bet · GR01MJU18 · 2004-03-30 00:00:00 — Skyddsjakt på rovdjur m.m. SammanfattningI betänkandet behandlas sammanlagt 33motionsyrkanden om skyddsjakt på rovdjur frånallmänna motionstiden . Yrkandena berör frågorom skyddsjakt på initiativ av enskild med tillståndoch enskild utan tillstånd, decentralisering avbeslut om skyddsjakt, m.m. Med anledning av 2motionsyrkanden (s) föreslår utskottet etttillkännagivande om en samlad översyn av reglernanär det gäller möjligheterna att ingripa för attavvärja angrepp av stora rovdjur på tamdjur. Övrigayrkanden föreslås lämnas utan vidareåtgärd. Som grund härför hänvisar utskottet bl.a.till beslut om en sammanhållenrovdjurspolitik och till det arbete som pågår iRegeringskansliet när det gäller dessa frågor.I betänkandet finns 6 reservationer och 2särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Skyddsjakt på initiativ av enskild medtillståndRiksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ205yrkande 2 i denna del, 2003/04:MJ232 yrkande 2 idenna del, 2003/04:MJ235 yrkande 1, 2003/04:MJ253yrkande 2 och 2003/04:MJ447 yrkande 5 i dennadel.Reservation 1 (c)2. Licensjakt på vargRiksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ232yrkande 1, 2003/04:MJ306 yrkande 5 och2003/04:MJ391 yrkande 4.Reservation 2 (m, kd)3. Jakt på lodjurRiksdagen avslår motion 2003/04:MJ207 yrkande1.4. Implementeringen av art- ochhabitatdirektivetRiksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ309 och2003/04:MJ414 yrkande 1.5. Skyddsjakt på initiativ av enskild utantillståndRiksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad utskottet anfört om skyddsjakt påinitiativ av enskild utan tillstånd. Därmedbifaller motionerna 2003/04:MJ247 och2003/04:MJ292 i denna del samt avslår motionerna2003/04:MJ205 yrkande 2 i denna del,2003/04:MJ232 yrkande 2 i denna del,2003/04:MJ290 yrkande 3, 2003/04:MJ293 i dennadel, 2003/04:MJ330, 2003/04:MJ355 yrkande 1,2003/04:MJ391 yrkande 2, 2003/04:MJ399 yrkande45, 2003/04:MJ414 yrkande 2 samt 2003/04:MJ447yrkande 5 i denna del.Reservation 3 (m, kd, c)6. Beslut om jakt på lodjurRiksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ207yrkande 2 och 2003/04:MJ447 yrkande 6.Reservation 4 (m, kd, c)7. Beslut om skyddsjakt på enskildaindivider av rovdjurRiksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ205yrkande 3, 2003/04:MJ232 yrkande 3,2003/04:MJ308, 2003/04:MJ355 yrkande 2 och2003/04:N288 yrkande 10.Reservation 5 (m, kd, c)8. Beslut om skyddsjakt på vargRiksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ290yrkande 1, 2003/04:MJ292 i denna del,2003/04:MJ293 i denna del, 2003/04:MJ306 yrkande6, 2003/04:MJ350 och 2003/04:MJ399 yrkande 44.9. Samspelet människa och rovdjur m.m.Riksdagen avslår motionerna 2003/04:MJ235yrkandena 2 och 3 samt 2003/04:MJ292 i denna del.Reservation 6 (v)den 30 mars 2004På miljö- och jordbruksutskottets vägnarSinikka BohlinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet:Sinikka (), (), (), (), (), LarsLindblad (m), (), (), (), (),(), (),(), von der Esch (kd), (), () ochJeppe ().2003/04MJU18Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningUtskottet behandlar i detta betänkande 33motionsyrkanden från den allmänna motionstiden 2003om skyddsjakt på rovdjur, m.m. Flertalet av defrågor som är aktuella behandlades av utskottetsenast i betänkande 2002/03:MJU9 Jaktoch viltvård. I motionerna tas upp frågor om bl.a.skyddsjakt på initiativ av enskild med tillstånd,sådan jakt utan tillstånd, licensjakt på varg,beslutsnivå när det gäller skyddsjakt och åtgärderför att motverka illegal jakt på rovdjur.Som ett led i utskottets arbete med uppföljning avtidigare riksdagsbeslut anordnade miljö- ochjordbruksutskottet en offentligutfrågning om skyddsjakt på rovdjur. Utfrågningennedtecknades stenografiskt och protokollet bifogasdetta betänkande.Utskottet har i detta ärende uppvaktats avrepresentanter för Svenska naturskyddsföreningensamt mottagit en skrivelse från SvenskaRovdjursföreningen.Utskottets övervägandenSkyddsjakt på initiativ av enskildmed tillståndUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker ett antal motionsyrkanden(fp, kd, c, v) om möjligheterna tillskyddsjakt på initiativ av enskild medtillstånd och licensjakt på varg medhänvisning till bl.a. internationellakonventioner, EG-direktiv och riksdagenstidigare beslut om en sammanhållenrovdjurspolitik. Ett förslag om utökad jaktpå lo (c) avstyrks med hänvisning tillriksdagens tidigare beslut omrovdjurspolitiken. Vidare avstyrks tvåmotionsyrkanden (s, c) om fullständigimplementering av EU:s art- ochhabitatdirektiv med hänvisning till bl.a.pågående beredning i Regeringskansliet.MotionernaEnligt motion MJ205 (c) får djurägare, inomrovdjursområden i landet, ett stort antal husdjurvargdödade utan att de har stöd i lagen för attingripa till skydd för sin egendom. Detta är bådeorättfärdigt och oacceptabelt. En ändring måstegöras av 27 § jaktförordningen (1987:905) för attstärka den s.k. nödvärnsrätten rent allmänt (yrkande2 i denna del). Motsvarande krav framförs även imotion 2003/04:MJ232 (c) yrkande 2 i denna del. Imotionen yrkas vidare att avlysningsjakt på vargtillåts (yrkande 1). I motion MJ235 (v) yrkande 1framhålls att skyddsjakt på de stora rovdjuren intebör utökas . När stammarna är livskraftigakan de däremot förvaltas genom jakt. Skadebildenmåste dock alltid ligga i botten. Det är i förstahand de skadegörande djuren som skall fällas. Enligtmotionen kan det ofta vara enstaka rovdjur somförorsakar en oproportionerligt stor andel avskadorna. svarade exempelvis 2-3vargar för merparten av det totala antalet vargrivnatamdjur. En utökad skyddsjakt på de stora rovdjurenär inte möjlig då dessa arters långsiktigafortlevnad inte kan garanteras. Enligt motion MJ253(fp) yrkande 2 bör skyddsjakt på varg först tillåtasnär vargstammen nått ett antal av 200 individer ochdå enbart avse utvidgad jakträtt irenskötselområden. Krav på licensjakt/allmän jakt påvarg framförs i motion MJ306 (fp) yrkande 5.Licensjakt/allmän jakt på varg måste tillåtasomgående med anmälningsplikt av skjutna djur tillberörd länsstyrelse. Begreppen nödvärn ochskyddsjakt bör helt tas bort och ingå i allmän jakt.Enligt motion MJ309 (c) finns det ett behov av attändra 23 a och 27 §§ jaktförordningen (1987:905).Implementeringen av habitatdirektivets artikel 16 ärinte fullständig. Enligt 23 a § jaktförordningen fårbeslut om jakt meddelas bl.a. av hänsyn till allmänhälsa och säkerhet eller för att förhindra allvarligskada. I artikel 16 (c) finns tillägget (1)inbegripet orsaker av social eller ekonomiskkaraktär och betydelsefulla konsekvenser för miljön.Det finns starka skäl att införliva detta tillägg ijaktförordningen, inte minst med anledning av desociala aspekterna. Vidare kan konstateras attartikel 16 innehåller också en annan punkt (e) sominte införlivats i 23 a § jaktförordningen(1987:905). Utan hänvisning till en konkretskadebild ges möjlighet för förvaltande myndighetatt (2) "under strängt kontrollerade förhållandenselektivt och i begränsad omfattning ge tillståndtill jakt efter vissa exemplar". Det är angelägetatt också denna undantagsregel blirimplementerad i jaktförordningen. För att varatillämpbar även i situationer utan direkt kopplingtill skador föreslås punkten (2) enligt ovan ocksåbli införlivad i 27 § jaktförordningen (1987:905). Imotion MJ391 (kd) yrkande 4 förespråkas en begränsadlicensjakt i områden med stark koncentration avvarg. Även i motion MJ414 (s) yrkande 1 förespråkasen ändring av 23 a och 27 §§ jaktförordningen(1987:905) så att hindren mot en förvaltning av destora rovdjuren undanröjs. Enligt motionären finns ihabitatdirektivets artikel 16 ett viktigt tilläggsom inte implementerats i den svenskalagstiftningen. Tillägget inbegriper orsaker avsocial eller ekonomisk karaktär och betydelsefullapositiva konsekvenser för miljön. Det finns starkaskäl att beakta även sociala aspekter. Vidare harinte habitatdirektivets artikel 16 punkt e, som germöjlighet att selektivt under strängt kontrolleradeformer ge tillstånd till jakt efter vissa exemplarav sådana djur i ett begränsat