ip · GR10346 · 2004-03-11 00:00:00 — Interpellation 2003/04:346 av () till statsrådet om kvinnor i byggbranschen Svensk byggbransch är en mansdominerad bransch. 1999 var 224000 individer sysselsatta inom byggindustrin. Av dessa utgör kvinnorna någon eller några procent inom de fåtal grupper där de finns representerade. Undantaget är de kvinnliga civilingenjörerna. Detta trots att kvinnor funnits inom branschen , men som en arbetskraftsreserv och på männens villkor. Genom ökad industrialisering samt genom nya löneformer blev inkomsterna högre och männen tog över kvinnornas arbetsuppgifter. Kvinnorna övergick till att arbeta som byggstäderskor. Även är bygg- och fastighetsstäderskor den största gruppen kvinnor inom avtalsområde. Kvinnor synes vara ett "andrahandsval" även , även på befattningar där fysisk styrka saknas. Byggbranschen ser svårigheter framöver att kunna rekrytera tillräckligt, främst ungdomar. Inte minst för att man tidigare rekryterat från den ena halvan av befolkningen, det vill säga män och dessutom endast män med svensk härkomst. har två länder i överskott på byggnadsarbetare: och . I beror detta på det exceptionellt låga byggandet trots stor efterfrågan på bostäder. Behovet av arbetskraft förväntas öka och brist förväntas uppstå. finns redan flaskhalsar inom vissa hantverkargrupper, det vill säga det finns för få tillgängliga på arbetsmarknaden. Byggbranschen kommer att behöva rekrytera betydande antal byggnadsarbetare. beskriver i en avhandling i teknisk arbetsvetenskap, KTH, kvinnor inom byggbranschen. Slutsatsen i avhandlingen är att kvinnor mycket väl kan verka inom byggbranschen i olika befattningar. För att kvinnor som grupp ska kunna verka i företagen ställs dock generella krav på förändringar av både arbetsformer och arbetsvillkor. Branschen har rekryteringsproblem. De psykosociala och organisatoriska faktorer som särskilt begränsar kvinnors generella möjligheter i byggyrken är löneformer, oklara karriärmöjligheter, arbetstiderna, brist på delaktighet, byggjargongen och ensamarbete. Byggjargongen kan bestå i uttryck som "för mycket kärringtjafs". Kvinnliga arbetsledare har uttryckt att "kanske hade frågor om sexuella trakasserier varit på sin plats, det är olika hur man uppfattar skämt. Tjejer på byggen är fortfarande ett udda släkte." Arbetledare uttrycker också att: "arbetsplatserna plockas ihop slumpmässigt utan en tanke på om individerna fungerar tillsammans. De som kommer med nya idéer blir 'idiotförklarade'. Så har vi gjort och det har fungerat utmärkt (gäller hela företaget). Man tar inte reda på och tar inte tillvara på personlig kompetens/erfarenhet". I avhandlingen påtalas att det finns tveksamheter om viljan finns att långsiktigt arbeta för att kvinnornas antal ska öka i företagen vilket speciellt gäller de kvinnliga byggnadsarbetarna och hantverkarna. En rapport av samma författare beskriver situationen i där av de danska målarna är kvinnor och av eleverna på danska målarutbildningar är kvinnor. Det finns inte några förklaringar till varför kvinnor anses klara målaryrket i till skillnad från läget i . I är den öppna arbetslösheten och deltidsarbetslösheten högre bland kvinnorna i än bland männen, så även inom Svenska Elektrikerförbundets avtalsområde. Man kan fråga sig varför det ser ut så samt om en förklaring kan vara att det är svårare för kvinnor att etablera sig på denna arbetsmarknad. Kvinnornas medelålder är låg inom byggbranschen trots att branschen varit öppen för kvinnliga byggnadsarbetare , det vill säga . Kvinnor som deltagit i intervjuer kring sin arbetssituation har angett några områden som symbolfrågor såsom den extrema mansdominansen, jargongen på arbetsplatsen, utmanande almanackor på väggarna och kraven på fysisk och psykisk styrka. Jargongen på byggarbetsplatser har i flera olika undersökningar påpekats vara "rå men hjärtlig". De intervjuade kvinnorna trivs men gör anpassningar och utmanar sällan de manliga värderingarna. Kvinnorna tycks möta de största svårigheterna när de är unga och mest sårbara. Det skiljer dock mycket mellan olika företags och arbetsplatsers inställning både vad gäller allmänna attityder samt till kvinnor som arbetskraft. Mycket tyder dock på att det i branschen inte funnits någon stark tendens att vilja rekrytera kvinnor och utveckla byggföretagen till att vara ett attraktivt yrkesval oberoende av kön eller etnisk tillhörighet. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet följande: 1.Avser statsrådet att verka för att andelen kvinnor inom byggbranschen ska öka och vilka åtgärder avser statrådet i så fall att vidta? 2.Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att bidra till att byggbranschens mansdominans ska förändras?