frsrdg · GR04RB3 · 2004-01-01 00:00:00 — Framställning om vissa ändringar i lagen (1988:1385) om riksbank Sammanfattning I framställningen föreslås ändringar i lagen (1988:1385) om riksbank (riksbankslagen) av innebörd att ges rätt att utfärda föreskrifter och vitesföreläggande såvitt avser verksamhet med anknytning till betalningssystem eller kontantförsörjningsuppdrag. Dessutom föreslås att skall få göra insättningar i valuta eller guld hos Internationella återuppbyggnads- och () inom . Vidare föreslås vissa förtydliganden av hos vilka institut sådana insättningar får göras. Ändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Föreskriftsrätt m.m. 4 2.2 Ärendets beredning 4 2.3.1 Föreskriftsrättens omfattning 4 2.3.2 Vite m.m. 7 2.3.3 Redaktionella frågor 7 3 Förslag till ändringar av 7 kap. 7 § riksbankslagen 8 4 Förslag till ändring i lagen (1988:1385) om riksbank 10 Förslag till ändring i lagen (1988:1385) om riksbank 11 Förteckning över remissinstanser 13 hemställer med hänvisning till det ovan anförda att antar förslag till ändring i lagen (1988:1385) om riksbank enligt vad som sägs i bilaga 1. På direktionens vägnar: I beslutet har deltagit: (ordförande), (förste vice ordförande), , , och . Föredragande har varit . Genom en ändring i 8 kap. 14 § regeringsformen som trädde i kraft har getts möjlighet att delegera föreskriftsrätt till , utöver det penningpolitiska området, även beträffande bankens uppgift att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Enligt vad som konstaterades i det lagstiftningsärendet har behovet av att kunna utfärda föreskrifter inom be-talningsväsendets område ökat som en följd av förändringar inom såväl betalningssystemområdet som området för sedlar och mynt. remitterade ett utkast till framställning om ändring i riksbankslagen till de instanser som framgår av bilagda förteckning, se bilaga 2. Därutöver har yttrande inhämtats från enligt rådets beslut 98/415/EG. De fullständiga remissvaren och utkastet till framställning finns tillgängliga i ärende, dnr 2003-1035-DIR. arbete med betalningssystemet syftar främst till att verka för mins-kade systemrisker, dvs. risken för att ekonomiska eller tekniska problem hos en ak-tör sprider sig och hotar det finansiella systemets stabilitet. Detta sker genom övervakning av systemen på övergripande nivå. tillhanda-håller dessutom en möjlighet för banker och vissa andra aktörer att av-veckla be-talningsförpliktelser sinsemellan. Den verk-samheten bedrivs inom ramen för , system för stora betalningar. I uppgift att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende har detta system en central roll. Riksbankslagen innehåller därför en uttrycklig bestämmelse om betalningssystem för stora betalningar (se prop. 1997/98:164 s. 26 f.). RIX-systemet har inrättats av bl.a. därför att därigenom kan erbjuda två väsentliga komponenter som inte effektivt kan tillhandahållas av privata aktörer. Den ena komponenten är riskfria konton i den meningen att den som erbjuder kontona inte skall kunna gå i konkurs och kontohavaren därmed förlora sina medel. Endast , som utgivare och garant av svensk valuta, kan erbjuda sådana konton. Den andra komponenten är likviditet. På grund av de stora betalningsflöden som passerar i det centrala avvecklingssystemet behöver deltagarna under korta tidsperioder låna medel. Endast kan genom sin balansräkning med kort varsel låna ut så stora belopp som det kan vara fråga om, åtminstone om detta skall kunna göras utan att stora kostnader för lånefaciliteten uppstår. Det betyder att tillför systemet likviditet. Lånen sker mot fullgoda säkerheter och medför därför endast en förhållandevis liten risk för . Även om konton och likviditet är de centrala komponenterna i innehåller systemet andra viktiga komponenter. har en central roll i genomförandet av penningpolitiken, liksom i samband med utlämnande och inlösen av kontanter. Det består av ett relativt komplext IT-system som har mycket stora krav på såväl säkerhet vad gäller risken för intrång som driftssäkerhet och tillgänglighet. förväntar sig att utvecklingen av betalningsväsendet kommer att innebära en ökad integration mellan de olika avvecklingssystemen, något som också noterats i betänkande med anledning av ändringen i 8 kap. 14 § regeringsformen (bet. 2001/02:KU13 s. 12). På området för värdepappersavveckling finns en fördjupad samverkan mellan betalningssystem och system för avveckling av värdepappersaffärer. kan det också finnas ekonomiska skäl att överväga formerna för hur och liknande system drivs. Förändrade krav kommer att ställas på den reglering som gäller beträffande förhållande till de olika systemaktörerna. bedömer