ip · GR10483 · 2004-05-11 00:00:00 — Interpellation 2003/04:483 av () till statsminister om förslag om nytt protektionistiskt snabbspår Inför regeringskonferensen luciahelgen 2003 tog jag i upp med statsminister frågan om ett italienskt förslag på handelspolitikens område. Min fråga och statsministerns svar var som följer: : "Kommer att säkerställa att det italienska förslaget om 'brådskande ensidiga åtgärder på handelspolitikens område' inte blir en bakdörr, en köksdörr in för nyprotektionism, något som det finns en risk för? Hos till exempel är de 'allvarligt bekymrade' över det här förslaget" (anförande 23). På detta svarade statsminister sålunda: "Jag börjar med som talar om det italienska snabbspåret i handelspolitiken. Vi motsätter oss naturligtvis det. Vi tror inte heller att det ska vara något som vinner regeringskonferensens gillande. Det är någonting som kan komma att stå i strid med vår traditionella frihandelsvänliga linje. Vi tycker inte om det" (anförande 38). När man kan läsa det irländska ordförandeskapets utkast till (modifierat italienskt) förslag till ny EU-grundlag finns i sak dessvärre det italienska snabbspåret kvar, om än förflyttat och obetydligt ändrat till annan plats i texten från under "Övrigt" i bilga 44 som Artikel III-217.2 till bilaga 26 om den gemensamma handelspolitiken Artikel III-217. Bakgrunden är att det fattas beslut om till exempel antidumpningsaktioner i ministerrådet efter förslag från kommissionen (se nedan). Med konventets förslag skulle sådana beslut fattas genom det vanliga lagstiftningsförfarandet med () som medbestämmande part, vilket normalt innebär för beslutsprocessen. förslag i dokumentet CIG 52/03 (inför ) innebar att man i en europeisk lag, antagen med det vanliga lagstiftningsförfarandet, ska ange hur till exempel antidumpningsaktioner ska beslutas. Man kan spekulera i hur ett sådant beslut om framtida beslutsformer exakt kommer att se ut, men man kan dock förvänta sig att EP kommer att kräva både insyn och inflytande rörande antidumpningsaktioner; erfarenheten är inte att EP avhänder sig makt i onödan. I vilken riktning verkar det italiensk-irländska förslaget, jämfört med konventets förslag? För eller emot frihandel? Det skulle bli ett snabbspår för beslut om protektionistiska åtgärder mot till exempel ryska och ukrainska stålproducenter, kinesiska skotillverkare, elektronik från , och och kemiska produkter från EU:s nya grannar i öster och så vidare. Om i stället EP ska vara med mer eller mindre fullt ut, fördröjs hela beslutsprocessen, som i kommissionen är starkt snedvriden till EU-producentintressenas fördel och EU-konsumenternas nackdel. Därmed hinner exportörer och importörer att etablera handelsmönster och etablera brohuvuden på EU-marknaden som kan bilda utgångspunkt för framtidens handelsmönster och förhandlingar (past performance-grundade som de ofta är). För säsongbetonade importvaror, typ skor och teko liksom vissa livsmedel, kan det vara en betydande fördel med en mera utdragen process. Viktigast skulle sannolikt ändå bli att många importkonkurrerande EU-producentföretag och branschorgan, som annars skulle ha övervägt en ansökan om en protektionistisk antidumpningsåtgärd, utan ett snabbspår ger upp tanken på förhand inför vetskapen att processen kan bli utdragen, mindre förutsägbar, och sannolikt kräver sin lobbyverksamhet i EP. Dumpningsanmälan lämnas nämligen av de producentföretag som anser sig skadas av den utpekade importen. Utredningarna om det verkligen rör sig om dumpning genomförs av kommissionen som också fattar vissa beslut och utarbetar förslag till rådsbeslut på området. Kommissionens beslut respektive förslag till rådsbeslut föregås av konsultation med medlemsstaterna; detta sker inom ramen för en rådgivande kommitté (antidumpningskommittén). Beslut om att inleda dumpningsundersökningar tas av kommissionen. Det är i sig en allvarlig och för alla exportörer av varor i de aktuella varugrupperna oroväckande typ av kommissionsbeslut, liksom för alla de företag utanför EU som överväger att investera i produktion för export till EU. Beslut om provisoriska protektionistiska åtgärder fattas sålunda av kommissionen, medan beslut om slutgiltiga åtgärder tas av . Besluten tas normalt med enkel majoritet. Med konventets förslag kommer sålunda även EP in i denna process. Antidumpningstullarnas nivå varierar kraftigt men ligger vanligen i bandet 20@40 %. I vissa fall tillämpas, som ett alternativ till tullar, så kallade prisåtaganden (minimipriser) som påtvingas exportörerna, med hot om än hårdare åtgärder som påtryckningsmedel i bakgrunden. EU:s antidumpningstullar tillämpas normalt i högst . Giltighetstiden kan dock förlängas. Med bakgrund av ovanstående vill jag fråga statsministern: Vad avser statsminister att vidta för åtgärder för att fullfölja avgivna löfte om att i IGC-förhandlingen ska motsätta sig förslaget om nytt protektionistiskt snabbspår? Vad avser statsminister att göra för att söka uppfylla den givna prognosen om att förslaget inte skulle komma att vinna regeringskonferensens gillande? Vad avser statsminister att göra för att säkerställa att grundvalen i regeringens förda politik är ett motstånd baserat på att förslaget står i strid med vårt lands traditionellt frihandelsvänliga linje?