frsrdg · GR04JO1 · 2004-01-01 00:00:00 — har i sitt beslut om yttrande till JO även beslutat att uppdra åt kansliet att återkomma till styrelsen med förslag om riktlinjer för hantering av offentliga handlingar. översände därefter för JO:s kännedom Kammarrättens i dom , mål nr 6701-2001, och Regeringsrättens underrättelse om beslut , mål nr 887-2002. Målen rör N.L:s överklaganden av beslut angående utlämnande av allmän handling. I beslut anförde JO följande. Inledningsvis vill jag framhålla att min granskning av ärendet endast omfattar formella handläggning av N.L:s framställning om att få ta del av allmänna handlingar såvitt avser den interna utredningspromemoria som Studiefrämjandet hade översänt till för kännedom. beslut att inte lämna ut den aktuella handlingen har varit föremål för domstolsprövning. Kammarrätten i avslog i ovan nämnda dom N.L:s överklagande. Kammarrätten fann att den aktuella handlingen inte kunde anses höra till något ärende om fördelning av statsbidrag och att tryckfrihetsförordningens regler om rätt att få ta del av allmänna handlingar därför inte var tillämpliga. Regeringsrätten beslutade att inte meddela N.L. Kammarrättens avgörande stod därmed fast. Enligt 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen (1980:100) och den till lagen fogade bilagan skall vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av handlingar hos en myndighet i tillämpliga delar gälla också hos förvarade handlingar som hör till dess verksamhet rörande fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund. har sålunda att följa reglerna i 2 kap. tryckfrihetsförordningen när någon begär att få ta del av en handling som hör till ovan nämnda verksamhet. En handling är enligt 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen allmän om den förvaras hos en myndighet och är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. Enligt 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen skall en allmän handling som får lämnas ut - som alltså inte omfattas av nå gon sekretessbestämmelse - på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den. Av 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. Av 1 kap. 8 § andra stycket sekretesslagen följer vidare att de i bilagan angivna organen vid tillämpningen av sekretesslagen skall jämställas med myndighet. skall således vid prövning av en framställning om att få ta del av allmän handling följa bl.a. bestämmelserna i 15 kap. 6 och 7 §§ sekretesslagen. Av 15 kap. 6 § sekretesslagen framgår att om en begäran om att få ta del av en handling helt eller delvis inte kan tillmötesgås skall den som har gjort fram-ställningen underrättas om detta. Han skall också underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Myndighetens avslagsbeslut får enligt 15 kap. 7 § sekretesslagen överklagas hos kammarrätt. handläggning av den aktuella framställningen begärde att få ta del av bl.a. Studiefrämjandets interna utredning angående dess verksamhet i som hade inkommit till . upplyste honom skriftligen om att den aktuella handlingen bedömdes vara internt arbetsmaterial och därför inte kunde lämnas ut. återkom och begärde fullföljdshänvisning för att kunna överklaga beslutet och därigenom få bedömningen prövad av annan instans. besvarade denna skrivelse och uppgav därvid bl.a. att rätt att ta del av handlingar endast gäller handlingar som hör samman med beslut om fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund. Därtill ansågs handlingen utgöra internt arbetsmaterial. För att en handling som förvaras hos skall omfattas av tryckfrihetsförordningens bestämmelser om rätt att ta del av allmän handling krävs att handlingen hör till verksamhet rörande fördelning av statsbidrag mellan folkhögskolor och studieförbund. Vid prövningen av en framställning om att få ta del av en allmän handling skall , som framgår av 1 kap. 8 § sekretesslagen, vid tillämpningen av denna lag jämställas med myndighet. Det innebär att