frsrdg · GR04JO1 · 2004-01-01 00:00:00 — Så snart rotelinnehavaren fick klart för sig att målet kunde avse annat än laglighetsprövning, varigenom länsrätten i enlighet med 10 kap 3 § kommunallagen blev förhindrad att handlägga målet, överlämnades handlingarna till kommun. För att i möjligaste mån undvika att något liknande upprepas har länsrätten som rutin infört att registrator i fall av tveksamhet alltid skall rådgöra med den rådman, som om ärendet blir lottat, kommer att handlägga detsamma. , , , och kommenterade remissyttrandet och uppgav bl.a. att de hade ansökt hos kammarrätten om återställande av försutten tid. De framförde också klagomål mot kommun. I beslut anförde JO följande. Enligt 7 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) skall en länsrätt eller kammarrätt om den i samband med att ett mål inleds finner att den saknar behörighet att hand-lägga målet, om en annan motsvarande domstol är behörig, under vissa angivna förutsättningar överlämna handlingarna i målet till den domstolen. Paragrafen reglerar endast överlämnande till en annan allmän förvaltningsdomstol. Frågan om överlämnande till en förvaltningsmyndighet är oreglerad. Ett skyndsamt ställningstagande i behörighetsfrågan är dock särskilt angeläget i ett sådant fall eftersom den som inlett målet vid rättidsprövningen inte får tillgodoräknas tiden innan överklagandet kommit in till beslutsmyndigheten eller till rätt överinstans. Av det sagda följer att domstolen utan dröjsmål haft att ta ställning till om den varit rätt instans att pröva det ingivna överklagandet. Av utredningen framgår att länsrätten inledningsvis gjorde bedömningen att det aktuella överklagandet avsåg laglighetsprövning enligt kommunallagen. Länsrätten begärde yttrande i målet från kommun. Till stöd för att överklagandet avsåg laglighets-pröv-ning talade visserligen de omständigheterna att överklagandet rörde ett beslut av kommunfullmäktige och att överklagandeskriften getts in direkt till länsrätten. I överklagandeskriften angavs emellertid, redan inledningsvis, att den rörde ett beslut av kommunfullmäktige att anta en detaljplan. Vid en närmare kontroll av bestämmelserna i 13 kap. 1 och 2 §§ PBL borde länsrätten redan i samband med att överklagandet kom in till domstolen ha kunnat sluta sig till att överklagandet skulle prövas av . Länsrättens handläggning är mot bakgrunden av det sagda inte godtagbar och förtjänar kritik. Jag noterar att länsrätten har infört nya rutiner för att undvika att något liknande upprepas. Vad , , , och har anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd av mig. Disciplinansvar för en domare i en förvaltningsdomstol med anledning av att innehållet i sekretesskyddade handlingar röjts (Dnr 4617-2001) I ett beslut anförde JO följande. Till en JO-anmälan (ärende dnr 4524-2001) fogades Kammarrättens i be-slut i mål nr 2811-2001 angående rätt att ta del av allmänna handlingar. Genom beslutet prövade kammarrätten ett överklagande av beslut att sekretess enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen (1980:100) gällde för upp-gif-ter i dels ett beslut om uppehålls- och arbetstill-stånd, dels en inbjudan från en värd-familj. Kam-marrätten fann vid sin prövning att sekretess inte gällde för uppgifterna i verkets beslut om uppehålls- och arbetstillstånd, men att uppgifter i inbjudan från värdfamiljen omfattades av sekretess. I kam-mar-rättens beslut uppgavs att klaganden i samband med den tidigare kommu-nice-ringen i målet hade fått del av dessa handlingar. Jag beslutade att i ett särskilt ärende utreda vad som framkommit om att kammarrätten med klaganden kommunicerat de handlingar som skulle sekretessprövas i målet. I yttrande anförde kammarrättsrådet följande. Kammarrättens i mål nr 2811-2001, som rör utlämnande av allmän handling, inkom till kammarrätten och lottades på rotel 4, min rotel. De av klaganden i målet efterfrågade handlingarna utgörs av beslut om uppehålls- och arbetstillstånd samt inbjudan från värdfamilj för en namngiven ukrainsk