att offentligrättsliga föreskrifter utfärdade av i vissa fall kan komma att behövas för denna reglering, som är ett led i bankens uppdrag att främja betalningsväsendets säkerhet och effektivitet. Utöver driften av betalningssystemet verkar i betalningsväsendet genom sitt uppdrag att försörja landet med sedlar och mynt. Detta försörjningsuppdrag följer av att enligt 9 kap. 13 § regeringsformen har ensamrätten att ge ut sedlar och mynt i . (tidigare ) och tillverkar sedlar och mynt på uppdrag av som kan komma att utnyttja andra leverantörer av sedlar och mynt. Distribution och lagerhållning av kontanter som bokförs i balansräkning hanteras av det hel-ägda bolaget (). har tillsatt en utredning som skall göra en översyn av kontanthanteringen i samt komma med förslag på hur kontanthanteringen skall organiseras och vilken roll skall ha i denna. Som ett led i detta förändringsarbete kan vissa uppgifter från och dess dotterbolag komma att behöva överföras till andra aktörer som är inblandade i kontanthanteringen. SKAB och även fristående kontanthanterare, t.ex. värdetransportörer och sedeluppräkningsföretag, kan därmed få ett större ansvar jämfört med tidigare förhållanden. De ansvarsområden som närmast berörs avser t.ex. uppräkning av sedlar och vissa typer av äkthetskontroller. Om det visar sig att vissa operativa uppgifter skall övergå från till marknadsaktörerna uppstår nya regleringsbehov. påverka de inblandade företagens kontanthanteringsrutiner och säkerhetskrav beträffande hanteringen av värden. Vidare bör förutsättningarna för att utöva tillsyn över de deltagande aktörerna fastläggas. bedömer att även dessa regleringsbehov lämpligast tillgodoses genom föreskrifter utfärdade av . Sammanfattningsvis föreslår att riksbankslagen ändras så att ges den föreskriftsrätt som fått möjlighet att delegera till banken enligt 8 kap. 14 § regeringsformen såvitt avser bankens ansvarsområde att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Frågan återstår hur denna föreskriftsrätt närmare skall utformas. föreslog i det remitterade utkastet att föreskriftsrätt skulle gälla även "beträffande uppgiften att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende". och har dock anfört att delegationsföreskriften bör preciseras. Enligt behöver det närmare anges för vilka syften föreskriftsrätten skall kunna utnyttjas; och den krets av enskilda och företag som avses bli omfattade av föreskrifterna bör klargöras. har betonat vikten av en tydlig ansvarsfördelning mellan och för de aktörer som faller inom både övervakning och tillsyn. Enligt är det av väsentlig betydelse att framtida föreskrifter överensstämmer med föreskrifter från andra myndigheter och tillämpliga internationella regelverk. och har förordat att utfärdandet av riksbanksföreskrifter föregås av ett remissförfarande. och har pekat på risken att genom föreskrifter ändrar på villkor i civilrättsliga avtal som banken har ingått med privata aktörer. har dessutom efterlyst en konsekvensanalys av förslagen och en analys enligt verks- eller den s.k. simplexförordningen (Förordningen [1998:1820] om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor). Övriga remissinstanser har tillstyrkt förslagen, eller lämnat dem utan erinran. Vad gäller vissa av remissinstansernas förslag att föreskriftsrätten preciseras konstaterar att någon motsvarande inskränkning inte gjordes i samband med att erhöll föreskriftsrätt på det penningpolitiska området med verkan från . ser dock inga hinder mot att en sådan precisering görs. föreslår sålunda att föreskriftsrätten endast får omfatta föreskrifter som avser verksamhet med anknytning till betalningssystem eller kontantförsörjningsupp-drag. och har uttryckt farhågor att skulle kunna utfärda föreskrifter som strider mot villkor i av tidigare träffade civilrättsliga avtal. Ett sådant förfarande skulle strida mot förvaltningsrättens grunder och kommer redan av den anledningen inte att tillämpas av . Liksom är fallet med de föreskrifter som utfärdar främst på statistikområdet kommer att tillämpa sedvanligt beredningsförfarande och remissbehandling, varvid erforderliga konsekvensanalyser kommer att göras. De föreskrifter som kan komma att utfärda enligt denna framställning skall kunna innebära en skyldighet att utföra en i föreskriften angiven handling, såsom t.ex. upprätthållandet av i föreskriften angivna säkerhets- och kvalitetskrav. Sådana ålägganden kan förekomma beträffande de föreskrifter som utfärdats på statistikområdet. har därvid möjlighet att förelägga regeladressaten att inkomma med den i föreskriften begärda uppgiften. De riksbanksföreskrifter som föreslås kunna bli utfärdade