antal, införlivats iden svenska lagstiftningen. För att underlätta debeslutande myndigheternas möjlighet att medge jaktbör således även denna punkt implementeras pålämpligt sätt i jaktförordningen. Enligt motionMJ447 (kd) yrkande 5 delvis är skyddsjakt utanmyndighetsbeslut svår att skilja frånett jaktbrott. Denna möjlighet kan innebäraatt fredningen av rovdjuren sätts ur spel. 27 §jaktförordningen (1987:905) bör ändras så attbeslutande myndigheter ges ökade befogenheter attmedge jakt för att förebygga skador eller andraolägenheter och för att realisera riksdagensuttalade krav på en varsam tillväxt av vargstammen.I motion MJ207 (c) yrkande 1 yrkas att jakten på loutökas i län där arten blir dominant. För lodjurethar den sparsamma avskjutningen inneburit att artenför närvarande är väsentligt större än det antalriksdagen beslutat. Som situationen är , motbakgrund av svårigheten att bedriva jakt på arten,bör den vara en fritt jaktbar art i vissa län.Utskottets ställningstagandeDet finns två EG-direktiv som har central betydelseför möjligheter att utforma sinrovdjurspolitik, dels det s.k. art- ochhabitatdirektivet, dels det s.k. fågeldirektivet.Direktiven är inte direkt tillämpliga imedlemsstaterna. I stället är medlemsländernaskyldiga att se till att de inhemska rättsreglernastår i överensstämmelse med direktiven. äralltså skyldigt att se till att svenska lagar ochandra författningar stämmer överens med art- ochhabitat- samt fågeldirektiven. Det är inte möjligtför att ha ett regelverk som står i stridmed direktiven.När det gäller art- och habitatdirektivet (rådetsdirektiv /43/EEG, EGT L 206, 22.7.1992, s. 7) hardet som syfte att säkerställa den biologiskamångfalden. Detta skall bl.a. åstadkommas genom attvilda djur- och växtarter bevaras. När åtgärdervidtas enligt direktivet skall hänsyn tas tillekonomiska, sociala och kulturella behov samt tillregionala och lokala särdrag (artikel 2).Direktivets artiklar om skydd av arter har direktbetydelse för möjligheter att utformarovdjurspolitiken. Artiklarna ansluter nära tillBernkonventionens bestämmelser. Direktivets reglerom skydd av djurarter bygger på två olika listor därolika arter finns förtecknade. I bilaga 4 a finns enförteckning över djurarter som skall ha ett starktskydd. Där ingår björn, lo och varg.Skyddet för arterna i bilaga 4 a är inte absolut.Det finns enligt direktivet vissa möjligheter, meningen skyldighet, för medlemsstaterna att göraundantag från bestämmelserna om skydd. Det finns tvåförutsättningar som skall vara uppfyllda för att manskall få göra ett undantag. Den första är att detinte får finnas någon annan lämplig lösning. Denandra är att upprätthållandet av en gynnsambevarandestatus hos den berörda arten inteförsvåras. Begreppet gynnsam bevarandestatus bestårav tre delar. populationsutveckling skallvara sådan att den på lång sikt kommer att vara enlivskraftig del av sin livsmiljö. naturligautbredningsområde skall inte minska, och det skallsannolikt inte heller komma att minska inom enöverskådlig tid. Slutligen skall det finnas och iframtiden sannolikt fortsätta att finnas entillräckligt stor livsmiljö för att populationer avarten skall bibehållas på lång sikt. Sammantagettorde detta innebära att undantag i varje fall intefår göras om det kan medföra att långsiktigaöverlevnad försvåras eller dess utbredningsområdeminskar (artiklarna 1 och 16.1). Undantag fråndirektivets regler om skydd får bara göras av vissaanledningar som anges i direktivet (artikel 16.1).När det gäller införandet av direktivet i svensklagstiftning finns följande att redovisa. Enligtjaktlagen (1987:259) får, om det på grund av ettviltbestånds storlek finns påtagliga risker förtrafikolyckor eller för allvarliga skador av vilt,den myndighet som regeringen bestämmer besluta omjakt för att förebygga eller minska dessa risker (se7 §). I jaktförordnigen (1987:905) föreskrivs bl.a.att för områden där det finns fasta stammar avbjörn, varg, järv eller lo får Naturvårdsverketefter samråd med genom föreskriftereller beslut i det enskilda fallet ge tillstånd