medborgare. Till överklagandeskriften i målet hade fogats dels ett yttrande från och dels, såsom bilagor, kopior av de efterfrågade handlingarna (dels aktbilaga 2, dels aktbilagorna 3-8). Jag lät sända ut yttrandet (aktbilaga 2) till klaganden för att bereda denne möjlighet att inkomma med erinringar i målet. Olyckligtvis antecknade jag på åtgärdslistan att även övriga bilagor, dvs. även de efterfrågade handlingarna, skulle kommuniceras med klaganden. , då jag ansåg skälig tid för klaganden att inkomma med eventuella erinringar i målet gått till ända, gick jag igenom handlingarna för att ett avgörande av målet skulle komma till stånd. Därvid blev jag varse mitt misstag att sända ut de efterfrågade handlingarna vid kommunice-ringen. Jag kontaktade lagmannen på avdelningen. Vi kom överens om att målet skulle övertagas av annan ledamot. Dessutom underrättade vi kammarrättspresidenten om den uppkomna situationen. För att undvika att sekretessbelagda handlingar av misstag lämnar kammarrätten, läggs numera och fortsättningsvis efterfrågade handlingar i en röd plastmapp för att utgöra en tydlig form av varningssignal. Kammarrättslagmannen yttrade bl.a. följande. När det gäller omständigheterna i samband med den ifrågavarande kommuniceringen har jag inget att tillägga utöver referentens fullständiga redogörelse. Reglerna är givetvis kända för kammarrättens personal. Det är i stället fråga om ett olyckligt misstag , kanske i en stressig arbetssituation. För att misstaget inte skall kunna upprepas har vi på ett avdelningsmöte i nära samband med händelsen kommit överens om att de handlingar som skall sekretessprövas alltid skall ligga i en röd plastmapp sist i akten. Kammarrättspresidenten yttrade följande. Med hänvisning till yttrande från kammarrättsrådet , ansvarig domare för kammarrättens mål nr 2811-2001, och från kammarrättslagmannen , kan konstateras att ett olyckligt misstag har skett genom att handlingar som skulle sekretessprövas i målet har kommunicerats. Vid samtal med Stridbeck och Hessmark har framkommit att det inte föreligger någon som helst tvekan om att ett misstag begåtts. Misstag av denna art får inte förekomma men så har beklagligtvis ändå skett. Avdelningen har sett över rutinerna vid hantering av handlingar som skall sekretessprövas för att liknande misstag inte skall upprepas. På grund av det inträffade har jag initierat en motsvarande översyn på övriga avdelningar på kammarrätten och därvid också fäst uppmärksamhet på frågan. Jag har vidare övervägt om hanteringen, från ansvarig domares sida, skall föranleda någon min åtgärd med hänvisning till reglerna om åtalsanmälan och disciplinansvar. Jag har dock funnit omständigheterna vara sådana att någon åtgärd av detta slag inte har vidtagits. Även om effekterna av handlandet skulle kunna innebära skada är fråga om en enstaka händelse och inte en del i ett mönster. I ett beslut anförde jag följande. Utredningen visar att de handlingar som skulle sekretessprövas i kammarrättens mål under handläggningen kommunicerades med klaganden. Härigenom fick klaganden del av sekretessbelagda uppgifter. Ansvarig för denna del av målets hand-läggning var kammarrättsrådet . Genom den angivna felaktigheten i handläggningen anser jag att av oaktsamhet har åsidosatt sina skyl-digheter i anställningen och därigenom gjort sig skyldig till tjänsteför-seelse. Felet är inte ringa. Jag överlämnar ärendet till för prövning av frågan om disciplinansvar. I ett beslut ålade disciplinpåföljd i form av varning. I skälen för beslutet anförde följande. Det följer av 34 § lagen (1994:260) om offentlig anställning att har att pröva en fråga om disciplinansvar för den som är ordinarie domare. Disciplinpåföljd kan, enligt 14 § lagen om offentlig anställning, åläggas en arbetstagare som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i anställningen och felet inte är ringa. Det är utrett att under handläggningen av kammarrättens mål lät klaganden få del av handlingar för vilka sekretess gällde enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). Det framgår inte närmare varför det kom att ske utan har förklarat det som ett rent misstag. Det är naturligtvis av grundläggande betydelse att innehållet i sekretesskyddade handlingar inte röjs för någon som inte har rätt att ta del av dem. Den aktuella sekretessregeln är införd till skydd för enskilds personliga förhållanden. Med den risk för skada som funnits framstår handlande som oaktsamt. Han har således av oaktsamhet åsidosatt sina skyldigheter i anställningen. Med hänsyn till vikten av att sekretessbestämmelser upprätthålls i den offentliga förvaltningen och särskilt i den dömande verksamheten kan felet inte bedömas som ringa. skall därför meddelas disciplinpåföljd för tjänsteförseelse. Någon mer ingripande åtgärd än varning är inte motiverad. Beslutet vann laga kraft. Kritik mot en kammarrätt för långsam handläggning av ett mål rörande disciplinansvar i vilket preskription inträdde under hand-läggningen m.m. (Dnr 530-2002) I en anmälan till () yrkade H.B. att disciplinpåföljd skulle åläggas bl.a. legitimerade läkarna . Anmälan avsåg behandling som hade utförts . beslutade att i en viss del avvisa anmälan och att i övrigt lämna den utan åtgärd. överklagade beslutet till Kammarrätten i . Målet avgjordes genom dom . I domen uttalade kammarrätten att preskriptionsbestämmelserna i lagen (1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område skulle tillämpas i målet. Enligt 6 § denna lag får disciplinpåföljd inte åläggas senare än efter förseelsen. Eftersom G.Y:s behandling av H.B. senast ägde rum kunde disciplinpåföljd inte tilldelas G.Y. rätten avvisade därför H.B:s talan i denna del. Hennes överklagande i övrigt avslogs. framförde i en anmälan till JO klagomål i olika avseenden mot Kammarrätten i med anledning av handläggningen av det ovannämnda målet om disciplin-ansvar (mål nr 7240-1998). Hon var bl.a. kritisk mot handläggningstiden i målet och ansåg att kammarrätten hade "för-halat och på så sätt preskriberat ärendet". Akten i målet lånades in. Anmälan remitterades därefter till kammarrätten för utredning och yttrande avseende vad H.B. anfört om att domstolen "förhalat och på så sätt preskriberat ärendet". I remissen angavs att kammarrätten även skulle yttra sig över det förhållandet att domstolen i domen prövat anmälan om disciplinpåföljd för H-E.L. i dess helhet i sak, trots att den av H.B. anmälda behandlingen även innefattat åtgärder som utfördes före . I yttrande anförde f.d. kammarrättslagmannen och f.d. kammarrättsrådet bl.a. följande. Av akten och dagboksbladet i målet framgår bl.a. följande. Överklagande ("blankt") och begäran om anstånd att utveckla talan inkommer. Klagandens ombud, advokat , meddelar att han inte längre företräder klaganden. Nytt juridiskt ombud, , utvecklar i skrivelse, daterad , talan samt begär att muntlig förhandling skall hållas i målet. - Föreläggande för motparterna, G.Y. och H-E.L., att svara på överklagandet. Svar från G.Y. vari hon vidhåller sitt tidigare ställningstagande. Svar från H-E.L. vari han vidhåller sitt tidigare ställningstagande. Svaren från motparterna skickas till klagandens ombud f.k. Skrivelse från klagandeombudet med åberopande av ytterligare skriftlig bevisning som ges in samt begäran att kammarrätten fattar beslut om muntlig förhandling. - Motparterna bereds tillfälle att yttra sig över inkomna handlingar. Yttranden från motparterna - innehåller inget nytt i sak - skickas till klagandens ombud f.k. 00-01-18 Målet föredras för beslut i frågan om muntlig förhandling. 00-01-21 Beslutet om muntlig förhandling meddelas. Klagandeparten bereds tillfälle att från delgivningen av beslutet slutföra sin talan. 00-01-24 Beslutet skickas till klagandens ombud. 00-02-18 Begäran från klagandens ombud om anstånd med att slutföra talan till 00-03-10. - Anståndet beviljas (av domstolssekreterare . 