frsrdg · GR04JO1 · 2004-01-01 00:00:00 — Anträffas frilevande vilt så skadat eller i sådan belägenhet att det av djurskyddsskäl bör avlivas får djuret avlivas även om det är fredat eller avlivningen sker på annans mark (40 a § jaktförordningen). Det finns inga regler som säger att man i dessa fall måste förvissa sig om vilken art det gäller eller att man måste kalla på veterinär för att fastställa hur allvarligt skadat djuret är. har i 65 § kungörelse med föreskrifter om jakt (jaktkungörelse), (SNFS 1994:3) föreskrivit följande: Om fredat vilt fångats skall detta frisläppas om det är oskadat eller bedöms kunna fortsätta leva utan onödigt lidande. Om viltet är allvarligt skadat, skall det avlivas. Anmälan om att fredat vilt fångats och avlivats eller påträffats dött i fångenskap skall göras till berörd polismyndighet. Om någon påträffar ett dött djur eller har omhändertagit eller dödat sådant djur, som tillfaller staten, statens vilt, (33 § jaktförordningen) skall denne göra anmälan till polisen (36 § jaktförordningen). skall se till att djur som räknas till statens vilt tas om hand, när den fått en anmälan. skall genom föreskrifter eller beslut i det enskilda fallet bestämma hur det skall förfaras med omhändertaget statens vilt (38 § jaktförordningen). Till statens vilt räknas . Beslut i det enskilda fallet fattas i dessa fall enligt delegationsordning av avdelningschef och skall vara skriftligt. Generella föreskrifter beslutas av verkets styrelse enligt verksförordningen. I fall då det inte är fråga om statens vilt tillfaller djuret jakträttshavaren. Att vilt är fredat innebär att det inte finns jakttider för detta. Alla arter fredat vilt är inte statens vilt. Men statens vilt är alltid fredat. Tillämpas ovan angivna regler på fallet att det är fråga om en duvhök gäller följande. Duvhök är fredat vilt men inte statens vilt. Den som anträffar fågeln och finner den allvarligt skadad kan avliva den av djurskyddsskäl enligt 40 a § jaktförordningen utan att kontakta polisen. Han eller hon bör sedan kontakta jakträttshavaren. Han eller hon får också förvara den enligt 8 § artskyddsförordningen, men måste sedan kontakta myndigheterna (polisen), som kan placera djuret på en godkänd institution som tar emot skadade djur för rehabilitering enligt en lista över godkända hägn som och länsstyrelserna har sammanställt med stöd av jaktförordningen. Om en duvhök tas i beslag skall polisen kontakta och och sedan placera den på av godkänt rescue-center eller annan förvaring. När sedan fågeln är förverkad beslutar om placering. Som redan framgått finns ingen lagreglering av möjligheten att avliva i artskyddsförordningen, som gäller här. För en bivråk, som är statens vilt gäller följande. Om den anträffas skadad kan den avlivas av djurskyddsskäl enligt 40 a § jaktförordningen. Eftersom det är statens vilt måste man dock sedan kontakta polisen som i sin tur kontaktar , som har att fatta beslut om vad som skall göras med fågeln enligt 39 § jaktförordningen. Beslutet fattas av vederbörande avdelningschef. För beslag gäller samma regler som för duvhök. Bedömning om handläggningen skett i överensstämmelse med gällande regler Polisen har ringt till , en av de myndigheter som skulle meddelas om en beslagtagen fågel. har förutsatt att polisen ringde till den centrala jakt- och miljömyndigheten för att få ett råd om en Detta innebär att artskyddsförordningens regler om beslagtagen fågel aldrig aktualiserats för i detta fall. har mot bakgrund av sin långvariga erfarenhet på jakt- och viltområdet och med tanke på de skador, som polisen beskrev, rekommenderat, att fågeln skulle avlivas. Detta har polisen uppfattat som att fattade ett beslut om avlivning. (Att polisen uppfattade råd som ett beslut styrks av en tjänsteanteckning som finns i JO:s hit överskickade material.) Varken eller har befogenhet att fatta beslut om avlivning. har inte heller gjort det. Däremot har handläggare på , som är den centrala miljö- och