tilljakt efter vissa exemplar av sådana djur och i ettbegränsat antal. En förutsättning för att sådan jaktskall kunna tillåtas är att det inte finns någonannan lämplig lösning och att jakten inte försvårarupprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hosartens bestånd i dess naturliga utbredningsområde.Jakten måste dessutom vara lämplig med hänsyn tillstammarnas storlek och sammansättning samt skeselektivt och under strängt kontrolleradeförhållanden (se 6 §). När det gäller de allmännaförutsättningarna för skyddsjakt anges ijaktförordningen att om det inte finns någon annanlämplig lösning och om det inte försvårarupprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hosartens bestånd i dess naturliga utbredningsområde,får beslut om sådan skyddsjakt som avses iförordningen meddelas av hänsyn till allmän hälsaoch säkerhet eller av andra tvingande skäl som harett allt överskuggande allmänintresse, av hänsyntill flygsäkerheten, för att förhindra allvarligskada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske,vatten eller annan egendom och för att skydda vildadjur eller växter eller bevara livsmiljöer försådana djur eller växter (se 23 a § ). Beträffandeskyddsjakt på enskilds initiativ med tillståndföreskrivs i jaktförordningen att om det behövs föratt förhindra att björn, varg, järv, lo, säl ellerörn orsakar skador får ge tillståndtill jakt. Detsamma gäller om ett enskilt djur avarterna björn, varg, järv, lo eller örn orsakarallvarliga skador eller olägenheter.Naturvårdsverket får när det gäller enskilt djur avarterna björn och lo föreskriva att beslut om jaktfår meddelas av . Sådana föreskrifterfår dock endast avse län med fasta stammar av björneller lo (se 27 §).Vid riksdagsbehandlingen av regeringens förslag omen sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57,bet. 2000/01:MJU9) anförde utskottet att nationellaminiminivåer för stammarna av björn, lo och kungsörnsamt etappmål för varg och järv bör slås fast. Somregeringen anfört bör uttrycket miniminivå endastanvändas för de arter där stammen uppnått ett sådantindividantal att arten bedöms som åtminstonekortsiktigt livskraftig. Miniminivåer bör såledesfastställas för björn, lo och kungsörn. För järv ochvarg bör i stället etappmål fastställas, eftersomstammarna ännu inte nått en nivå som kan anses säkraderas överlevnad i ett längre perspektiv. Etappmålskall vara ett delmål för stammarnas storlek på vägmot en nivå där fortsatta existens i densvenska faunan kan anses långsiktigt säkrad. Iutskottsbetänkandet anfördes vidare (s. 21) attförekomsten av varg skapar starka känslor ochkonflikter bl.a. med näringsintressen ochjaktintressen, och på många håll pågår en häftigdebatt om vargförekomsten. Som regeringen anför ärdet därför inte möjligt att få en bredacceptans för en vargstam av den storlek som krävsför att den skall kunna bedömas som långsiktigthållbar enligt vissa vetenskapliga analyser. Det ärinte heller rimligt att ange ett mål som inrymmerett alltför stort mått av osäkerhet om vargenslångsiktiga bevarande i den svenska faunan. Motdenna bakgrund finner utskottet att en tillväxt avvargstammen bör eftersträvas. Med en varsam tillväxtfår människor bättre möjligheter att lära sig levamed vargen. Därmed förbättras förutsättningarna föratt dess närvaro skall accepteras. Enligt forskarebedöms dock en snabb tillväxt av vargstammen minskarisken för effekter av inavel. Som regeringen anförtär emellertid förståelse hos lokalbefolkningen förutvecklingen avgörande för vargstammens tillväxt.Utskottet tillstyrkte därmed regeringens förslag ometappmål för vargstammen i Sverige.Som utskottet tidigare uttalat skall etappmålsåledes vara ett delmål för stammarnas storlek påväg mot en nivå där fortsatta existens i densvenska faunan kan anses långsiktigt säkrad. När ettetappmål är nått bör en utvärdering göras avstammens utveckling och de eventuella konflikter somuppstått med andra intressen. Vidare bör enbedömning göras om ett nytt etappmål skallfastställas eller om det är lämpligt och möjligt attfastställa