionärer som råkar illa ut. Personer med högst normala inkomster. Varför ska dessa människor som valt att betala sina hus @ "man ska göra rätt för sig" @ som avstått semesterresor, restaurangbesök och annat drabbas extra hårt? Med anledning av ovanstående vill jag fråga finansministern följande: 1.Avser finansministern att följa och råd? 2.Vilka åtgärder avser finansministern att vidta för att avskaffa förmögenhetsskatten?
ip · GR10524 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:524 av () till finansminister om förmögenhetsskatten Förmögenhetsskattens vara eller inte vara har varit i politikens fokus . Det råder en relativt bred enighet om förmögenhetsskattens skadliga effekter för god utveckling och tillväxt i och vikten av att ta bort den orättvisa och lotteribetonade skatten. Skiftande signaler med stor spännvidd har skapat många frågetecken kring regeringens inställning till förmögenhetsskattens fortsatta existensberättigande. I tidigare interpellationsdebatter har finansministern bland annat hänvisat till pågående förhandlingar med regeringens stödpartier. Man kan ju kanske förstå att förhandlingar sker och att saker och ting utreds men den här skatten är farlig och tar betydligt mer än den ger. Få förstår varför den överhuvudtaget kom till. Förmögenhetsskatt tas ut med 1,på nettoförmögenheter som överstiger ett fribelopp. En sammanställning som () har gjort av hushållens förmögenhetssammansättning visar att "egna hem" är den enskilt största komponenten med av förmögenhetsmassan. Därefter kommer aktier och aktiefonder vars värde motsvarar av de samlade tillgångarna. Statistiken visar att sammansättningen av tillgångar och skulder för de hushåll vars förmögenhet beskattas till består av småhus för permanentboende, fritidshus, bankmedel, aktier medan övriga tillgångar utgör . Andelen småhus minskar ju större hushållets beskattningsbara förmögenhet är, medan det motsatta gäller för tillgångsslagen aktier och övriga tillgångar. Sammanställningen visar att förmögenhetsskatten till betydande del tas ut på det egna boendet och att människor med begränsade förmögenheter i högre utsträckning betalar förmögenhetsskatt på småhus för permanentboende. Mot denna bakgrund vill jag ställa följande fråga: Vilka åtgärder avser finansministern att vidta för att lätta den ekonomiska börda som förmögenhetsskatten innebär för många egnahemsägare i ?
ip · GR10525 · 2004-05-19 00:00:00 — Interpellation 2003/04:525 av () till finansminister om förmögenhetsskatt Förmögenhetsskatt tas ut med 1,på nettoförmögenheter som överstiger ett lågt satt fribelopp. Till detta finns det vissa begränsningar för dem med de allra lägsta inkomsterna, men bara om förmögenheten inte överskrider ett visst belopp. Riktigt förmögna personer, som storägare av aktier, ägare av onoterade tillgångar och andra typer av fastigheter exempelvis jord- och skogsfastigheter, slipper betala fastighetsskatt eller har betydande möjligheter att minska den. De som är förmögna på riktigt kan planera bort sin skatt men för vanligt folk, som bara är förmögna på papperet, står dessa möjligheter inte till buds. Förmögenhetsskatten diskuteras och ältas @ vanliga människor får gå från sina hus och hem @ driver regeringens inaktivitet mer och mer kapital ut ur landet med de konsekvenser för tillväxt det för med sig. I tidigare interpellationsdebatter kring förmögenhetsskatten har finansministern hänvisat till pågående förhandlingar med regeringens stödpartier. Enligt en artikel i säger statsminister att förmögenhetsskatten ska reformeras. Beslut ska fattas i samband med budgetpropositionen . I samma artikel redogjorde statsministern också för sin syn på förmögenhetsskatten och kraven från näringslivet om att slopa den. "Man skall ha skatter som fungerar. Det finns tyvärr ett inslag i förmögenhetsskatten som gör att den börjat bli frivillig. Det går att slippa den genom att planera sig runt den. Om då näringslivet vill ha bort den och erbjuder oss en annan skatt för att täcka hålet så tycker jag att det är värt att reflektera över." Eftersom förmögenhetsskatten för de personer som har mycket stora tillgångar antingen är "bortförhandlad" eller minskad genom skatteplanering blir det mest så kallat vanligt folk som står för innehållet i den skatt som betalas in till statskassan. För de allra flesta av dessa fungerar förmögenhetsskatten som en extra fastighetsskatt. Många är de vittnesmål om stora svårigheter för många som till sin häpnad ser sig som förmögna, något man inte i sin vildaste fantasi hade kunnat drömma om att vara. Mina frågor till finansministern är: 1.Vilka initiativ kommer finansministern att vidta för att följa statsministerns uttalande om förmögenhetsskatten? 2.Vilka åtgärder kommer finansministern att vidta för att förmögenhetsskatten ska kunna avskaffas?