jaktmyndigheten, ett tungt ansvar för de råd man ger på området. Det är olyckligt att det sker sådana missförstånd som skett i detta fall. Med den arbetsbelastning och det stora antal telefonförfrågningar som bl.a. handläggare inom kompetensområde på får är det omöjligt att undvika. överväger dock i vilken mån och hur man kan strama upp rutinerna vid telefonförfrågningar inom området. gavs möjlighet att yttra sig över remissvaren. I beslut anförde JO följande. Myndigheternas hantering av ärendet med den skadade rovfågeln liksom domstolens dom i brottmålet har väckt starka känslor hos allmänheten och varit föremål för stort massmedialt intresse. Ärendet har också gett upphov till ett antal ärenden hos JO. Som jag inledningsvis nämnt har anmälan mot i handlagts av chefsjustitieombudsmannen , som efter att ha tagit del av polismyndighetens handlingar i ärendet beslutat att inte utreda ärendet vidare. har även en åklagare vid i anmälts till JO. Också , som dömt i brottmålet, har anmälts hit. Inte i något av fallen har JO funnit anledning att begära in yttrande från de anmälda myndigheterna. Syftet med min granskning har varit att utreda vad som förevarit vid de kontakter som ägt rum mellan , och polismyndigheten samt bedöma om och handläggning av ärendet utifrån de uppgifter de erhållit överensstämmer med gällande regelverk på området. Min utredning har lett fram till följande. och har i sina respektive yttranden på ett klargörande sätt och mot bakgrund av omständigheterna i ärendet redogjort för tillämpliga lagrum och andra bestämmelser. har vidare uppgett att en tjänsteman där, , kontaktades av en polis vid i med en förfrågan om vad som gäller vid beslag av en duvhök. upplyste om vem som skulle kontaktas för besked om lämplig förvaringsplats. Vid en senare kontakt dem emellan åberopade tidigare lämnade besked samt hänvisade i övrigt till . Uppgifterna överensstämmer med vad som antecknats i polismannens tjänsteanteckning. Den aktuella rovfågeln hade tagits i beslag då det förelåg misstanke om brott mot 29 kap. 8 § 28 p . I sådant fall, då levande djur har be slagtagits, skall om det behövs av artskydds- eller djurskyddsskäl meddela föreskrifter om förvaring och skötsel (29 § artskyddsförordningen). Beslagtagna djur skall föras till ett räddningsinstitut eller till en annan förvaringsplats som är godkänd av (6 § Statens jordbruksverks föreskrifter, SJVFS 1999:89, om handel och andra åtgärder med exemplar av vilt levande djur- och växtarter som behöver skydd). För besked om lämplig djurpark i det enskilda ärendet skall, enligt rutiner, djurparksföreningens ordförande kontaktas. Vidare skall och underrättas om djur eller växter tagits i beslag enligt 29 § artskyddsförordningen. Om beslaget gäller levande djur skall underrättelse ske utan dröjsmål. Utredningen visar inget annat än att och agerat i enlighet med de regler och rutiner som gäller på området. Något skäl att kritisera denna hantering föreligger således inte. har angående det aktuella händelseförloppet uppgett i huvudsak följande. Avdelningsdirektören kontaktades av en polis vid i med anledning av en skadad duvhök. Det kan antas att polisen ringde till för att underrätta enligt 29 och 30 §§ artskyddsförordningen om att ett djur tagits i beslag. fick emellertid inte detta klart för sig utan uppfattade påringningen som en allmän rådfrågning från en myndighet till en annan. Efter att ha hört sig för om fågelns skick rekommenderade avlivning av fågeln. Något beslut om avlivning fattades inte. Av utredningen har framkommit att artskyddsförordningens regler om vad som gäller vid beslag av djur eller växter aldrig aktualiserades för . Han agerade i stället utifrån 40 a § jaktförordningen. Enligt den bestämmelsen får ett frilevande vilt, som anträffas så skadat eller i sådan belägenhet att det av djurskyddsskäl bör avlivas, avlivas även om det är fredat. Någon anledning att ifrågasätta bedömning att fågeln var så skadad att den borde avlivas föreligger