bet · GR01KU20 · 2004-05-13 00:00:00 — Det är dock dokumentbetecknade avropsavtal som undertecknats. Ipromemorian pekas också på att avtalsförberedandearbete påbörjats före undertecknandet. Det är enligtpromemorian fråga om kontakter som är vanliga ochnödvändiga inför ett större analysprojekt. InomRegeringskansliet ses beredningsrutinerna nu över isyfte att förkorta handläggningstiden mellan offertoch beslut att ingå avtal.Regeringskansliet har upphandlat nyaramavtal avseende juridiska och ekonomiska tjänster.Regeringskansliet har tio avtal avseendeekonomiska och strategiska konsulter och femramavtal om generella juridiska tjänster. Dessutomfinns tre ramavtal avseende juridiska tjänster medinriktning på förvaltning av statliga företag.Rangordning av leverantörer eller procentuellfördelning förekommer inte.Yttrande från ()På utskottets begäran har NOU yttrat sig angåendeNäringsdepartementets upphandling av ekonomisk ochjuridisk rådgivning gällande , bilaga A3.3.7.NOU hänvisar till lydelsen av 1 kap. 5 § somdefinierar ramavtal som "avtal som ingås mellanupphandlande enhet och en eller flera leverantörer isyfte att fastställa samtliga villkor för avrop somgörs ". I yttrandet anges attramavtal med flera leverantörer för samma typ avvaror, tjänster och byggentreprenader vanligenbenämns parallella ramavtal. Vidare sägs attparagrafens krav på att samtliga villkor för avropskall fastställas i ramavtalet enligt nämndeninnebär att det vid varje enskilt avrop frånramavtalet inte får finnas någon möjlighet att göraväsentliga förändringar eller tillägg i förhållandetill villkoren i ramavtalet. Vid parallella ramavtalmåste det därför finna en på förhand fastställdfördelningsnyckel som visar vilken leverantör som iförsta hand skall tilldelas avrop. Denna regel geruttryck för den gemenskapsrättsligatransparensprincipen.Avrop från ett sådant ramavtal utgör endastutnyttjande av ett befintligt upphandlingskontraktoch behöver inte bli föremål för något nyttupphandlingsförfarande enligt bestämmelserna i ramavtal i vilket samtliga villkor för avropinte fastställts är inte ett ömsesidigtförpliktigande avtal med ekonomiska villkor slutetmellan en upphandlande enhet och en eller fleraleverantörer. Ett sådant ramavtal kan inte användasför avrop och är inte heller någotupphandlingskontrakt i den mening som avses i LOU.I yttrandet hänvisas till att nämnden tidigareunderstrukit bl.a. att ramavtal inte får användassom en lista på godkända leverantörer, varvidvillkor för avrop inklusive priset bestäms först vidde aktuella avropen. Vi tecknandet av ramavtal medmånga leverantörer kan uppstå flera negativakonsekvenser som talar mot affärsmässighet ellerändamålsenlighet för myndigheten själv. Av dessavill NOU särskilt nämna att de inlämnade anbuden kanbli för höga, att avropen inte görs på deförmånligaste kontrakten och att avropshanteringenfördyras och valet av det ekonomiskt mestfördelaktiga alternativet försvåras. Vidare kanförfarandets överensstämmelse med EG:supphandlingsdirektiv för den klassiska sektornifrågasättas. Avrop sker, när många leverantörer harangivits, ofta från vissa av inköparen kända ellerinköpsstället närbelägna leverantörer, även om någonannan leverantör kan erbjuda motsvarande kvalitetoch service till lägre pris. Detta strider enligtNOU såväl mot målsättningen att åstadkomma besparinghos den upphandlande enheten som mot principerna attupphandling skall ske under öppna och förutsebaraformer och om att leverantörerna skall behandlaslika och rättvist. Det är NOU:s uppfattning att detvid avropstillfället bör finnas en bestämd ordningmellan leverantörerna så att de som lämnat detekonomiskt mest fördelaktiga anbudet med beaktandeav vad som angivits om kvalitetskrav alltidutnyttjas i första hand. Det är först när dessahögst rankade leverantörer kan levererasom man bör avropa från dem som kommer lägre ned