sekretesslagens regler skall följas. Fråga uppstår då hur skall förfara om en handling, som i förevarande fall, inte anses höra till det i bilagan till sekretesslagen angivna området. Kan den efterfrågade handlingen inte i någon rimlig mening relateras till den verksamhet som anges i bilagan till sekretesslagen, måste vad gäller både förfarande och bedömning kunna agera med samma frihet som andra privaträttsliga subjekt. Om handlingen däremot är av sådan karaktär att det inte framstår som uteslutet att hänföra den till det angivna verksamhetsområdet, bör ett formligt avslagsbeslut enligt sekretesslagens regler meddelas även om handlingen enligt mening inte är allmän. Detta möjliggör att förvaltningsdomstol ytterst kan dra upp grän serna för vilka handlingar som skall anses höra till det angivna verksamhetsområdet (jfr JO:s ämbetsberättelse 1991/92 s. 427). Av remissvaret framgår att tolkning av det i bilagan till sekretesslagen angivna verksamhetsområdet är att med detta avses underlaget för och styrelsens beslut i statsbidragsfrågor. Däremot anser att handlingar angående uppföljnings- och utvärderingsfrågor, till vilka den aktuella handlingen ansågs hänförlig, inte hör till det angivna området. Med den utgångspunkten var således inte tryckfrihetsförordningens bestämmelser om att ta del av allmänna handlingar tillämpliga, och det förelåg inte heller någon skyldighet för att behandla N.L:s framställning enligt redovisade bestämmelser i sekretesslagen. Det kan i detta sammanhang naturligtvis inte bortses från att Kammarrätten i vid sin prövning delade uppfattning om huruvida handlingen kunde anses tillhöra det angivna verksamhetsområdet eller inte. Av remissvaret framgår emellertid att ett uppföljningsärende kan vara av sådan art att det kan påverka statsbidragsfördelningen och därmed övergå till att bli ett statsbidragsärende. bedömde att den handling som N.L. efterfrågade "i nuvarande situation" hörde till uppföljningsområdet. Mot bakgrund av att det synes ha krävts ett särskilt övervägande i fråga om handlingens "status" kan det enligt min mening ifrågasättas om det var uppen-bart att handlingen inte tillhörde det angivna verksamhetsområdet eller om det, i enlighet med vad jag har anfört ovan, hade varit lämpligt att meddela ett överklagbart avslagsbeslut. Med hänsyn till att , i samband med remissen från JO, meddelade ett överklagbart beslut nöjer jag mig dock med detta uttalande. Fråga bl.a. om i vilken utsträckning en förälder som inte är vårdnadshavare har rätt att få del av information rörande barnets skolgång (Dnr 3853-2001) I en anmälan till JO gjorde A-M.J. gällande att skolinspektören i kom-mun brutit mot tystnadsplikten genom att lämna ut ett brev som hon skrivit i egenskap av mor och ensam vårdnadshavare. Genom ett beslut den 11 sep-tember 2001 (JO dnr 3242-2001) skrev JO av ärendet på grund av att an-mälan var för allmänt hållen. I beslutet upplyste JO vidare att A-M.J. var oför-hindrad att lämna in en ny anmälan med mer preciserade uppgifter. I en ny skrivelse till JO (dnr 3853-2001) anmälde A-M.J. på nytt skolinspektören för brott mot sekretesslagen och anförde i huvudsak föl-jande. fick hon ensam vårdnaden om sin dotter. Trots att dotterns far inte var vård-nadshavare krävde han av skolan att få delta i utvecklingssamtal och att få tillgång till all övrig information rörande dottern. Hon fick inget besked om dessa önske-mål trots att skolan kände till att hon ensam hade vårdnaden. Skol-ledningen fick av grundskolesamordnaren och uppgift om att alla föräldrar oavsett vårdnad har lika rätt till informa-tion. Dotterns lärare blev ålagd att inbjuda fadern till utvecklingssamtal och in-formera om allt som rörde dot-tern. Inte heller detta fick hon besked om. På befann sig fadern i klassrummet och förde samtal med läraren. På för-frågan härom fick hon till svar att alla föräldrar skulle ha samma information och att hon skulle vända sig till