en miniminivå. När det gällerskyddsjakten anförde utskottet vidriksdagsbehandlingen av propositionen omsammanhållen rovdjurspolitik att så länge stammen aven art inte nått etappmålet bör endast skyddsjakttillåtas och då i begränsad omfattning. Skyddsjakt isyfte att lokalt begränsa antalet djur bör endasttillåtas om stammen i landet som helhet visar enentydigt positiv utveckling. Utskottet anfördevidare att främst bör skyddsjakt kunna tillåtas inomrenskötselområdet och i första hand gälla vargar sometablerat revir inom för rennäringen särskiltolämpliga områden. En förutsättning bör dock varaatt stammen som helhet i landet visar en positivutveckling. Detta överensstämmer också med deallmänna förutsättningarna när det gäller skyddsjaktenligt 23 a § jaktförordningen, som bl.a. stadgaratt jakt bara får tillåtas om upprätthållandet avartens bevarandestatus inte försvåras. När detgäller skyddsjakt på enskilda individer som orsakarallvarliga skador eller olägenheter kan givetvisandra bedömningar göras. Utskottet redovisademotsvarande synpunkter beträffande skydds- ochlicensjakt på varg (bet.2002/03:MJU9).Den 13 november 2003 redovisade Naturvårdsverketett reviderat åtgärdsprogram för bl.a. varg och lo.När det gäller varg framhåller Naturvårdsverketsammanfattningsvis att det är viktigt att bibehålladet etablerade samarbetet med iförvaltningsfrågor rörande varg, och det med Finlandbör vidareutvecklas. Det gäller inte minst eftersomSverige och , så långt möjligt, bör ageragemensamt inom EU. I alla policyfrågor bör Sverigesamråda med sina nordiska grannar. Detprincipdokument om förvaltning av den skandinaviskavargstammen som och undertecknade 1998bör ses över. har för vår del en mycketspeciell roll genom att vara det enda land genomvilket vi kan få tillskott av vargar utifrån, ochSverige och måste diskutera vad som ärmöjligt i detta avseende och vad som kan göras föratt underlätta rörelser av detta slag. När detgäller skadeförebyggande åtgärder betonas att det ärnödvändigt att länsstyrelserna tillsammans medViltskadecenter och Skandulv samarbetar om dessaåtgärder. Det finns fortsatt behov för djurägare attfå hjälp med rovdjursstängsel. I län medvargförekomst bör det också finnas mobilstängselutrustning som snabbt kan tas fram ochsättas upp på ställen där vargskador inträffat ellerkan befaras. Beträffande lodjur anförssammanfattningsvis att lodjuret i under1990-talet har expanderat både till antal ochutbredning, varför det under nuvarande förhållandeninte är någon omedelbar fara för överlevnad ilandet. Förvaltningsarbetet som har varitfrämst bevarandeinriktat bör alltmer inriktas på hurlodjurspopulationen skall förvaltas på ettlångsiktigt och ansvarsfullt sätt. En fortsattkunskapsuppbyggnad är angelägen och fortlöpandeinventeringar är nödvändiga. När det gäller detnordiska samarbetet framhålls att det närasamarbetet med norska förvaltningsmyndigheter börfortsätta på såväl central som regional nivå.Samarbetet med bör utvecklas, eftersom detär oklart vilket utbyte av lodjur som sker övergränsälvarna. och bör rimligen kunnaagera gemensamt för att erhålla likartade undantagfrån EU:s nuvarande regelverk då det gällerförvaltningen av den fennoskandiskalodjurspopulationen.Naturvårdsverket har för att underlätta ocheffektivisera förvaltningen av de stora rovdjuren ien framställan till regeringen den 15 september 2003föreslagit ett antal ändringar i jaktförordningen.Förslagen innebär bl.a. följande. När det gällerskyddsjakt på stora rovdjur som orsakar allvarligaskador eller olägenheter kan det, med hänsyn tillårstid (hur stor del av dygnet som har dagsljus) ochatt skyddsjakten kan vara brådskande, finnas behovav att tillåta skyddsjakt och atttillåta skyddsjakt med hjälp av fast eller rörligbelysning. Denna möjlighet bör inte vara tillgängligenbart vid skyddsjakt enligt 27 § jaktförordningenutan även vid beslut om sådan jakt enligt 24 §.Länsstyrelsernas beslut om skyddsjakt på björn ochlodjur enligt 27 § bör få avse mer än ett djur vidsamma tillfälle. När det gäller de delar