pårangordningslistan.Enligt NOU stöds detta nämndens tidigare uttalandeav rättspraxis. Kammarrätten i har i juni2000 (mål nr 1669-2000) i ett mål rörandeupphandling av konferenstjänster beträffande kravetpå fastställande av samtliga villkor uttalatföljande.Landstinget har vid ifrågavarande upphandlinginte lämnat några uppgifter som kan läggas tillgrund för en uppskattning av förväntadavropsvolym. Såvitt framgår avförfrågningsunderlaget skall inte heller någonrangordning mellan leverantörer ske vidutvärderingen. Som angetts ovan kan ett sådantförfarande normalt inte anses vara iöverensstämmelse med kravet på affärsmässighetvid upphandling av ramavtal med fleraleverantörer.NOU redovisar i sitt yttrande också exempel pårättspraxis från övriga nordiska länder som geruttryck för samma bedömning av rättsläget samtkritik från den 11september 2002 mot hur ramavtal för IT-tjänsterupphandlats och tillämpats i Norge.NOU:s bedömning är att de nu aktuella ramavtalenvarken innehåller någon fördelningsnyckel förtilldelning av avrop såsom rangordning avleverantörerna eller någon precisering av uppdragensomfattning, t.ex. uppdragens längd, antaletkonsulter eller uppdragens totala värde. Dettainnebär att dessa ramavtal inte fastställer samtligavillkor för avrop som skall göras , såsom föreskrivs i 1 kap. 5 § . från ramavtalen innebär i stället attdet sker en ny tilldelning av upphandlingskontrakt.En upphandlande enhet får inte, om inte någotundantag i upphandlingsdirektivet och ärtillämpligt, tilldela upphandlingskontrakt utanföregående upphandling. De aktuella ramavtalenmöjliggör enligt NOU:s mening inte förRegeringskansliet att anskaffa juridiska ochekonomiska konsulttjänster utan att först genomföraett upphandlingsförfarande i enlighet medbestämmelserna i hänvisar vidare till vad Regeringskanslietanfört om svårigheterna med att införa enrangordning i de aktuella ramavtalen och om att enförutsättning för att kunna rangordna leverantörernaär att tjänsterna är exakt jämförbara. NOU inser attinvändningen kan vara befogad vad avser avrop fråndet kontrakt som slutit. NOU anseremellertid att inte haft behov avatt sluta ett enda ramavtal avseende tjänster sominte är jämförbara. Den omständigheten att enupphandlande enhet väljer en mindre ändamålsenligavtalskonstruktion med åtföljandetillämpningssvårigheter får enligt nämnden intemotivera avsteg från . Om en upphandlande enhethar behov av flera typer av tjänster, böranbudsgivarna ges möjlighet att lämna separata ellerkombinatoriska anbud på en eller flera avtjänstetyperna. Efter anbudsutvärdering kan denupphandlande enheten sedan teckna ramavtal med denanbudsgivare som lämnat det ekonomiskt mestfördelaktiga anbudet för respektive typ av tjänst.Det finns dessutom enligt NOU:s mening inget somhindrar att den upphandlande enheten, om behovet avden aktuella tjänstetypen förväntas vara större änvad som kan tillgodoses av en enda leverantör,upprättar en rangordning av leverantörer för varjetyp av tjänst. NOU anser också att den upphandlandeenheten bör ange den förväntade avropsvolymen,beräknad t.ex. mot bakgrund av tidigare års behov.En i ramavtalet fastställd avropsvolym bör kunnakompletteras med en option på ytterligare volym vidbehov.NOU tar på utskottets begäran också upp innebördenav det nya EG-direktivet om offentlig upphandlingsåvitt gäller regleringen av ramavtal. I artikel 32i det nya direktivet regleras användningen avramavtal. Valet av parter i ramavtalet skall görasmed användning av tilldelningsgrunderna "lägstapris" eller "det ekonomiskt mest fördelaktigabudet". Vid kontrakt som bygger på ett ramavtal fårvillkoren inte i något fall väsentligen ändras. Ettramavtal får inte löpa längre än utom ivissa undantagsfall. Genom artikel 32 införs ocksåett förbud mot att använda ramavtal på otillbörligtsätt eller så att konkurrensen förhindras, begränsaseller snedvrids. Vid parallella ramavtal