skolledningen. Dottern visade senare en inbjudan till utvecklingssamtal med fadern. Denna inbjudan hade dottern fått "bakom hennes rygg" av klass-läraren. Efter kontakt med skolledningen blev hon lo-vad att inget skulle hända under som-marlovet. Dagen före midsommar-afton fick hon en skrivelse från bitr. rektorn i skolan som underrättade henne om att fadern hade rätt till utveck-lings-samtal och information rörande dot-tern. Hon skrev då till fyra befattnings-havare vid utbildningskontoret i kom-mun och redo-visade de problem skolans handläggning av kon-takterna med fadern fått för dottern. Ingen svarade på brevet. fick hon äntligen tag på skolinspektören. Hon fick inga klara besked om hur sko-lan skulle göra. Se-dan fadern fått vetskap om brevet krävde han att få ta del av det. Skol-inspektö-ren läm-nade därefter ut brevet utan att under-rätta henne härom. Hon fick sedan klart för sig att fadern låtit dottern läsa brevet. Skol-in-spek-tören ansåg sig inte ha gjort något fel utan hänvisade till offentlighets-prin-cipen. i kommun anmodades att göra en utredning och yttra sig över vad som framförts i A-M.J:s anmälan. åbero-pade som remissvar ett av utbildningschefen upprättat yttrande med följande innehåll (åberopade bilagor här utelämnade, JO:s anm.). (barnets far, JO:s anm.) grundskolesamordnaren angående rätten att få information om dottern skolsituation. som inte är dottern H:s vårdnadshavare önskade att få samma information från skolan som A-M.J., H:s vård-nadshavare. kontaktade skolans rektor för att diskutera ärendet. hade tidigare i ett liknande ärende rådfrågat dåvarande stadsjuristen i kommun, och fått besked att skolan kan inbjuda även den förälder som inte är tilldömd vårdnaden till utvecklingssamtal såvitt det inte kan bedömas vara menligt för bar-net. gjorde därför tillsammans med skolinspektören bedöm-ningen att T.L:s begäran kunde tillgodoses. Skolledningen vid inbjöd T.L. Se bilaga 1. lämnade muntligt till skolinspektören samt i brev daterat till , grundskolesamordnaren , rektor samt biträdande rektorn synpunkter angående skolans sätt att hantera ärendet. Se bilaga 2. Med anledning av ovanstående kontaktade skolinspektör stadsjuristen samt jurist för att klargöra om kommunen hade hanterat ärendet på ett felaktigt sätt samt för att rådgöra om ärendets fortsatta handläggning. Därvid gjordes bedömningen att endast A-M.J. som ensam vårdnadshavare kan få den information som ges vid ett utvecklingssamtal, men att T.L. kan få en begränsad information och H:s studieresultat. Detta meddelades som lät återkalla inbju-dan till utvecklingssamtal med T.L. Se bilaga 3. Med anledning av att inbjudan till utvecklingssamtal med T.L. återkallades bad T.L. om att få ta del av A-M.J:s brev enligt bilaga 2. Stadsjuristen gjorde en sekretessbedömning av handlingen som därefter utlämna-des till T.L. informerades av skolinspektör om skolans informations-skyldighet angående dottern skolgång. Se bilaga 4 a och 4 b. Skolan har lämnat information till A-M.J. I beslut anförde JO följande. Sekretessen på skolans område regleras i bestämmelserna i 7 kap. 9 § se-kre-tess-lagen (1980:100). För uppgift som hänför sig till psykologisk under-sökning eller behandling och för uppgift om enskilds personliga förhållanden hos psykolog eller kurator gäller, enligt paragrafens första stycke, sekretess om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men. Här råder ett omvänt skaderekvisit vilket innebär presum-tion för sek-retess. Vidare gäller enligt paragrafens andra stycke sekretess dels i skolans elev-vårdande verksamhet i övrigt för uppgift om enskilds personliga för-hållanden, dels för uppgift som hänför sig till ärende om tillrättaförande av elev eller om skiljande av elev från vidare studier. Sekretessen gäller dock endast om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om upp-giften röjs. Här gäller sekretessen med ett rakt skaderekvisit, dvs. med en presum-tion för