ip · GR10373 · 2004-03-18 00:00:00 — Interpellation 2003/04:373 av () till statsminister om praxis i flyktingärenden gällande homosexuella i Homosexuella i lever under svåra förhållanden. Diskriminering, förtryck, våld och till och med dödsstraff förekommer ofta. Den fastställde en praxis 1998 där man konstaterar att endast homosexuella iranier som "öppet har manifesterat sin sexuella läggning" ska ha rätt till skydd i . Detta innebär att svenska myndigheter kräver av en homosexuell iranier att denne antingen ska förtränga sin sexuella läggning eller leva i ständig skräck för att avslöjas, fängslas, torteras eller kanske avrättas. Ett sådant krav strider mot både om mänskliga rättigheter samt mot FN:flyktingkommissariat, UNHCR:s, regler om flyktingmottagande. Den nu gällande svenska praxisen grundar sig bland annat på den rapport om mänskliga rättigheter som den svenska ambassaden i presenterade där det konstateras att: "Officiellt och teoretiskt är homosexualitet liksom lesbianism förbjudet och enligt gällande iransk strafflagstiftning straffbart med döden. Den i praktiken rådande situationen är emellertid att homosexuella inte aktivt förföljs. De homosexuellas situation är snarlik konvertiternas @ i bemärkelsen att risken för lagföring/trakasserier är ytterst minimala så länge en homosexuell relation sköts med diskretion." I ambassadens rapport står det följande: "Först när en homosexuell öppet manifesterar sin sexuella läggning kan personen i fråga löpa risk för rättsliga åtgärder eller trakasserier." Det var just denna slutsats som låg till grund för det vägledande beslut som den fattade 1998. Exakt samma formulering har återkommit i varje beslut av och rörande homosexuella iranier. Följden av detta har dessvärre blivit att det är olika medier och journalister som avgör flyktingars öde och inte de myndigheter som har att följa flyktinglagstiftningen som slår fast att den som på grund av sin sexuella läggning känner välgrundad fruktan för förföljelse i sitt hemland har rätt till skydd i . De rapporter som ligger till grund för den gällande svenska praxisen är direkt felaktiga. Homosexuella i har en välgrundad fruktan för förföljelse i sitt hemland oavsett om de manifesterat sin homosexualitet öppet eller ej. Det är omöjligt för homosexuella i att leva ett människovärdigt liv och rädslan för att bli avslöjad är ett faktum. Att avvisa homosexuella flyktingar från är enligt min mening oförenligt med svensk lag och bryter även mot FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Dessutom gör en ytterst märklig tolkning av . Jag har mött många homosexuella under min studieresa till och tagit del av vittnesmål och erfarenheter. Jag anser att svensk praxis bör ändras och att de svenska myndigheterna ändrar sina beslutsrutiner så att homosexuella flyktingar från får skydd i . Jag instämmer även i den kritik som riktas mot de svenska myndigheternas inställning till homosexualitet i . Den sexuella läggningen är en grundläggande del av en människas identitet och ingen ska behöva avkrävas att förändra sin identitet för att undvika förföljelse. Jag vill därför fråga statsministern: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att regeringen ska ändra den praxis som fastställdes gällande homosexuella från bland annat ?