bet · GR01FIU23 · 2004-04-13 00:00:00 — Förutom prisstabilitetsmålethar vi målet att vi ska bidra till ett säkert och effektivt betalningsväsende.Men det är inte den enda aspekt som man kan lägga på finansiell stabilitet.Det finns en problematik som kanske är ännu svårare, som har att göramed hur kreditexpansionen och tillgångsprisutvecklingen i ett samhällekan påverka förutsättningarna inte bara direkt för stabiliteten ibetalningssystemet utan också hur det kan få realekonomiska konsekvenser iett lite längre perspektiv. Det här är frågor som jag vågar påstå att vihar diskuterat mer i än man har gjort i de allra flestacentralbanker under de gångna tio åren mot bakgrund av krisen i början av1990-talet.I gårdagens konkreta beslutssituation ansåg vi dock inte att denkredituppbyggnad och ökade skulduppbyggnad som skett varit såallvarlig att den motiverade ett avsteg från det normala sätt som vianvänder när vi bedriver penningpolitiken, det vill säga att vi tar vårutgångspunkt i den väntade inflationsutvecklingen fram i tiden.Vi ser inga egentliga problem för bankerna och för stabiliteteni det finansiella systemet. Vi ser inte heller några stora problem förhushållssektorn som helhet, vilket naturligtvis inte hindrar, och detvill jag gärna understryka, att det kan uppstå problem för enskilda hushållnär räntan förr eller senare kan komma att stiga.Sammantaget finns det naturligtvis all anledning för oss att fortsättafölja kreditutvecklingen och skulduppbyggnaden i samhället noga.Ordföranden: så mycket, riksbankschef tar en kort paus innan vi går in på själva utfrågningen.Ordföranden: börjar vi själva frågestunden.Agneta (): Herr ordförande! I tisdagens nummer av generaldirektören på , , så här:"En orsak till att arbetslösheten stigit så snabbt som den gjort är attreporäntan varit för hög." I samma artikel säger också prognoschefen påKonjunkturinstitutet, : "Alla indikatorer pekar på attpenningpolitiken varit för stram . "Jag undrar om riksbankschefen skulle vilja kommentera Konjunkturinstitutetsanalys och slutsats.Riksbankschef : Problemet med den typen av utsagor är attde förenklar problematiken. Man får gå tillbaka till det jag pratade omtidigare, utvecklingen . Bland annat har vi haftIrakkriget. Vi har haft . Vi har haft prisfall på el somär dramatiska, efter en uppgång som vi inte hade fångat. Så kan man gåvidare och se att det har skett radikala förändringar i bilden under denhär perioden. Resonemanget förutsätter att man kan se runt hörn på ettsätt som i praktiken inte går.Det är klart att man i efterskott, när vi nu ser att inflationen har fallitut så lågt som den har, kan säga att det hade varit möjligt att ha enlägre ränta 2001-2002. Men jag är inte säker på att det resonemanget igrund och botten är så intressant. Annorlunda vore det om vi systematisktmissbedömde inflationen mer än andra eller om vi systematiskt över tidenhade missat vårt mål. Men så är det inte. Jag tror att man får räkna medatt det från tid till annan kommer avvikelser både uppåt och nedåt.Sedan har vi en möjlighet när bilden förändras - om den förändras påtagligt,som den gjorde till exempel eller som den har gjort nu - attagera på den nya information som vi har. Vi kan i viss mån kompensera,kan man säga, om det har gjorts bedömningar som inte visat sig hålla tillföljd av att ny information kommit in.Agneta (): uppgift är att upprätthålla prisstabilitetoch därutöver, om det inte äventyrar prisstabilitetsmålet, understödjaden ekonomiska politiken i övrigt. Jag undrar om riksbankschefen, när tillbaka på den period som han har lett bankens arbete med penningpolitiken,tror att det hade varit möjligt för att ge finanspolitikenett starkare stöd utan att äventyra den här prisstabiliteten.Riksbankschef : En sak till apropå den första frågan. Låtmig visa en bild. Den belyser problematiken. Här ser ni de bedömningarsom gjorde av reporäntan . Dåser ni ju att man genomgående, precis som vi, har reviderat ned sin synpå inflationen och reporäntan