kantilldelning av kontrakt, om samtliga villkorfastställts, ske genom tillämpning av villkoren iramavtalet utan förnyad inbjudan att lämna anbud. Omsamtliga villkor inte fastställts kan tilldelning avkontrakt ske efter förnyad anbudsinbjudan på sammavillkor och vid behov andra villkor som anges iförfrågningsunderlaget till ramavtalet. Genombestämmelserna öppnas således enligt NOU möjlighetenatt tillämpa förnyad kokurrensutsättning inomramavtalets ram.Förfarandet innebär att den upphandlande enhetenskriftligen skall samråda med deramavtalsleverantörer som är i stånd att utförakontraktet. Dessa skall ges föranbudslämnande och varje enskilt kontrakt skallsedan tilldelas den anbudsgivare som lämnat detlägsta anbudet på grundval av detilldelningskriterier som anges iförfrågningsunderlaget till ramavtalet. Det relativtformaliserade förfarandet för kontraktstilldelninginnebär enligt NOU en skärpning av rättsläget.Förfarandet förefaller enligt NOU vara väl ägnat attåstadkomma en användning av ramavtal som präglas avlikabehandling, öppenhet och därmed även hög grad avförutsebarhet för såväl upphandlande enheter somleverantörer.Yttrande från StatskontoretStatskontoret har, i egenskap av ansvarig myndighetför samordningen av statens inköpsverksamhet, påbegäran av förvaltningskontoryttrat sig med anledning av NOU:s yttrande tillkonstitutionsutskottet, bilaga A3.3.8. Statskontoretbeskriver sin syn på rättsläget när det gällerramavtal. Statskontoret anger att den rättspraxissom uttryckligen behandlar ramavtal inte är särskiltomfattande. Statskontoret redovisar den tidigarenämnda kammarrättsdomen och åtta länsrättsdomar samtett EG-domstolsavgörande och framhållersammanfattningsvis att rättsläget i fråga ommöjligheten att använda parallella ramavtal utanrangordning och specificerade leveransvolymer i sinhelhet förefaller oklart utifrån tolkning avbefintlig praxis. Statskontoret anser dock att detär någorlunda klart att det inte råder ett absolutförbud mot att använda parallella ramavtal utanrangordning och specificerade leveransvolymer. Detär enligt Statskontoret svårt att uttala sig om ivilken mån det nya direktivet kommer att påverkapraxis. Statskontoret anser att dagens regler ärbristfälliga och har gett upphov till tvetydighetoch en brokig tolkning av vad som är tillåtet närdet gäller ramavtalsanvändningen. EnligtStatskontorets uppfattning finns det inte ettentydigt rättsligt stöd, vare sig i förarbetena,direktivet, praxis eller hos kommissionen för kravetpå att det i parallella ramavtal måste ske enrangordning av leverantörer eller precisering avuppdragets omfattning, avseende uppdragets längd,antalet konsulter eller uppdragets totala värde.Enligt Statskontoret kan en rangordning avleverantörer i parallella ramavtal i och för sigvara lämplig på områden där det krävs fleraleverantörer för att täcka det totala behovet och påområden där produkterna är relativt standardiserade,statiska och lätt utbytbara. Däremot kan enrangordning vara direkt olämplig på områden med ensnabb prisutveckling. Dessutom kan det vara skadligtur konkurrenshänseende med en rangordning sominnebär att den antagna leverantören får enmonopolställning.Det nya direktivet innebär enligt Statskontoretatt antingen alla villkor skall vara fastställda,inklusive en rangordning, så att avrop kan skedirekt efter de fastställda villkoren, eller såskall det ske en andra kokurrensutsättning för detfall samtliga villkor inte kunnat fastställas iförväg.Utfrågning med näringsminister har hållit en utfrågningmed näringsminister , bilaga B8.Näringsministern framhöll att det inomRegeringskansliet är förvaltningschefen som svararför myndighetens upphandlingar. Regeringskanslietsadministrativa avdelning, förvaltningsavdelningen,samordnar upphandling av tjänsteroch varor för samtliga departement.Regeringskansliet gör ett stort antal upphandlingarvarje år, och det