offentlighet. Sekretessen gäller inte beslut i elevvårdsärende eller i annat ärende som har nämnts. Det aktuella brevet har givits in till skolkontoret av A-M.J. och rör bl.a. dotterns skolgång. Brevet omfattas därmed av bestämmelserna om allmänna handlingar i tryckfrihetsförordningen (TF) och skall på begäran lämnas ut om hinder inte före-ligger till följd av bestämmelse om sekretess. Den sekretessregel som kan komma i fråga här är bestämmelsen i 7 kap. 9 § andra stycket sekretesslagen. Av utred-ningen framgår att skolkontoret prövat om brevet omfattats av sekretess och där-vid funnit att sekretess inte utgjort hinder mot ett utlämnande. Beslutet att lämna ut den efterfrågade handlingen är därmed grundat på ett ställningstagande från förvaltningens sida. JO tar regelmässigt inte upp sådana bedömningsfrågor till prövning. i denna del anfört föranleder därför inget ytterligare utta-lande eller någon annan åtgärd från min sida. Rätten för förälder som inte är vårdnadshavare att delta i utvecklingssamtal m.m. För att kunna utöva umgänge med ett barn är det viktigt att en förälder hålls in-formerad om frågor som rör barnets förhållanden. Den förälder som inte är vård-nadshavare bör inte framstå som en utomstående person utan som en person som kan leva med i bar-nets vardag så att barnet på ett naturligt sätt kan vända sig också till den föräldern i olika frågor. I 6 kap. 15 § första stycket stadgas därför att vård-nadshavaren som regel till umgängesföräldern skall lämna sådana upplysningar rörande barnet som kan främja umgänget. Hit hör uppgifter om bar-nets skolgång m.m. (prop. 1990/91:8 s. 63 f.). När det gäller barnets skolgång har dessutom skolan en skyldighet att informera föräldrarna om elevernas studier och utveck-ling. läroplan för det obli-gatoriska skolväsendet an-ges bl.a. att läraren skall samverka med och fortlöpande informera föräldrarna om elevens skolsituation, trivsel och kunskapsutveckling. I läroplanen anges vidare att rektor har ansvaret för att formerna för samarbete mellan skolan och hemmen utvecklas och att föräldrarna får information om sko-lans mål och sätt att arbeta och om olika valalternativ. De angivna avsnitten ur läroplanen (2.4 och 2.8) avser båda föräldrarna, oavsett om det är båda eller en-dast en av dem som har den rättsliga vårdnaden om barnet. Bestämmelserna om sam-verkan kan dock komma i konflikt med reglerna i om vård-nads-havarens be-stäm-mande-rätt, t.ex. i de fall där en vårdnadshavare motsätter sig att den förälder som inte har vårdnaden träffar barnet i skolan (se bl.a. JO:s beslut den 12 feb-ruari 1998; dnr 20-1997). Av den i remissvaret åberopade skrivelsen från , vari skol-led-ningen genom biträdande rektorn inbjöd T.L. till utvecklings-sam-tal, framgår bl.a. att T.L. tidigare inbjudits till ett utvecklingssamtal som skulle äga rum . Detta möte kom emellertid aldrig till stånd till följd av att inbjudan till såväl T.L. kom för sent och att inte blev under-rättad om mötet . Vidare framgår av skrivelsen att T.L. skulle få all in-formation kring H.L:s skolgång och inbjudan till utvecklingssamtal, föräldramö-ten och andra eve-nemang som bl.a. skolavslutningar. Slutligen framgår av skri-velsen att skolan fö-reslog två nya tider i samband med skolstarten för ett utveck-lings--samtal med T.L. Detta möte inställdes genom skrivelse från till bl.a. A-M.J och T.L. Av utredningen framgår inte närmare vilka kontakter som förekommit mellan skolan och A-M.J. i anledning av att T.L. framförde önske-mål till skolan om att få information om dotterns skolgång. Enligt anmälan reste A-M.J. i vart fall , då T.L. kom till skolavslutningen, invändningar mot T.L:s närvaro i skolan men fick då endast beskedet att vända sig till skolled-ningen. Av an-mälan framgår inte när A-M.J. vände sig till skolledningen. Saken har inte heller när-mare berörts i remissvaret till JO. En skola kan inte mot vårdnadshavarens vilja låta en umgängesförälder deltaga i ett