under den här tiden.Sedan vet ni, och jag vet, att de vid flera av de här tillfällena harförordat att vi skulle sänka med 25 punkter mer eller så. Men i grundenär likheten mellan vår syn och deras syn på inflationsperspektivet och påräntorna mycket större än skillnaderna.ReporäntanUtfall och prognoserKällor: KI och RiksbankenDet är primärt verkligheten som har förändrats. Det är inte så att de hargjort en helt annan bedömning av världen än vi . Vihar båda förändrat vår syn. De har föreställt sig att man kunde ha ettlite lägre ränteläge. Siffrorna har under bekräftatderas syn i den meningen att produktivitet och löner har kommit ut litelägre. I denna mening har de legat något närmare sanningen under detsenaste året än vad vi gjort. Men den stora skillnaden är förändringar iverkligheten, som har påverkat oss båda.När det gäller andra fråga uppfattar jag det som ett annat sättatt ställa den första frågan. När vi nu har all den information som vihar kan vi se att det hade varit möjligt att utan att äventyra inflationensom det ser ut just nu ha en något lägre ränta. Men vi får utgå ifrån dentyp av information som vi har vid de olika tillfällena. Vi har gjortbedömningar när det gäller prisutveckling, tillväxt och liknande ungefärsom andra bedömare har gjort. Vi har agerat utifrån det. Jag tycker attdet är viktigt att i det här sammanhanget påminna sig om att tillväxtennu är på väg upp, som jag var inne på tidigare. Sista ordet är alltsåinte heller sagt om detta. Det visar sig om , eller ettoch . Då kan vi återkomma till den här frågan och se vad rättpenningpolitik skulle ha varit. Det är för tidigt attutvärdera den saken än så länge.Mikael (): Det är tre omständigheter som i redovisningen sägsligga bakom det minskade inflationstrycket. Det är den internationellaprisutvecklingen, en snabbare produktivitetsutveckling än väntat och ettdåligt arbetsmarknadsläge. Har jag uttolkat riksbankschefen rätt när jaghar dragit slutsatsen att det är det dåliga arbetsmarknadsläget som ärden viktigaste av de bakomliggande omständigheterna?Jag vill också ställa en fråga som mer har att göra med tillväxtensförutsättningar. Inför utfrågningen skrev du en artikel och pekadepå att det var viktigt att vidta åtgärder för att öka arbetskraftsutbudet.Annars skulle den svenska ekonomins tillväxtpotential kunna komma attdämpas framöver. Du ansåg i artikeln att en viktiglärdom som vi borde dra av krisen var att vidta nödvändigaoch erforderliga åtgärder för att förebygga problemen och inte väntatills problemen har växt oss över huvudet.Vid den förra utfrågningen beklagade riksbankschefen att man inte lyssnadepå honom. Min fråga är om riksbankschefen tycker att man lyssnar mer påhonom , om vi har sett några av de beslut som han efterlyste i höstasför att få fart på arbetskraftsutbudet.Riksbankschef : Jag kan börja med den sista frågan. Jagtycker att det förs en bra diskussion i olika sammanhang inte minst omproblemen med arbetskraftsutbudet. Man lyfter på ett annat sätt framdemografin, i långtidsutredningar och på andra håll. Men jag tycker attdet finns utrymme att göra betydligt mer, och jag tror att betydligt merbehöver göras än vad som hitintills har gjorts. Jag tänkte inte gå in inågra detaljer på det området . Jag gjorde ett litet undantag förragången och lyfte fram de här problemen eftersom jag tycker att det äroerhört viktigt att de hanteras. Hur det hanteras kommer att ha konsekvenserför penningpolitiken framöver. Men jag hade inte tänkt att fördjupamig så mycket mer i detta.På den första frågan skulle jag nog svara nej. Min bild är att det lägrepristrycket i första hand hänger ihop med ett lägre globalt pristryck, iandra hand med en bättre produktivitetsutveckling och i tredje hand medatt arbetsmarknadsläget slår igenom på lönerna. Det här kan man säkertdiskutera. Det är inte alldeles uppenbart utifrån våra siffror. Jag kanha kolleger som skulle kunna ha en något avvikande bild av detta, men detär i grova drag min bild.Löneavtalen