sker ofta i ramavtalets form.Förvaltningsavdelningen följer självfallet nogarättsutvecklingen inom detta område. Det är förregeringen och viktigt att varaett föredöme vad gäller offentlig upphandling.Den nu aktuella beställningen av tjänster gälldeförberedelser för kapitaltillskott till SJ ochskedde och början av 2003.Regeringskansliet hade då under använtsig av det ramavtal som upphandlats under år 2000.Frågan om ramavtalen skall förses med enturordning, en rangordning mellan de inbördes ganskaolika ramavtalsinnehavarna, är en fråga förinköpsansvariga centralt. Det är inte en fråga fördem som har att tillämpa de befintliga ramavtalenoch ropa av dem.Det är tekniskt svår och komplicerad juridik. Jufler jurister som tillfrågas, desto fler svar fårman. Den tillämpning av regelverket somRegeringskansliet använts sig av harman bedömt och bedömer fortfarande ligga väl i linjemed de regelverk som finns. NOU:s kritik kom som enöverraskning. Ända tills NOU:s yttrande kom var dethelt klart för näringsministerns medarbetare att detomtalade kammarrättsavgörandet saknade relevans förden typ av upphandling av komplicerade, ickejämförbara tjänster som de nu aktuella.Statskontoret har gjort värderingen att de rutinersom använts är vanliga i hela statsförvaltningen.Statskontoret är den myndighet som förstatsförvaltningen förhandlar ramavtal medleverantörer som hela statsförvaltningen kan anlita.Staten kan där få den mängdrabatt som den kanförhandla sig till. Statskontoret har fullgodaexperter på området, och de har kommit fram till atträttsläget inte ändrats av de utslag som kommit i endel domar nyligen.Det var i det aktuella fallet fråga om disparataavtal med experter på immaterialrätt,revisionsbyråer och lite olika saker. Statskontoretmenar att en rangordning av leverantörer iparallella ramavtal alldeles oavsett legala krav kanvara lämpligt på områden där det krävs fleraleverantörer för att täcka det totala behovet och påområden där produkterna är relativt standardiserade,statiska och lätt utbytbara. Däremot kan enrangordning vara direkt olämplig på ett område meden snabb pris- och produktutveckling.När anlitades vardet bråttom. Bolaget hade arbetat med SJ-frågor i anslutning till bolagiseringen och behövdedärför inte någon lång startsträcka för att komma ini materien. Med tanke på den tidspress som rådde -propositionen måste läggas fram -var detta en fördel som i praktiken var så stor attden slog ut alla andra alternativ, nämligenkonsulter som skulle behöva att sätta sigin i materialet.NOU är en viktig instans. När den myndighetenyttrar sig väger det tungt. Yttrandet måsteanalyseras noggrant och tas på stort allvar. Det ärbesvärande att olika myndigheter gjort olikatolkningar när det gäller ramavtal. Analyserna skallnu jämföras men slutsatsen blir densamma, nämligenatt osäkerheterna bör undanröjas genom attkvaliteten i regelverket höjs. Man kommer att setill att inarbetandet i svensk lag av det nyaupphandlingsdirektivet också kommer att innebära attdessa frågor får en otvetydig lösning så att inteolika rättslärda kan hamna i så olika tolkningar somnu har skett. Dagens regler är kanske alltförotydliga. Bristerna i tydlighet måste undanröjas,och det behövs en kvalitetshöjning.Det handlar om ganska svåra problem om man skallförena statens ekonomiska intresse av att kunnateckna avtal som speglar den stora volym man har atthantera, som organisationen ärdecentraliserad.Statsrådet pekade på att påbörjat sitt uppdrag med förberedandeåtgärder innan avtalet var undertecknat, detta pågrund av tidspressen i ärendet. Man ser nu överrutinerna för att korta tiden mellanoffert, avtalstecknande och igångsättning.Utskottets ställningstagandeGranskningen har enligt utskottets mening visat atträttsläget när det gäller ramavtal är oklart.Sålunda har ochStatskontoret olika uppfattningar om rättsläget.Regeringskansliets bedömningar i