inte. Emellertid uppstår frågan om borde ha förstått att polismyndigheten vände sig till för att underrätta enligt 29 och 30 §§ artskyddsförordningen om att en fågel tagits i beslag. Av den tjänsteanteckning som upprättades vid polismyndigheten i samband med telefonsamtalet med framgår inte om det uttryckligen uppgavs att det var fråga om en beslagtagen fågel. Vid upprättades aldrig några anteckningar med anledning av samtalet. Utredningen i övrigt ger inte heller någon grund för att påstå att borde ha förstått att artskyddsförordningens bestämmelser skulle tillämpas. Det är inte troligt att det genom ytterligare utredning skulle komma fram något som skulle leda till någon annan bedömning. Händelsen ger emellertid anledning att understryka vikten av att myndigheter och myndigheters tjänstemän vinnlägger sig om att vara klara och tydliga vid kontakter med såväl andra myndigheter som allmänheten. Detta är naturligtvis särskilt viktigt i ett fall som detta där de råd man ger ligger till grund för beslut eller åtgärder som inte kan återställas. Någon anledning att rikta kritik mot i detta avseende föreligger dock inte. konstaterar i sammanhanget att arbetar med att ytterligare förbättra rutinerna vid telefonförfrågningar. Vad som i övrigt anförts föranleder inget uttalande eller annan åtgärd av mig. Tillsynsansvaret för ett Natura 2000-område (Dnr 749-2002) I en anmälan till JO begärde , ordförande i , och , Kungälvsornitologerna, att JO skulle granska handläggning av ett tillsynsärende rörande ett Natura 2000-område. I anmälan anfördes bl.a. följande. och Kungälvsornitologerna kontaktade för sedan bl.a. och anmälde att företrädare för hade låtit skövla ett område med ädellövskog samt alar strax nedströms Lysegårdsfallet. Området är klassat som ett Natura 2000-område. hänvisade till som hänvisade tillbaka till . Enligt är det som har tillsyn i Natura 2000-områden, vilket man på inte kände till. kontaktade därefter ägaren till golfbanan angående ingreppen och påtalade att sådana ingrep inte var tillåtna. Då skadan redan var skedd ansåg sig inte kunna göra något mer. Upplysningar inhämtades från skogsvårdsdistrikt, varvid framkom följande. Det stämmer att ingen i skogsvårdsdistriktet kände till att distriktet hade tillsyn över Natura 2000-områden. Någon information om detta har inte lämnats av . Lysegårdsfallet är en nyckelbiotop och det krävs tillstånd innan sådana åtgärder som t.ex. att fälla träd får vidtas inom området. I efterhand kan dock distriktet inte vidta några åtgärder. Upplysningar inhämtades även från , varvid framkom följande. Skogsvårdsdistriktet i har missuppfattat betydelsen av att ett område klassas som Natura 2000-område. Det är dock inte lätt att reda ut vilka regler som gäller på området. Någon närmare information från har inte lämnats. I det aktuella fallet förefaller det som om någon form av samråd skett i efterhand. Frågan nu gäller främst vilken myndighet som eventuellt skall anmäla den som låtit fälla träden till åtal, skogsvårdsdistriktet eller . Det kan därvid påpekas att inte har överlämnat några kartor över befintliga Natura 2000-områden till . Enligt uppgift är det dock på gång. Anmälan remitterades därefter till för utredning och yttrande. Styrelsen anförde i sitt remissvar efter att ha inhämtat yttrande från distriktskontoret i bl.a. följande. anmälde via till distrikt att avverkning skett inom det aktuella området vid Lysegården. Vid ett fältbesök kunde konstateras att avverkning skett inom ett område som registrerats som nyckelbiotop. Efteråt konstaterades att det var ett Natura 2000-område. Något samråd enligt hade inte skett innan avverkningen utfördes. Det konstaterades dock att den utförda avverkningen inte påtagligt skadat biotopens naturvärden, och skogsvårdsdistriktet vidtog därför ingen annan åtgärd än att upplysa fastighetens ägare om samrådsplikten vid eventuella fortsatta skogliga arbetsföretag inom fastighetens nyckelbiotoper. Enligt 7 kap. 28 a § krävs tillstånd av för att bedriva verksamhet eller vidta åtgärder som på ett betydande sätt kan påverka miljön inom ett Natura 2000-område. har bedömt att den utförda åtgärden inte på ett betydande sätt påverkat miljön. Det har därför inte varit aktuellt med någon åtalsanmälan. och yttrade sig över remissvaret och vidhöll sin kritik mot . Från i upplystes att en anmälan angående otillåten miljöpåverkan vid gjorts dit och att beslut om att inleda förundersökning fattats. I beslut anförde JO följande. JO:s tillsyn avser i första hand en kontroll av att myndigheterna och deras befattningshavare i sin verksamhet följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Granskningen är av rättslig art och avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. Däremot brukar JO inte pröva myndigheternas ställningstaganden i sakfrågor, i synnerhet om besluten bygger på lämplighetsöverväganden eller förutsätter särskild sakkunskap. Jag har därför begränsat min utredning till att avse frågan huruvida handläggningen vid varit korrekt från formell synpunkt. Natura 2000 är ett nätverk av värdefulla naturområden som byggts upp inom EU. Det har tillkommit med stöd av EU:s habitatdirektiv (direktiv /43/EEG) och fågeldirektiv (direktiv /409/EEG). Enligt 7 kap. 27 § skall regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fortlöpande föra en förteckning över naturområden som bör beredas skydd eller har beretts skydd som särskilt skyddsområde eller särskilt bevarandeområde enligt dessa direktiv. Regeringen har förordnat att skall föra denna förteckning (15 § förordningen, 1998:1252, om områdesskydd enligt m.m.). Områdena skyddas främst genom att det krävs tillstånd för verksamheter och åtgärder som på ett betydande sätt påverkar miljön i dessa (7 kap. 28 a §). Frågor om tillstånd prövas av (7 kap. 29 b §). Enligt 4 § skogsvårdslagen (1979:429) gäller bestämmelser om tillstånd även vid skogsvårdsverksamhet. Att ett område har förtecknats eller förklarats som ett särskilt skyddsområde eller särskilt bevarandeområde enligt 7 kap. 27 § hindrar inte att området kan vara skyddat även enligt andra bestämmelser, t.ex. som biotopskyddsområde enligt 7 kap. 11 § . Det är huvudsakligen som har det operativa tillsynsansvaret i de områden som omfattas av 7 kap. 27 § . Undantag görs dock för sådana verksamheter som omfattas av skogsvårdslagen och som avser t.ex. avverkning av skog. För sådana verksamheter och åtgärder är det som ansvarar för den operativa tillsynen (se bilaga till förordningen, 1998:900, om tillsyn enligt , A15 och A25). Av utredningen i ärendet har framkommit att skogsvårdsdistrikt, då bl.a. påtalade att företrädare för hade låtit avverka träd i ett Natura 2000-område, inte kände till i vilken omfattning myndigheten ansvarade för tillsynen inom dessa områden. Detta är självfallet inte acceptabelt. Av remissvaret framgår att numera är medveten om sitt tillsynsansvar. Jag utgår från att styrelsen vidtagit erforderliga åtgärder för att i fortsättningen riktigt kunna fullgöra sina åtaganden i detta hänseende och stannar därför vid den kritik som ligger i det sagda. Jag har därvid noterat att frågan om ansvaret för det påtalade ingreppet i det aktuella Natura 2000-området utreds av åklagare. Vad som i övrigt har framkommit i ärendet motiverar inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet hos JO är härmed avslutat. vid hand-läggning av ett ärende rörande avstängning enligt 10 kap. 2 § högskole-förord-ningen (1993:100), m.m. Fråga bl.a. om disciplinnämnden bort bereda studenten möjlighet att närvara vid nämndens samman-träde när anmälare hördes (Dnr 3799-2001) framförde i en anmälan till JO klagomål mot vid angående handläggningen av ett ärende rörande avstäng-ning enligt 10 kap. 2 § högskoleförordningen. Hon anförde att disciplinnämndens beslut fattats trots avsaknad av bevis och gjorde därtill gällande att det före-låg jäv i och med att anmälaren tilläts agera sakkunnig vid nämnden. klagade