utvecklingssamtal med barnet. Av re-missvaret fram-går att skolledningen tidi-gare sett sig oförhindrad att låta den för-älder som inte är vårdnadshavare deltaga i utveck-lings-samtal såvitt det inte bedöms vara menligt för bar-net. Vid en sådan bedömning har vårdnadshavarens inställning självfallet bety-delse. Av remissvaret kan emellertid inte utläsas att skolledningen, innan inbjudan skickades till T.L., efterhörde om A-M.J. hade några invändningar. Detta borde givetvis ha skett. Med hänsyn till att inbju-dan återtogs efter det att A-M.J. klargjort sin inställning i brevet av låter jag det bero med den kritik som ligger i detta ut-talande. Besvarandet av A-M.J:s brev har även klagat över att ingen på utbildningskontoret besvarade hennes brev av . I en skrivelse , ställd till bl.a. A-M.J. och T.L., underrät-tade med hänvisning till A-M.J:s brev mottagarna om att skolan åter-kallade erbjudandet om utvecklingssamtal samt direktinformation till T.L. i av-vaktan på ett korrekt besked från kommunens jurist. I ett e-meddelande, som en-ligt remissvaret till JO därefter sänts till A-M.J., har läm-nat besked i olika frågor rörande bl.a. se-kre-tess och information till den förälder som inte är vårdnadshavare. Enligt e-med-delan-det erbjöd sig också att i telefon vidare disku-tera de aktu-ella frågorna. Handlägg-ningen får därmed anses uppfylla det i förvalt-nings-lagen (1986:223) uppställda kravet på uppgifts- och serviceskyldighet och för-anleder därför inget vidare utta-lande från min sida. Åtal mot en biskop för tjänstefel med anledning av hennes handläggning av en begäran om utlämnande av handlingar (Dnr 298-2000) I ett beslut anförde JO följande. inkom med en anmälan mot Biskopen i , . I anmälan anfördes bl.a. följande. hade begärt att få del av 350 brev som , i sin tjänst som biskop, hade mottagit från präster i stiftet. hänvisade till att breven föll under "själavårdande sekretess" och beslutade att inte lämna ut breven. överklagade beslutet hos Kammarrätten i . I en dom upphävde kammarrätten det överkla-gade beslutet och visade målet åter till biskopen för skyndsam handläggning. I en skrivelse till C.D.M. meddelade att hon, i stället för att pröva om breven utgjorde offentliga hand-lingar, hade åter-sänt breven till avsändarna. Sedan jag tagit del av kammarrättens dom och övriga handlingar i kammarrättens mål beslutade jag att inleda förundersökning rörande tjänstefel. På mitt uppdrag väcktes åtal mot enligt följande gärningsbeskrivning. överklagade hos Kammarrätten i ett av Biskopen i meddelat beslut om att inte lämna ut handlingar, kam-marrättens mål 9152-1999. Handlingarna i fråga utgjordes av brev, ca 350 stycken, som stiftets präster på begäran skrivit till henne. I dom upphävde kammarrätten, som fann att breven utgjorde allmänna handlingar, det överklagade beslutet och visade målet åter till biskopen för skyndsam handläggning. har emellertid inte efter kammarrättens dom prövat om breven utgjort offentliga handlingar utan har mellan förstört eller återsänt breven. Genom att på angivet sätt förstöra eller återsända breven har uppsåtligen vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gällde för uppgiften. Gärningen är inte att anse som ringa. Lagrum: 20 kap. 1 § första stycket . I en dom ogillade åtalet. I domskälen antecknades bl.a. följande: Liksom kammarrätten anser tingsrätten att de inkomna breven är att betrakta som allmänna handlingar. Av 2 kap. 17 § tryckfrihetsförordningen samt 3 och 6 §§ lagen (1999:288) om överlämnande av allmänna handlingar till framgår, att regeringen får föreskriva att allmänna handlingar som kommit in till myndighet som upphört och som haft upp-gift som hänför sig till verksamhet, får överlämnas till utan att handlingarna upphör att vara allmänna. Vidare framgår att och dess organisatoriska delar, när det gäller befattningen med överlämnade handlingar, ska jämställas med myndig-het. Regeringen har, i förordningen (1999:976) om