kan även komma att innehålla hanteringsregler, t.ex. såvitt avser sedlar och mynt. Vid efterlevnadskontrollen av sådana regler bör ha möjlighet att, förutom åtgärdsföreläggande, även kunna meddela förbudsföreläggande. De tilltänkta riksbanksföreskrifterna bör vidare kunna vara förenade med någon form av sanktionsbestämmelse. Enligt 6 kap. 9 § riksbankslagen kan de föreskrifter som utfärdas på statistikområdet understödjas av vitesföreläggande. Motsvarande bör gälla för de föreskrifter som kan komma att utfärda med stöd av den nu föreslagna lagändringen. föreslår att en bestämmelse om föreskriftsrätt, såvitt avser verksamhet med anknytning till betalningssystem eller kontantförsörjningsuppdrag, förs samman med den nuvarande bestämmelsen om föreskriftsrätt på det penningpolitiska området. Den samlade bestämmelsen bör lämpligen bilda ett nytt fjärde stycke till 1 kap. 2 § riksbankslagen. På motsvarande sätt bör riksbankslagens bestämmelser om förelägganden och vite samlas i en och samma föreskrift. Lämpligen införs den föreskriften i en ny paragraf, 11 kap. 2 a § riksbankslagen. 6 kap. 9 § tredje stycket sista meningen riksbankslagen om vitesföreläggande på statistikområdet bör följaktligen tas bort. Förslag till ändringar av 7 kap. 7 § riksbankslagen Enligt första stycket i 7 kap. 7 § riksbankslagen får ta emot insättningar i valuta eller guld från andra stater, mellanstatliga organ samt svenska och utländska banker. får också göra sådana insättningar hos svenska och utländska banker. Den ursprungliga lydelsen av bestämmelsen infördes i den nuvarande riksbankslagen i samband med lagens tillkomst. Enligt dess ursprungliga lydelse fick ta emot sådana insättningar från och göra sådana insättningar hos bankinrättningar. Genom en ändring som trädde i kraft ersattes ordet bankinrättningar av redaktionella skäl med svenska och utländska banker. Den verksamhet som huvudsakligen omfattas av bestämmelsen i 7 kap. 7 § riksbankslagen hänger samman med av guld- och valutareserven och utgörs av guld- och valutadepositioner (s.k. deposits). En deposit är en standardiserad form av in- respektive utlåning och är inte baserad på något värdepapper. Den omständigheten att depositionerna inte är värdepapper har betydelse för andrahandsmarknaden. Ett institut som tagit en s.k. lång position genom att låna ut pengar på depositmarknaden kan inte gå ur positionen genom att sälja sin fordran på andrahandsmarknaden. I stället får institutet skapa en motsatt, kort position genom att låna ut pengar. Denna motposition leder inte till att den ursprungliga positionen försvinner ur balansräkningen, vilket blir fallet vid en försäljning av värdepapper. Detta innebär alltså att långivaren inte gör sig kvitt kreditrisken. Mot bakgrund av dessa förhållanden ställer höga krav på kreditvärdighet hos de motparter använder för utlåning i form av depositioner. Som motparter används därför endast mycket högt kreditvärderade banker. Det innebär att det endast finns ett begränsat antal möjliga motparter att tillgå för depositioner. Antalet möjliga motparter begränsas ytterligare för gulddepositioner genom att endast vissa av de tänkbara instituten investerar i guld. För att kunna upprätthålla höga krav på kreditvärdighet hos motparterna utan att tvingas koncentrera kreditriskerna till ett alltför begränsat antal motparter, använder sig av Internationella återuppbyggnads- och () vid depositioner. har högsta möjliga kreditbetyg och bedöms även i övrigt uppfylla krav på sundhet och effektivitet. bör därför uttryckligen inkluderas bland möjliga motparter vid insättningar i guld och valuta. I samband härmed föreslås att begreppet utländska banker i förtydligande syfte ersätts med begreppet utländska bankföretag. Begreppet bank är definierat i 1 kap. 1 § andra stycket bankrörelselagen (1987:617). Någon definition finns däremot inte av begreppet utländska banker. Det begrepp som i stället används i 1 kap. 1 § bankrörelselagen är utländska bankföretag. Genom den föreslagna förändringen tydliggörs att de institut som avses är kreditinstitut eller, i förhållande till institut hemmahörande utanför EES, institut som motsvarar definitionen i artikel 1.1 i och rådets direktiv /12/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut. Användningen av begreppet utländska bankföretag medför att det inte tydligt kommer att framgå att andra centralbanker samt Banken för internationell betalningsutjämning (BIS) är möjliga motparter för guld- och valutadepositioner. BIS är ett av centralbanker, inklusive , ägt aktiebolag lokaliserat till , som enligt sina stadgar är en internationell bank med uppgift bl.a. att utföra finansiella