har kommit ut ungefär som vi hade prognostiserat. Det harkanske blivit några tiondelar lägre än vad vi räknade med för ett halvårsedan när vi hade ett annat arbetsmarknadsläge, men det är inte denavgörande faktorn i det här sammanhanget.Karin (): Jag tänkte ställa en fråga som har att göra med denmer långsiktiga utvärderingen. Det gäller målvariabeln UND1X kontra KPIoch UND1X plus och minus olika effekter. Sedan vi började jobba på dethär sättet har det ju skett en förskjutning från sida. Mananvänder helt och hållet UND1X som sitt mål och inte alls KPI. Från tidtill annan ska olika faktorer vara avräknade. För dem som inte följer medoerhört detaljerat kan det bli lite krångligt. Det kan man säkert levamed. För dem som följer med noga skulle jag vilja höra om du skulle kunnagöra en egen liten utvärdering av hur du tycker att ni har hanteratkommunikationen av vad som för är målet, vilka faktorerman ska räkna till och dra ifrån och varför. Tycker du att ni är duktigapå att kommunicera det?Riksbankschef : Jag drar mig för att recensera vårt egetagerande. Det är bra att du reser frågeställningen. När manursprungligen lade fast inflationsmålet var tanken att försöka hitta detmått på inflationen som de flesta människor i förknippade medinflation. Konsumentprisindex är den naturliga utgångspunkten. Det fannsandra skäl för att man ville ha konsumentprisindex. Det var en säkerstatistik som levererades löpande och så vidare. Det fanns ett antal godaskäl att välja KPI.Men redan när man valde det insåg man att det kunde finnas situationernär utvecklingen i KPI inte var lämplig att styra politiken mot. Det skullei vissa situationer kunna leda till en mindre klok uppläggning avpenningpolitiken. Vi observerade vid fleratillfällen att KPI föll dramatiskt. Bakgrunden vid de speciella tillfällenavar i hög grad att ränteläget i föll, som ni kommer ihåg. Detslog igenom just på bostadsposten i KPI. När vi sänkte räntan blev effektenatt KPI rasade kraftigt. Därav kunde man inte dra slutsatsen att man kundesänka räntan ytterligare. Vi tvingades fundera över hur vi skulle resonerakring de här sakerna. I samband med att direktionen tillträdde 1999publicerade vi ett förtydligande. Där sade vi att det tyvärr inte finnsnågot index som kommer att fungera i alla sammanhang. Man kommer vid olikatillfällen att behöva justera för effekter på inflationen som inte är sålångsiktiga att vi bör beakta dem.Bakom det låg ganska mycket utredningsarbete. Vi hade funderat på att gåöver till något underliggande mått, till exempel UND1X, där man har plockatbort just ränteeffekterna och en del skatteeffekter. Vi hade också funderatpå att gå över till HIKP, som man har ute i . Det senare var inteså bra av den anledningen att man då inte så väl hade definierat indexeti alla delar, bland annat var bostadsposten inte ordentligt utredd. UND1Xstrandade på att vi ändå kommer att behöva göra justeringar . Detvisade sig ganska snabbt 2001 när vi fick förändringarna i priserna på el,olja, kött och frukt som jag berörde tidigare. Det var exempel på faktorerdär vi inte hade varit hjälpta av att justera enbart med UND1X. Det krävdesytterligare justeringar.Därför sade vi att vi vid varje enskilt beslutstillfälle kanföra ett resonemang om vad det finns för tillfälliga effekter. Vi kanprecisera dem så gott det går och göra klart att det i den speciellasituationen finns mindre anledning än normalt att ta hänsyn tillprisförändringarna på vad det nu kan vara. var elpriserna aktuella. Vityckte dock inte i den situationen att man slaviskt kunde följa UND1Xrensat för elpriserna. Det fanns ett tydligt tillfälligt inslag ielprisutvecklingen, som hade att göra med vattentillgången och saker som mankunde förutsäga skulle förändras. Men det finns också mer permanenta inslagi elprisutvecklingen. Det åskådliggör att det är väldigt svåra bedömningar.Det finns inget enkelt index som kan befria oss från att göra dessabedömningar löpande. Vi kan inte göra något annat än att från tid