fråga omutformningen av ramavtal och avrop från dem kananses ligga inom det tolkningsutrymme som funnits.Utskottet förutsätter att den nuvarande osäkerheten- som statsrådet anfört - kommer attundanröjas i samband med implementeringen av det nyaupphandlingsdirektivet.Granskningen föranleder inte något uttalande iövrigt.3.4 Regeringens förfarande vidutnämningar till högre statligatjänsterAnmälanI en anmälan till den 29januari 2004, bilaga A3.4.1, begärs attkonstitutionsutskottet granskar hur regeringensutnämningspolitik står i överensstämmelse medregeringsformens krav på förtjänst och skicklighet.I anmälan anförs att det är anmärkningsvärt att densocialdemokratiska regeringen i stor utsträckningtycks använda utnämningsmakten som ettbelöningsinstrument för egna eller närståendepartiers företrädare.BakgrundGällande reglerEnligt 11 kap. 9 § regeringsformen (RF) tillsättstjänst vid en domstol eller vid enförvaltningsmyndighet som lyder under regeringen avregeringen eller av en myndighet som regeringenbestämmer. Vid tillsättning av statlig tjänst skallavseende fästas endast vid sakliga grunder, såsomförtjänst och skicklighet. Bestämmelsen omfattarinte förordnande att inneha uppdrag, exempelvisuppdrag som ledamot av styrelse eller nämnd vidstatlig myndighet (och , Grundlagarna med tillhörandeförfattningar, 1980, s. 386, se även Ragnemalm, grundlagar ochtillhörande författningar med förklaringar, 1980, s.287).Enligt förarbetena (prop. 1973:90 s. 405 f.) ärbestämmelsen ett uttryck för principen att statligatjänster skall tillsättas efter objektiva grunderutan hänsynstagande till ovidkommandeomständigheter. Med "förtjänst" avses närmast denvana som förvärvats genom föregående tjänstgöring.Med skicklighet brukar förstås lämpligheten förbefattningen, ådagalagd genom teoretisk och praktiskutbildning samt den dittillsvarande verksamhetensart. Bestämmelsen är utformad så att även andrasakliga grunder än förtjänst och skicklighet kan fåvägas in i bedömningen, och departementschefennämnde därvid arbetsmarknadspolitiska ochlokaliseringspolitiska hänsyn. Vid behandlingen avförslaget till en ny regeringsform kommenteradekonstitutionsutskottet bestämmelsens formulering.Utskottet förutsatte att arbetsmarknadspolitisk ochlokaliseringspolitiska hänsyn kommer att utnyttjaspå ett sådant sätt att inga faror för den enskildesrättssäkerhet kommer att uppstå (bet. 72).Närmare bestämmelser om tillsättning av statligatjänster finns i lagen (1994:260) om offentliganställning (). Enligt 4 § skall skicklighetensättas främst, om det inte finns särskilda skäl förnågot annat. I förarbetena till lagen (prop.1993/94:65) påpekades att förtjänst och skickligheti RF nämns endast som exempel och att även andrasakliga grunder kan vägas in vid bedömningen. Enligt4 § anställningsförordningen (1994:373), som träddei kraft med lag om offentliganställning, skall myndigheten utöver skicklighetenoch förtjänsten också beakta sådana sakliga grundersom stämmer överens med allmänna arbetsmarknads-,jämställdhets-, social- och sysselsättningspolitiskamål.Organisering av rekryteringsarbetet iRegeringskanslietVarje departement svarar efter samråd medStatsrådsberedningen och förrekrytering av myndighetschefer inom sitt egetområde. och högskolor skerrekrytering av rektorer enligt förslag frånstyrelsen; i dessa fall sker således inget särskiltrekryteringsförfarande inom Regeringskansliet.Regeringens chefspolicyI proposition 1997/98:136 Statlig förvaltning imedborgarnas tjänst redogjorde regeringen för sinbedömning av chefsförsörjningen istatsförvaltningen. Mot bakgrund avutnämningsmaktens ökade betydelse hade regeringen(s. 50 f.) sett över sin chefspolicy och utvecklatriktlinjer för beredningsprocessen inomRegeringskansliet. Chefspolicyn omfattarrekrytering, introduktion, chefsutveckling, mål- ochresultatdialog, rörlighet samt löner ochanställningsvillkor.I fråga om