överlämnande av allmänna handlingar till eller någon av dess organisatoriska delar för förvaring, föreskrivit att biskopen får överlämna allmänna handlingar till stift inom som motsvarade det stift där biskopen funnits. De i målet aktuella handlingarna ska därmed anses överlämnade till där var stiftschef och stiftet ska i fråga om befattningen med handlingarna vara att jämställa med myndighet. Genom utredningen i målet är det visat att har handlat på det sätt åklagaren påstått i sin gärningsbeskrivning. handlande att uppsåtligen avhända sig de allmänna handlingarna, innebär ett åsido-sättande av de skyldigheter som åvilar den som i myndighetsutövning har allmänna handlingar i sin vård. Rekvisiten för tjänstefel är därmed i och för sig uppfyllda. Fråga är härefter om gärningen är att bedöma som ringa. har förklarat att hon begärde breven från prästerna i tron att dessa inte skulle anses vara allmänna handlingar. Hon har dessutom försäkrat oroliga brevskrivare att breven endast skulle komma att läsas av henne personligen. Hennes övertygelse om att breven inte skulle komma att anses som allmänna handlingar baserades bl.a. på det förhållandet att såväl som hennes kollegor ansåg det naturligt att hantera skriftliga svar från prästerna inför ämbetsberättelsen såsom arbetsmaterial, som kunde förstöras efter användande. har även hänvisat till att personliga förtroenden, som meddelas henne från en präst i hennes stift, är sådant som hon i egenskap av själavårdande chef själv råder över. Det framgår dessutom av brev till prästerna påsken 1999 att en mycket stor del av svaren förväntades uppehålla sig kring frågor av personlig natur och som delvis kan vara att hänföra till en själavårdande relation. När det sedan genom kammarrättens dom stått klart för , att hon felbedömt brevens status, kom hon att befinna sig i ett svårt dilemma eftersom det rörde sig om en relation av delvis själavårdande karaktär. Denna förtroenderelation möjliggjorde enligt uppfattning inte ens ett delvis offentliggörande av breven. Hon ansåg att hennes trovärdighet och heder både som präst och chef stod på spel. Det är mot bakgrund av biskoparnas praxis vad gäller tidigare hantering av prästernas svar inför ämbetsberättelsen och det pastorala inslaget i breven, förståeligt att , vid tiden för uppmaningen till prästerna, inte insåg att breven kunde komma att bedömas som allmänna handlingar och att hon därför lovade brevskrivarna att breven endast skulle läsas av henne själv. Förtro-ende är uppenbarligen av utomordentlig vikt i förhållandet mellan präst och biskop då dessa ska kunna mötas i själavårdande samtal och även i övrigt kunna samarbeta i moraliska och andra frå-gor av djupt personlig art. Eftersom det mellan brevskrivare och mottagare här fanns en sådan relation och då det dessutom berördes frågeställningar av känslig natur, kan det vara svårt att särskilja förtroliga uppgifter från sådana som inte är det. Det är därför i viss mån förståeligt att Caro-line upplevde det som omöjligt att ens delvis offentliggöra materialet när hon tidigare för-säkrat prästerna att så alls inte skulle ske. Det förhållandet att visst innehåll av breven faktiskt nått offentlighet genom ämbetsberättelsen ändrar inte bedömningen härvidlag eftersom det är en annan sak att den som får del av en uppgift återberättar den på ett allmänt sätt som illustrerar något, men som inte avslöjar vem det rör sig om. Såvitt kan bedömas har inte agerande med-fört att påtaglig skada uppkommit. Tingsrätten anser, mot bakgrund av dessa omständigheter, att gärningen ska bedömas som ringa. brott medför inte ansvar varför åtalet ogillas. Rättens ordförande samt en nämndeman var skiljaktiga och anförde följande. Vi delar övriga ledamöters bedömning fram till frågan om gärningen ska betraktas som ringa. har vidgått att hon skickat tillbaka respektive förstört breven trots att hon visste att de av kammarrätten bedömts vara allmänna handlingar.