00-03-10 Skrivelse från klagandens ombud, vari hon dels slutför talan, dels åberopar ytterligare skriftlig bevisning som bifogas, dels ock yrkar att kammarrätten skall inhämta sakkunnigutlåtande. - Motparterna bereds tillfälle att yttra sig över de inkomna handlingarna. 00-04-20, 00-04-25 Yttranden från H-E.L. - inget nytt i sak. 00-05-02 Yttrande från G.Y. - inget nytt i sak. - Yttrandena från motparterna skickas till klagandens ombud f.k. 00-05-17 Målet föredras och dom beslutas. 00-05-22 Dom meddelas. Bestämmelser om utredning, kommunicering och muntlig förhandling m.m. finns i 8-19 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). Innan ett mål avgörs eller fråga om muntlig förhandling kan prövas skall i princip all skriftlig utredning och kommunicering vara avslutad. Ett mål skall avgöras så snart det kan ske och i den turordning i vilken målet har kommit in. Ett mål eller en fråga som har kommit upp i ett mål skall handläggas med förtur, om målet eller frågan av någon särskild anledning bör avgöras skyndsamt. I arbetsordning bestäms vilka mål som är förtursmål, jfr 20 § kammarrättsinstruktionen (1996:380). I arbetsordningen för Kammarrätten i har bestämts vilka mål som är förtursmål (16 § och bilaga 4). Det innebär bl.a. att dessa mål kryssmarkeras i datorn och i rutan för förtur på dagboksblad, rotelkort och aktetikett. Det är självfallet inte möjligt att uppställa några absoluta regler om förtur utan rotelinnehavaren måste, enligt kommentaren i bilaga 4, i varje mål göra en bedömning med hänsyn till de särskilda omständigheterna i målet och med beaktande av hur pass angeläget det kan vara att målet tas fram före andra mål på roteln. Som exempel på mål, som inte föreskrivits förtursmarkerade men som ändå har förturskaraktär, kan enligt kommentaren nämnas bl.a. mål vari preskriptionsinträde närmar sig. - Någon särskild rutin enligt vilken anteckning skulle göras om tiden för preskription tillämpades inte i domstolen. Det aktuella målet hörde inte till någon målgrupp som i nämnda bilaga 4 anges som förtursmål. Målet var, när det kom in, inte heller av förturskaraktär. Först borde frågan om förtur ha kunnat aktualiseras. Frågan om när prövning av begäran om muntlig förhandling och målets slutliga avgörande skulle kunna tas upp var beroende också av arbetsläget på roteln och avdelningen. var arbetsläget besvärligt och var så även . Det fanns många mål som kommit in före klagandens mål, både på rotel 26 och på övriga fyra rotlar på avdelningen. Fortlöpande kom det in förtursmarkerade mål som ytterligare försköt turordningen liksom andra mål eller frågor som måste behandlas med förtur. av inkommande mål beräknades i kammarrätten vara förtursmarkerade. Arbetsläget illustreras bl.a. av följande. strax efter första skriftväxlingen i det aktuella målet avslutats) fanns på rotel 26 inte mindre än 93 oavgjorda mål inkomna och 157 sådana mål inkomna eller totalt 250, varav mer än 200 kommit in före klagandens mål. Totalt fanns på avdelningen 1 286 mål, varav 493 inkomna . (Det fanns 55 HSAN-mål, 9 inkomna .) I kammarrätten gällde vidare som målsättning att kraftigt minska balansen av äldre mål. (före semestrarna) hade rotel mål, varav 42 inkomna och 39 inkomna . Avdelningens balans var då 1 317 mål, varav 279 inkomna och 205 inkomna . Vid utgången av 1999 hade balansen ökat till 1 413 mål på avdelningen. Av målen var 232 mål inkomna och 150 . Rotel 26 hade 255 oavgjorda mål, varav 37 inkomna . Det aktuella målet hörde till de mål som /2000 enligt omlottningsreglerna inför omorganisationen av kammarrättens avdelningar per 00-02-01 skulle överföras till den nya s.k. Storavdelningen. Överföringen avbröts på grund av att målet hade förturskaraktär. I stället togs målet upp till föredragning på avdelning 4. Som en ytterligare omständighet antecknas att och fram till omorganisationen av avdelningarna i kammarrätten 00-02-01 var en av avdelningens ordinarie ledamöter helt sjukskriven och ersattes först senare och endast delvis av icke ordinarie domare. 