vidare bl.a. på att hon inte fått närvara vid disciplinnämndens samman-träde när prefekt och studie-rektor hördes av nämnden. Till anmälan var fogat ett antal handlingar, däribland disciplinnämndens beslut och Länsrättens i län dom (mål nr 2292-99). vid anmodades att göra en utredning angående vad som i anmälan sades om att F.K. inte fick närvara vid sammanträdet när prefekt och studierektor hördes av nämnden samt att till JO inkomma med ett yttrande över vad som framkommit. inkom med ett yttrande upprättat av nämndens ordförande och nämndens sekreterare . I remissvaret anfördes följande. vid har anmodats att yttra sig över förhållandet att F.K. inte närvarade vid nämndens sammanträde när prefekt och studierektor hördes av nämnden. Prefekt och studierektor vid och mikrobiologi anmälde F.K. till rektor för otillbörlig avskrift av tentamensskrivningar. Anmälan bestod av en skrivelse om fyra sidor och fyra bilagor innehållande bl.a. de i ärendet tre aktuella tentamensskrivningarna. bereddes tillfälle att yttra sig över anmälan och inkom med en skrivelse till rektor. Rektor beslutade efter samråd med den lagfarne ledamoten, professor , att hänskjuta ärendet till . Sedan disciplinnämnden vid sitt sammanträde gått igenom ärendet kallades och in för att lämna dessa tillfälle att besvara disciplinnämndens frågor. kallades senare in för att beredas tillfälle att inför nämnden uttala sig i saken i enlighet med 10 kap. 11 § högskoleförordningen. De uppgifter som var av betydelse för disciplinnämndens beslut i ärendet framgick av institutionens anmälan inklusive bilagor. I nästan alla disciplinärenden framgår fullständig bevisning om en förseelse av det skriftliga materialet. Ytterst sällan förekommer det att något fram kommer vid disciplinnämndens sammanträden som enligt förvaltningslagen måste kommuniceras med studenterna. Samtal vid sammanträdena med företrädare för vederbörande institution eller med skrivningsvakter har främst funktionen att bekräfta innehållet i det skriftliga materialet. lämnas upplysningar som är nödvändiga för att kunna bedöma hur allvarlig förseelsen är och huruvida exempelvis medförda hjälpmedel har relevans för provet. diskuteras organisationen av ett prov. Diskus-sionen kan då leda över till mer allmän diskussion av institutionens rutiner, säkerhets- och kontrollåtgärder (som kan vara direkt olämpligt att föra i en students närvaro). diskuteras studentens studiesituation (bl.a. för att man skall kunna bedöma hur avstängningen drabbar honom eller henne) och personliga förhållanden, allt i syfte att finna förmildrande omständigheter eller för att undvika att en avstängning verkar alltför strängt. har disciplinnämnden andra rutiner vid sina sammanträden än vad som gällde vid behand-lingen av ärendet rörande F.K. Efter att disciplinnämnden gått igenom ärendet kallas först den anmälda studenten in för att beredas tillfälle att inför nämnden uttala sig i saken. Studenten lämnas sedan möjlighet att stanna kvar vid sammanträdet då andra personer hörs av nämnden. Syftet är främst att undvika spekulationer om vad som läggs till grund för nämndens beslut. Det kan avslutningsvis nämnas att vid i ett yttrande till angående studenternas rättssäkerhet uttalat att det borde övervägas om inte 10 kap. 11 § högskoleförordningen skulle behöva ändras för att stärka studenternas rättssäkerhet. har i rapporten "20 åtgärder för att stärka studenternas rättssäkerhet" föreslagit att det i 10 kap. 11 § högskoleförordningen görs tillägget att studenten även har rätt att närvara vid disciplinnämndens sammanträde i de delar nämnden inhämtar uppgifter från andra, om inte synnerliga skäl talar emot det. yttrade sig över remissvaret. I beslut anförde JO följande. Med anledning av F.K:s klagomål angående den bevisvärdering som låg till grund för discipinnämndens beslut vill jag inledningsvis uttala följande. Det är inte JO:s uppgift att ersätta den rättstillämpning som ankommer på andra organ i samhället. JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Syftet med denna granskning är i första hand att undersöka om myndigheterna har handlat enligt de regler för förfarandet som gäller för dem. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som en domstol eller en annan myndig-het har fattat. Inte heller brukar JO ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. JO tar upp en sådan fråga till utredning bara när ett beslut direkt strider mot en lag eller en förordning eller när det annars framstår som uppenbart felaktigt. Detta innebär att JO som regel inte utreder klagomål som gäller värdering av bevisning eller andra bedömningar i domar och beslut. Vad härefter gäller påståendet om jäv framgår av disciplinnämndens protokoll att anmälarna hörts av nämnden. Detta förfarande är en del av nämndens utrednings-skyldighet och utgör således inte en omständig-het som kan innebära jäv. Det som F.K. har framfört i dessa delar har mot denna bakgrund inte föranlett någon åtgärd från min sida. Jag har i detta ärende endast funnit anledning att pröva om disciplin-nämnden gjorde rätt när F.K. inte gavs tillfälle att närvara vid nämnd-ens sammanträde när prefekten och studierektorn hördes. Enligt 10 kap. 11 § högskoleförordningen skall disciplinnämnden se till att ett ärende som hänskjuts dit utreds noggrant. Nämnden skall bereda studenten som berörs av ärendet tillfälle att inför nämnden uttala sig i saken. Någon bestämmelse som ger studenten rätt att närvara då någon hörs på initiativ av nämnden finns inte i högskoleförordningen. I den i remissvaret nämnda rapporten från (Rapport 2001:27 R) - 20 åtgärder för att stärka studenternas rättssäkerhet - anges vad gäller den nu aktuella frågan bl.a. följande (s. 92). I 10 kap. 11 § högskoleförordningen anges att disciplinnämnden skall se till att ett ärende som hänskjuts dit utreds noggrant och att nämnden skall bereda studenten som berörs av ärendet tillfälle att inför nämnden uttala sig i saken. Reglerna innebär en utvidgning av förvaltningslagens regler om handläggning av ärenden och muntlig handläggning. skall således utreda anmälningar noggrant och studenten har rätt att inför nämnden lämna uppgifter och synpunkter. /- - -/ En rätt för studenten att vara närvarande under disciplinnämndens hela samman-träde skulle - såsom påpekat - bl.a. innebära att studenten skulle kunna ställa frågor till företrädare för den anmälande institutionen och bemöta de uppgifter som framförs från institu-tionen. Disciplinnämnderna har redan nu möjlighet att tillåta sådan närvaro. instämmer dock i att det vore värdefullt för studenternas rättssäkerhet om en sådan möjlighet anges i högskoleförordningen. Rätten att närvara bör dock inte vara ovillkorlig. Det kan uppkomma situationer då det är olämpligt att den anmälda studenten närvarar, t.ex. om andra studenter skall lämna uppgifter inför nämnden. Förvaltningsförfarandet är till sin karaktär huvudsakligen av skriftlig art. Att muntliga inslag kan förekomma framgår - i allmänhet och såvitt avser part - av 14 § förvaltningslagen (1986:223). När det gäller disciplinnämndernas hand-läggning skall nämnden enligt den ovan redovisade bestämmelsen i högskole-förordningen bereda den student som berörs av ärendet tillfälle att inför nämnden uttala sig i saken. De nämnda lagrummen tar alltså sikte på den rätt en part har när det gäller att lämna muntliga uppgifter. Frågan om muntlig bevisning i ett ärende hos disciplin-nämnden är oreglerad, vilket emellertid inte utesluter en sådan möjlighet. Disciplin--nämnden har ju ett ansvar för att ärendet utreds noggrant. Inhämtande av uppgifter från annan än part torde inte heller vara ovanligt i ärende hos disciplin-nämnden. En grundläggande princip i ett rättssamhälle är att en part i ett mål eller ärende skall ha fri insyn i de förhållanden som kan läggas till grund för en domstols eller myndighets avgörande. För denna insynsrätt viker också annars gällande sekretess i mycket stor omfattning.