avNaturvårdsverkets förslag som berör länsstyrelsernasmöjligheter att meddela vissa beslut om skyddsjakthänvisas till det följande avsnittet ombeslutsnivåer. framställan beredsför närvarande inom . I dettasammanhang bör även uppmärksammas attNaturvårdsverket redovisat sitt uppdrag atti samråd med länsstyrelserna överväga hur arbetetmed att förebygga jaktbrott kunde kopplas tillinventeringsverksamheten (410-3669-01).Som framgår av redovisningen ovan är vidutformningen av rovdjurspolitiken bundet av bådekonventioner och EG-direktiv. Konventionerna ochdirektiven ger vissa utgångspunkter och ramar förutformningen av rovdjurspolitiken. De begränsarstarkt möjligheter att självt bestämma hurstammarna av de olika arterna skall förvaltas.Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda attmotionerna MJ205 (c) yrkande 2 delvis, MJ232 (c)yrkande 2 delvis, MJ235 (v) yrkande 1, MJ253 (fp)yrkande 2 och MJ447 (kd) yrkande 5 delvis lämnasutan vidare åtgärd.Vidare avstyrks de i motionerna MJ232 (c) yrkande1, MJ306 (fp) yrkande 5 och MJ391 (kd) yrkande 4framförda kraven när det gäller licensjakt på varg.När det gäller utökad jakt på lo vill utskottetutöver vad som redovisats ovan framhålla att dennafråga behandlades i utskottet(bet. 2002/03:MJU9). Utskottet erinrade då om att iriksdagens beslut om en sammanhållen rovdjurspolitikingick att förutom etappmål för varg också läggafast miniminivåer för björn och lodjur och etappmålför järv (bet. 2000/01:MJU9). Dessa nivåer och målhar som syfte att de stora rovdjuren långsiktigtbevaras i . De uppsatta nivåerna och målenhar starkt bidragit till att skapa en klarhet kringförvaltningen av de stora rovdjuren, vilken tidigareinte funnits. För den närmare förvaltningen avrovdjursstammarna finns förutsättningarna angivna ijaktlagstiftningen. I propositionen om ensammanhållen rovdjurspolitik angavs att det fannsfördelar med regionalt beslutsfattande, varförjaktförordningen ändrats så att fårdelegera till länsstyrelserna om skyddsjakt påenskilda djur av björn och lo som orsakar allvarligaskador eller olägenheter. Genom riksdagsbeslutetutökades möjligheterna för arternas överlevnad iSverige som utökade möjligheter gavs atthantera situationer med rovdjur som vållar skadaeller olägenhet. Med det anförda förslås att motionMJ207 (c) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd.Efter remiss från harNaturvårdsverket i yttrande (dnr104-5872-03 Nf) föreslagit vissa ändringar ijaktförordningen för att artikel 16.1 i EU:s art-och habitatdirektiv skall införlivas fullständigt ijaktlagstiftningen. Förslaget rör undantag frånfredning och bereds iRegeringskansliet. När det gäller det framfördakravet beträffande habitatdirektivets artikel 16.1punkt e konstaterar utskottet att denna införlivatsi den svenska lagstiftningen genom 6 §jaktförordningen. Mot bakgrund härav föreslårutskottet att motionerna MJ309 (c) och MJ414 (s)yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd.Skyddsjakt på initiativ av enskildutan tillståndUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår, med tillstyrkande av tremotionsyrkanden (s) och med avstyrkande avett antal motionsyrkanden (m, fp, kd, c), etttillkännagivande till regeringen om attregelverket rörande möjligheterna att avvärjaangrepp av stora rovdjur på tamdjur bör bliföremål för en översyn.MotionernaEnligt motion MJ205 (c) yrkande 2 delvis ärförutsättningar för en trovärdig rovdjurspolitik attdet finns en möjlighet för den enskilde djurägarenatt skydda sina djur mot rovdjursangrepp. På dennaviktiga punkt avvek regeringen frånRovdjursutredningens förslag när man inte tillät enerforderlig ändring av 28 § jaktförordningen(1987:905). En lagändring måste ske för att stärkadels den s.k. nödvärnsrätten, dels göra det möjligtatt ingripa vid direkt rovdjursangrepp på tamdjur.Motsvarande krav framförs även i motion MJ232 (c)yrkande 2 delvis. En översyn av gällande lagar ochregler bör enligt motion MJ247 (s) genomförasomgående för att hitta en balans och för attmöjliggöra för djurhållare att fortsätta med sinverksamhet.