tillannan tydligt göra klart vad som just den gången är av mindre betydelse.Ibland kan man konstruera ett index som i alla fall grovt ger en bild avdetta. Ett sådant var UND1X rensat för elpriserna.R23. KPI, UND1X och UND1X exkl. energi och livsmedel 1995-2003Årlig procentuell förändringKälla: SCBI dagens situation konstaterar vi - jag ordade inte så mycket om det imin inledning - att de stora svängningarna i elpriserna inte är av betydelsenär vi tittar framåt på det sätt som de var . Nuhar vi ingen anledning att speciellt fokusera på elpriser. är detnaturligt att titta på en mer normal underliggande inflation.En möjlighet att komma vidare med det här pedagogiskt och som vi avseratt pröva är att förutom att resonera i termer av tillfälliga effekterockså förlänga tidshorisonten. Vi kan publicera diagram som visar hurinflationen ser ut . Det behöver i och för sig inte innebäraatt vi förändrar det tidsperspektiv vi primärt fokuserar politiken på.Det är en annan fråga. Men vi kan publicera bedömningar som går lite längrefram i tiden. Om man hade gjort det när det gällde elpriserna och hållitfast vid UND1X skulle man ha sett att vi fick en prisuppgång och att denföll tillbaka. Men den föll tillbaka bortom tvåårsperioden. Det är ettannat sätt att pedagogiskt åskådliggöra att det är en tillfällig effekt.I stället för att byta index och rensa förlänger man tidsperspektivet.Detfinns mer att göra och utveckla på det här området. Låt mig bara avslutningsvissäga att jag tror att det faktum att vi har haft ett precist mål på detsätt som vi har haft, och där vi skiljer oss från en del andra centralbanker,har varit av godo. Det har tvingat oss att föra en mycket mer precisdiskussion om det här än vad många andra tvingats göra. Dialogen med er,medier och marknadsaktörer har också stimulerat oss i den diskussionen.Karin (): Det var mycket intressant att höra att man kanutveckla kommunikationen exempelvis genom att lägga till tid. Om man skautvärdera hur bra man når inflationsmålet är det inte bara viktigt vet att det ska vara utan också vad det ska vara av. Genomatt man har en tydlig kommunikation kan man få en penningpolitisk debattsom inte bara rör frågan om man ska höja eller sänka räntan utan vad somär rimligt att man räknar bort eller lägger till. Jag har egentligen ingenföljdfråga utan mer en uppmaning att jag hoppas att vi kan fortsättautvärderingen och diskussionen framöver.Riksbankschef : På det hela taget följer serierna varandra.Vid en del tillfällen är det lite mer dramatiska avvikelser. Det är demsom man kan hoppas i bästa fall kunna identifiera. Visst finns detbedömningar som inte har fungerat, men jag är själv lite stolt över attbedömningen 2001 - att vi skulle få kraftiga prisfall efter den uppgång vidå hade - huvudsakligen var rätt. Elprisutvecklingen har också i huvudsakföljt de banor som vi räknat med. Jag är också mycket nöjd med att dekraftiga prisuppgångarna vid de här tillfällena inte ledde till uppgångi inflationsförväntningarna eller till konsekvenser för lönebildningen.Det visar att vi gemensamt i har kommit en bit på väg när detgäller att etablera låginflationsregimen. Det har gett oss en störrehandlingsfrihet än vi annars skulle ha haft. Det är viktigt att vårda dessalandvinningar väl.Siv Holma (v): Jag skulle vilja ställa en fråga som hänger ihop med detsom tog upp. säger i sitt tal att med faciti hand skulle man kanske kunna hävda att räntehöjningarna och2002 hade kunnat utebli. Räntenivån har med facit i hand varit för hög.Det konstateras också att det till bilden hör att inflationen troligenkommer att vara rejält under målet en stor del av det närmaste året. Detär svårt att se några starka skäl till att den skulle accelerera snabbtbortom en period av ett till två år.Lars Heikensten sade att vi har haft en mild konjunktursvacka, expansivfinanspolitik och låg ränta. Då kan man fundera på om det är till prisetav att vi har fått en svag arbetsmarknadsutveckling. Det finns en kopplingdär. Jag