00-02-01 skulle avdelningens vice ordförande vara tjänstledig på heltid vilket medförde att och forcerades arbetet på avdelningen med att bli klart med de mål i vilka vice ordföranden hade deltagit och skulle deltaga (bl.a. det s.k. Ransnesmålet). Avdelningen hade således endast fyra ordinarie domare. En av dem tjänstgjorde dessutom endast på deltid, . När denna ledamot sjukskrevs på heltid hade avdelningen fr.o.m. mars och bara tre ordinarie ledamöter. En av dessa tre, nämligen innehavaren av rotel 26 fick vikariera som vice ordförande med den ökade arbetsbelastning detta medförde. Vid omlottningar i samband med omorganisationen fick rotel 26 ta över vissa äldre specialmål från den förutvarande viceordföranderoteln m.fl. Rotel 26 omfattade då 311 mål. På grund av den besvärliga arbetssituationen fanns över huvud taget inte någon möjlighet att ta fram det aktuella målet till föredragning före semestrarna . kom klagandeombudet emellertid in med ytterligare skriftlig bevisning, som föranledde ny kommunicering med motparterna. Denna var avslutad . Avsikten var därefter att ta fram målet till föredragning rörande frågan om muntlig förhandling. På grund av det trängda arbets- och personalläget kom detta till stånd först . Något intresse att "förhala" handläggningen hade kammarrätten självfallet inte. I stället försökte kammarrätten forcera målets behandling. Detta försvårades av klagandeombudets anståndsbegäran och åtgärden att inte endast slutföra talan utan att också ge in ytterligare skriftlig bevisning och yrka inhämtande av sakkunnigutlåtande, något som föranledde ytterligare kommunicering. När anstånd beviljades och när anståndstiden gick ut hade inte någon del av anmälan såvitt rörde H-E.L. Omfattningen av prövningen av anmälan mot H-E.L. Anmälan hos mot H-E.L. omfattade tre behandlingstillfällen, nämligen , och . När målet föredrogs för slutligt avgörande i kammarrätten hade preskription redan inträtt i fråga om det första behandlingstillfället och när domen meddelades även beträffande det andra behandlingstillfället. Kammarrätten borde därför ha avvisat talan rörande dessa båda händelser. En förklaring till detta förbiseende är att vid utvecklingen av talan (ab.5) klagomålen inriktades enbart mot behandlingen och att, även om i slutförandet av talan de båda tidigare behandlingstillfällena berördes, ombudet uppehöll sig i huvudsak vid det sista behandlingstillfället. Kammarrättspresidenten anförde att han beklagade det inträffade och hänvisade i övrigt till vad som anförts i det ovannämnda yttrandet. kommenterade remissvaret och framförde bl.a. att hon ifrågasatte kammarrättens åtgärd att låta skriftväxling pågå i den preskriberade delen av målet. I beslut anförde JO följande. Klagomålen och vad som i övrigt har kommit fram i ärendet föranleder följande uttalanden av mig. Enligt 6 § andra stycket lagen (1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område, vilken bestämmelse var tillämplig vid prövningen hos kammarrätten, får disciplinpåföljd inte åläggas senare än efter förseelsen. Det aktuella målet kom in till kammarrätten 1998 och avgjordes genom dom . I domen konstaterade kammarrätten att preskription beträffande den behandling som G.Y. utfört hade inträtt . Såsom kammarrätten anfört i remissyttrandet var när domen meddelades även den behandling som H-E.L. utfört till viss del preskriberad; såvitt avsåg behandlingstillfällena den 9 och . Kammarrätten skulle således, som konstaterats i remissyttrandet, inte ha prövat H.B:s talan i denna del. Kammarrätten har upplyst att målet inte tillhörde någon målgrupp som enligt kammarrättens arbetsordning var förtursmål. Mål vari preskriptionsinträde närmar sig hade dock förturskaraktär enligt kommentaren till arbetsordningen. Enligt kammarrätten tillämpades i domstolen inte någon särskild rutin enligt vilken anteckning skulle göras om tiden för preskription. I remissyttrandet har vidare lämnats en beskrivning av de handläggningsåtgärder som vidtogs i målet och en redogörelse för den vid den aktuella tiden rådande arbetssituationen på den rotel och avdelning där målet handlades. Inledningsvis