ip · GR10550 · 2004-05-21 00:00:00 — Interpellation 2003/04:550 av () till socialminister om patienträttigheter vad gäller läkemedel Läkemedelsföretagens påverkan på läkarkåren har diskuterats i medierna . Det är en diskussion som återkommer med olika förtecken och handlar om i vilken utsträckning läkemedelsföretagen är styrande för vad läkarna skriver ut i och i vilka mängder. har beslutat att utbildnings- och informationsresor som läkemedelsindustrin bekostar med allehanda inslag inte ska få vara helt gratis för landstingen, vilket det varit . Landstingen ska därför hädanefter betala hälften av omkostnaden för en sådan resa. Beslut om dessa resor ska också fattas högre upp i hierarkin. Uppenbarligen är man mån om att stå friare moraliskt från läkemedelsföretagen och inte anklagas för att ta mutor. Stiftelsen (nätverk för läkemedelsepidemiologi) har också visat hur reklamkampanjers inverkan från läkemedelsföretagen tydligt visar sig i vad läkarna förskriver. De läkemedel man gjort reklam för förskrivs i större utsträckning trots att de varken är medicinskt mest effektiva eller billigast vilket ska vara regeln. Man menar från NEPI att läkarna inte är medvetna om denna påverkan. Det finns en rad komplicerade förhållanden när det gäller läkemedelsföretagens inverkan på vården. Läkemedel är viktiga och har medfört att vi kan stoppa och bota sjukdomsförlopp vi tidigare stått hjälplösa inför. Men det finns en påtaglig överanvändning. Tabletter är ofta den förväntade lösningen både för patienten och läkaren för varje medicinskt problem, oavsett om det finns andra sätt att återfå hälsa. I samhället har människor blivit fjärmade från kunskap om den egna kroppen, vad den behöver och hur egenvård fungerar. I alltför liten utsträckning diskuteras biverkningar, eventuella allergiska reaktioner eller rena läkemedelsskador av läkemedel eller kombinationer av läkemedel. Enligt amerikanska undersökningar dör dubbelt så många av läkemedelsskador som i trafiken. Kostnaden för läkemedelsskador är ungefär lika stor som för kostnaden för läkemedel. Minst hälften av dessa hade man kunnat undvika på grund av förutsägbarheten och förebyggbarheten. I saknas sådan undersökning, men det finns inga skäl att tro att siffrorna skulle vara särskilt annorlunda här. Enskilda som är övertygade om att ha fått skador av läkemedel har mycket svårt att bli tagna på allvar, och känner sig rättslösa när det gäller processen med att försöka få rätt. Inte sällan bemöts deras argument och beskrivningar av hänvisningar till psykiska besvär, ibland utan att den som uttalat sig har träffat personen i fråga. Experter på olika nivåer har svårt att hjälpa människor med läkemedelsskador eftersom det kan innebära risk för deras rykte, karriär och kanske också att behålla sitt jobb. Biverkningsrapportering sker i väldigt liten utsträckning. av läkare rapporterar biverkningar enligt uppgift från Kilen, konsumentinstitutet läkemedel och hälsa. Jag vill fråga socialministern: Avser socialministern att se över läkemedelsföretagens inflytande på läkarutbildningen, forskningen och förskrivningen i ? Avser socialministern att verka för att enskilda som blivit skadade av läkemedel ska få möjligheter att få ersättning för skada och ett värdigt bemötande? Hur avser socialministern att verka för att öka biverkningsrapporteringen?