kommer till min konkreta fråga: Varför gör man en sänkning medbara och inte ned till en ränta på eller ännulägre? Vad är det som gör att man utifrån denna bakgrund stannar vid dennasiffra?Riksbankschef : Låt mig gå ett steg tillbaka. Det fokussom diskussionen får med den typen av uttalanden som refereradefrån bekymrar mig lite. Det finns en viss risk att vitror att det mest väsentliga för arbetslösheten i är om räntan är25 punkter högre eller lägre. Så förhåller det sig ju inte. Vi hade enarbetslöshet som låg , om jag inte minns fel, på toppen avkonjunkturuppgången, när vi närmast hade överhettning i den svenska ekonomineller tendenser till det.Om man ska åstadkomma stora effekter när det gäller arbetslösheten måstediskussionen handla om hur arbetsmarknaden i fungerar. Det är detsom är den stora och viktiga faktorn. Det går bra att titta på hurarbetslösheten fördelar sig mellan branscher och regioner. Då ser man tydligtatt det är väldigt stora skillnader av strukturellt betingad art. Jagvill än en gång understryka att det är där man ska skjuta in sig om manvill göra något radikalt åt arbetslösheten.Det åskådliggörs av denna bild av andelen arbetslösa. I det här fallethar jag tagit en uppdelning på olika branscher. Jag hade kunnat ta regioner.Då hade ni sett samma sak. Det är väldiga skillnader emellan dem. Det äri och för sig genomgående en viss uppgång . Den hänger ihopmed både konjunkturutvecklingen och förändringarna i arbetsmarknadspolitikenunder den här perioden. Det som vi hade kunnat påverka om vi hade settdet här fullt ut tidigare hade varit den del som hänger ihop medkonjunkturutvecklingen, men inte resten. Det sätter den diskussionen i relief.När det gäller din konkreta fråga är det en avvägning. I grundenär det den inflationsprognos som vi gör som spelar in. Majoriteten iRiksbankens direktion tyckte att den talar för en sänkning av den härstorleksordningen. Som du ser i förhållande till trappan som jag visadetidigare, och om du relaterar sänkningen till de prognoser vi nu gjort,följer det ungefär det normala mönstret. Man skulle om något kunna sägaatt den här sänkningen är aningen större än vad vi tidigare i genomsnitthar gjort vid den typen av situationer. Det skulle jag för min del delvismotivera med att vi har haft den situationen några månader bakåt att vitagit i lite mindre än prognoserna skulle kunna ha medgivit. har vi såatt säga fullt ut beaktat de bedömningar som vi gör. Sedan kan man förståsalltid göra en annan bedömning av inflationen. Det är uppenbart attKonjunkturinstitutet till exempel har gjort en på marginalen ännu meroptimistisk bedömning av inflationen.Det är viktigt att komma ihåg i en sådan här situation, där vi bliröverraskade positivt av inflationen och ser de tendenser som jag nämnde,produktivitet, internationella priser och sådant, att vi inte ska föreställaoss att det är självklart att det fortsätter, komma in bara positivanyheter för inflationen. Vi hade precis samma typ av diskussioner 1998-1999.Ni kommer ihåg det där med ny ekonomi. Vi låg länge väldigt lågt medräntan. Men vi kan i efterskott se att det blev en viss uppgång i denunderliggande inflationen i åren därefter. Det finns skillnadermellan perioderna. Vi tror att det finns betydligt mer lediga resurser iekonomin nu än vad det gjorde då, men det finns likheter i diskussionen.Man hör personer som uttalar sig och säger att allting talar för attinflationen kommer att vara låg jämt och att räntorna aldrig kommer attbehöva höjas. Det påminner mig om diskussionen om aktiemarknaden . I allmänhet säger ändå de historiska mönstrennågonting.Andel öppet arbetslösa medlemmar i olikaarbetslöshetskassorProcent av medlemsantaletKälla: AMSSiv Holma (v): Jag förstår att det handlar om bedömningar och avvägningar.Lars Heikensten sade att det är viktigt att inte har ettmekaniskt sätt att se på de här frågorna. Jag tycker ändå, utifrån det somriksbankschefen har tagit upp här, att det är lite för lite att göra denhär sänkningen av