vill jag påtala att det är förvånande att kammarrätten inte i mål av detta slag tillämpade en särskild rutin med att göra anteckningar om tiden för preskription. Det är givetvis angeläget att mål vari preskription riskerar att inträda handläggs skyndsamt, vilket kammarrättens arbetsordning i viss mån ger uttryck för. I detta fall kan konstateras att det inte vidtogs några handläggningsåtgärder i målet 1999, dvs. Målet var då inte klart för avgörande, eftersom det fanns ett yrkande från H.B. om att muntlig förhandling skulle hållas. Även under den senare delen av handläggningen förekom ett längre avbrott; inga åtgärder vidtogs i målet , dvs. När kammarrätten tog upp yrkandet om muntlig förhandling till prövning, och i samband därmed beredde H.B. tillfälle att skriftligen slutföra sin talan, var preskription nära förestående beträffande anmälan i sin helhet mot G.Y. Enligt min mening borde kammarrätten ha gett målet en högre prioritet redan från början och handlagt det snabbare. Vad kammarrätten anfört om arbetssituationen föranleder inte någon annan bedömning. Sammanfattningsvis har jag således kunnat konstatera allvarliga brister i kammarrättens handläggning av målet. Jag låter det dock stanna vid detta och avslutar ären-det. Central statsförvaltning, arbetsmarknadsmyndigheter m.m. Fråga om vid en omprövning enligt nämndens instruktion har möjlighet att ändra ett tidigare avgörande till nackdel för den som begärt omprövning; även fråga om nämndens skyldighet att låta översätta ingivna hand-lingar till svenska (Dnr 1288-2001) I en skrivelse anmälde K.A. () och klagade på nämndens handläggning av ett ärende rörande köp av fotoutrustning. Han var missnöjd med bl.a. att inte accepterat att han skrev på norska, att denna fråga inte behandlats av nämnden i plenum, att ARN:s service varit dålig samt att i sitt beslut inte hänvisat till vilket lagrum nämnden grundat sitt beslut på. I anmälan jämte därtill fogade handlingar redogjordes närmare för vad som förekommit. Nämndens akter i ärende nr 1999-7060 och ärende nr 2000-3808 lånades in och granskades. I en promemoria som upprättades hos JO anfördes följande. vände sig till () i en tvist rörande köp av kamerautrustning och yrkade i första hand hävning av köpet, skadestånd samt ränta på köpeskillingen. I andra hand yrkades prisavdrag och skadestånd. I anmälan, som var skriven på norska, yrkades också att skulle bekosta en översättning av anmälan till svenska. upplyste anmälaren om att förvaltningsspråket i är svenska, att saknar resurser att översätta skrivelser på främmande språk samt att anmälan kommer att handläggas i befintligt skick. Anmälan översändes till motparten, som bestred K.A:s yrkanden. beslutade bl.a. att rekommendera motparten att leverera fyra nya filter i enlighet med K.A:s ursprungliga beställning. begärde, i en skrivelse på norska, omprövning av ARN:s beslut. Skrivelsen översändes för yttrande till motparten, som inte hade något att tillägga i ärendet. beslutade att undanröja det tidigare beslutet och ta upp tvisten till fortsatt handläggning, då det förelåg förutsättningar för bifall till K.A:s begäran om omprövning. inkom en skrivelse från motparten där han uppgav att han, för att kunna bemöta ärendet, måste få det översatt till svenska. att - vid äventyr av att ärendet annars skulle komma att avvisas - inkomma med en svensk översättning av handlingarna i ärendet. följde inte föreläggandet, och beslutade nämnden att avvisa ärendet. Från bör inhämtas yttrande över ärendets handläggning. Yttrandet bör särskilt avse det förhållandet att K.A:s ärende efter begäran av honom om omprövning har avvisats trots att anmälan tidigare delvis har bifallits. Anmälan remitterades därefter till för yttrande. I sitt remissvar anförde nämnden följande. De föreskrifter om tolkhjälp som finns i förvaltningslagen (1986:223) och som bland annat har sin grund i den nordiska språkkonventionen (SÖ1982:93) innebär inte ett absolut krav för myndigheten att tillhandahålla sådan hjälp.