transaktioner för centralbankernas räkning. BIS är emellertid inte en bank i gängse bemärkelse och något tillstånd från tillsynsmyndighet att bedriva bankverksamhet finns inte. BIS har dock alltid ansetts utgöra en sådan utländsk bank som avses i 7 kap. 7 § riksbankslagen och utgör en för viktig motpart i detta sammanhang. Med hänsyn härtill och med beaktande av att även enligt 7 kap. 4 § riksbankslagen äger rätt att bevilja kredit inom ramen för verksamheten i BIS, föreslås i förtydligande syfte att BIS uttryckligen inkluderas bland möjliga motparter vid insättningar i guld och valuta. På motsvarande sätt bör även andra centralbanker uttryckligen anges. Ingen remissinstans har haft någon erinran mot denna del av förslag. Förslag till ändring i lagen (1988:1385) om riksbank förslag till lagtext framgår av bilaga 1. Av förslaget framgår att ändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till ändring i lagen (1988:1385) om riksbank har följande förslag till lagtext. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:1385) om riksbank dels att 1 kap. 2 §, 6 kap. 9 §, 7 kap. 7 § och 11 kap. 3 § skall ha följande lydelse, dels att det i 11 kap. skall införas en ny bestämmelse, 11 kap. 2 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § har enligt 9 kap. 12 § regeringsformen ansvaret för penningpolitiken. får inom detta ansvarsområde utfärda föreskrifter. har enligt 9 kap. 12 § regeringsformen ansvaret för penningpolitiken. Målet för verksamhet skall vara att upprätthålla ett fast penningvärde. skall också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. skall också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. får meddela före-skrifter inom ramen för sitt ansvar för penningpolitiken. får även meddela föreskrifter såvitt avser verksamhet med anknytning till betalningssystem eller kontantförsörjningsuppdrag. 9 § Efter anmodan av skall ett finansinstitut eller annat företag som står under tillsyn av till lämna de uppgifter som anser nödvändiga för att 1. följa utvecklingen på valuta- och kreditmarknaderna, 2. övervaka betalningssystemets stabilitet. Den som för egen eller annans räkning har utfört transaktioner med utländsk motpart eller hållit tillgångar och skulder med utlandsanknytning är skyldig att till lämna de uppgifter som behövs som underlag för betalningsbalansstatistik och för statistik över utlandsställningen. får utfärda närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten enligt första och andra stycket. någon inte fullgör föreskriven skyldighet får förelägga honom vite. får utfärda närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten enligt första och andra stycket. 7 § får med eller utan räntegottgörelse ta emot insättningar i valuta eller guld från andra stater, mellanstatliga organ samt svenska och utländska banker. får göra sådana insättningar hos svenska och utländska banker. får med eller utan räntegottgörelse ta emot insättningar i valuta eller guld från, och göra sådana insättningar hos, svenska banker, utländska bankföretag, centralbanker, Banken för internationell betalningsutjämning (BIS) och Internationella återuppbyggnads- och (). får även ta emot sådana insättningar från andra stater och mellanstatliga organ. får även ingå avtal om skyldigheter och rättigheter som anknyter till de insättningar som anges i första stycket. 2 a § får meddela föreläggande eller förbud som behövs för att föreskrifter som meddelats enligt 1 kap. 2 § eller 6 kap. 9 § skall efterlevas. I beslut om föreläggande eller förbud får utsätta vite. 3 § Den som inte fullgör sin skyldighet enligt 6 kap. 9 § att lämna uppgifter eller visa upp handlingar eller som lämnar oriktig uppgift när skyldighe-ten fullgörs skall dömas till böter, om gärningen inte är belagd med straff i . Om ett vite har före-lagts med stöd av 6 kap. 9 § tredje stycket, får dock inte dömas till straff för gärning som omfattas av föreläggandet. Den som inte fullgör sin skyldighet enligt 6 kap. 9 § att lämna uppgifter eller visa upp handlingar eller som lämnar oriktig uppgift när skyldigheten fullgörs skall dömas till böter, om gärningen inte är belagd med straff i . Om ett vite har förelagts med stöd av 11 kap. 2 a §, får dock inte dömas till straff för gärning som omfattas av föreläggandet. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Denna lag träder i kraft . remitterade ett utkast till framställning om ändring i riksbankslagen till följande remissinstanser. 2003/04:RB3 Föreskriftsrätt m.m. Föreskriftsrätt m.m. 2003/04:RB3 Förslag till ändringar av 7 kap. 7 § riksbankslagen 2003/04:RB3 2003/04:RB3 Bilaga 1 Förslag till ändring i lagen (1988:1385) om riksbank