räntan. är ju självständig och oberoende.Ni gör det ni anser vara mest korrekt. Jag skulle i alla fall vilja vädjaom att man sänkte ytterligare.Mats (): Jag skulle vilja fokusera lite grann på det lägreinflationstrycket som har överraskat alla, framför allt den komponent som dunämnde som nummer två. Det är en glad nyhet, men från arbetsmarknadssynpunktockså negativ. Produktiviteten ökar oväntat snabbt. Jag har skummat defördjupningsrutor som finns om detta. Jag tycker att det vore intressantom du kunde utveckla det något. Kan det här bli bestående? Om det är någotokänt kan det bli bestående. Vi vet inte om det är den nya ekonomin somplötsligt har kommit. Är det ett ökat IT-innehåll i produktionen ellervad är det?Baksidan av myntet är ju, som du har varit inne på, att arbetslöshetenfaktiskt ökar. Det talas om lediga resurser. Du talar om och att detfinns en stor arbetskraftsreserv. Vi har ju också en ganska storarbetskraftsreserv i , nästan 1,1 miljon människor som lever av socialaersättningar på grund av ohälsa eller för att de är arbetslösa. Betraktardu detta som lediga resurser? Hur kan den komponenten komma in? Det vardet första. Det andra är: Hur hög skulle tillväxten behöva vara givet dennya produktiviteten för att också sysselsättningen skulle öka?Riksbankschef : Det finns rätt mycket att säga om detta.Det finns i tecken på en kraftigare produktivitetsuppgång än vadvi historiskt har sett. Dessa tecken är ännu starkare i Förenta staterna.Vi utmärker oss ändå lite i ett europeiskt perspektiv. tyckerjag att man ska tona ned vår särställning lite grann, och även , iså måtto att vi mäter en del av de här sakerna på ett lite annat sätt.Det spelar ganska stor roll vilka prisindex man använder när man beräknarproduktiviteten. Den metodik som används i påminner mer om den iFörenta staterna än om de metoder som används i många av de europeiskaländerna. Det förklarar en del av skillnaderna, tror jag.Även om man tar hänsyn till det förefaller det ha gått lite bättre hososs. Vi vet inte fullt ut vad detta hänger samman med, som jag underströk.I har man talat om att det kan hänga samman med att detgjordes stora investeringar , i IT till exempel,och att man först nu har kunnat få ut den fulla effekten av det. Det ären hypotes som är möjlig. En annan typ av hypotes i vårt fall skulle varaatt det faktum att vår ekonomi är så liten och starkt utlandsberoende göratt vi får ett kraftigare genomslag i än vad andra länder får avdet låga internationella pristrycket. Vi är mer utsatta för konkurrens.Det gäller i varje fall de varuproducerande delarna av ekonomin.Det är några av de resonemang jag föreställer mig är väsentliga i det härsammanhanget. Sedan är frågan vad det här betyder för sysselsättningen.Där är jag relativt optimistisk. Man måste tänka sig att om människor närde jobbar producerar mer så innebär det att det blir ett större överskott.Någonstans hamnar överskottet. I sinom tid lär det leda till att manköper mer, normalt sett. Därför är det normalt sett en tillväxtdrivandeprocess. Det finns i och för sig stabiliseringspolitiska aspekter på detta.Man kan tänka sig under olyckliga omständigheter - det är ju dendiskussionen som förs i - att det faktum att sysselsättningennu inte kommer i gång skulle skrämma hushållen så pass mycket att de inteskulle vilja konsumera och att det skulle kunna bryta konjunkturuppgången.Jag förnekar inte att den typen av risker finns. Men jag tror att de äröverdrivna. Jag skulle bli förvånad, och det är också det som ligger tillgrund för vår bedömning, om inte den här konjunkturuppgången fortsätter.Jag tror att den här problematiken kommer att få väldigt mycket fokus nu.Vi är så starkt styrda i vår offentliga debatt av diskussionen i Förentastaterna. när det är valår i kommer det här att blifråga nummer ett i valkampanjen ända tills sysselsättningen stiger.Märkligt nog slår det igenom i alla nyhetsbrev och präglar vår diskussionockså. Men jag tror att det där är en överdriven farhåga.