rekryteringen av myndighetschefer sägerchefspolicyn att den skall ske utifrån preciseradekrav, ett brett sökförfarande och ett omsorgsfullturvalsförfarande. En skriftlig kravprofil, baseradpå myndighetens nuvarande och kommande verksamhet,skall alltid tas fram innan sökandet efterkandidater påbörjas. Särskild vikt bör läggas vidledaregenskaper och tidigare erfarenheter som chef.Ett brett sökförfarande innebär att regeringen sökerkandidater även från näringslivet, kommuner ochlandsting. Vidare skall det så långt möjligt alltidfinnas en kvinnlig kandidat med i det slutligaurvalet.Undersökningar av regeringens utövande avutnämningsmaktenStatskontoret har i rapporten Det viktiga valet avverkschef. En jämförande studie avverkschefsutnämningar (Statskontoret 1999:21)studerat hur det går till när verkschefer rekryterasi och ett antal andra länder. hadeenligt rapporten av verkscheferna någon gånginnehaft en politisk befattning. Vid de 22myndigheter som enligt Statskontoret kan anses"särskilt betydelsefulla" hade avmyndighetscheferna politisk bakgrund. Enligtrapporten ökade andelen verkschefer med politiskbakgrund från 20 till 37 %.Våren 2003 studerades i en av Expertgruppen förstudier i offentlig ekonomi () utgiven rapportutnämnandet och ansvarsutkrävandet avgeneraldirektörer (2003:7). hade enligtundersökningen av generaldirektörerna politiskbakgrund (statsråd, statssekreterare, riksdagsman,politisk sakkunnig, landstings- eller kommunalråd),hade haft en opolitisk befattning inomRegeringskansliet (expeditions- och rättschefer,departementsråd eller kansliråd) och hade"annan bakgrund". Andelen generaldirektörer medpolitisk respektive icke-politisk bakgrund skiljdeinte nämnvärt mellan myndigheter med olika antalanställda. Vidare hade enligt rapporten andelengeneraldirektörer med politisk bakgrund minskatsedan slutet av , från till33 % år 2001.Konstitutionsutskottets tidigare granskningarVåren 2002Konstitutionsutskottet har granskatregeringens utnämningspolitik. granskadeutskottet med anledning av en anmälan hurregeringens utnämningspolitik stod iöverensstämmelse med regeringsformens krav påförtjänst och skicklighet (bet. 2001/02:KU20s. 167 f.). I en promemoria från Regeringskanslietangavs bl.a. att särskild vikt skall läggas vidledaregenskaper och tidigare erfarenheter som chef.I en offentlig utfrågning som utskottet höll medstatsminister anförde statsministernbl.a. att han inte ansåg att antalet utnämningar därpersonen har en politisk bakgrund ökat. Det finns engrupp tjänstemän och chefer som regeringen enligtstatsministern var angelägen om att behålla istatsförvaltningen och det var statssekreterarna,som efter ett visst antal år ofta utnämns tillmyndighetschefer. Dessa har arbetat för ensocialdemokratisk regering, men väldigt många av demhar enligt statsministern inte någon partipolitiskbakgrund. Vidare anförde statsministern attregeringen i ett fall strävat efter att noga väga inden partipolitiska bakgrunden, nämligenlandshövdingeutnämningarna. I övriga sammanhang ärdet så att regeringen går vid sidan av ett sådantkvotresonemang och söker väldigt fritt utifrånförtjänst och skicklighet.I sitt ställningstagande upprepade utskottet sintidigare bedömning, att den omständigheten att enperson har en politisk bakgrund inte skall varadiskvalificerande vid tillsättningen av t.ex. engeneraldirektörstjänst, så länge endast sakligagrunder som förtjänst och skicklighet tillämpas vidtillsättningen. Utskottet framhöll i stället attpolitisk erfarenhet ofta kan vara viktig när detgäller att leda offentliga verksamheter. Vidareinstämde utskottet i vad statsministern anfördeavseende jämställdheten i utnämningspolitiken.Hösten 2003Konstitutionsutskottets senaste granskning avregeringens utövande av utnämningsmakten genomfördeshösten (bet. 2003/04:KU10 s. 58 f).Granskningen var inriktad på de utnämningar som ägtrum mellan och den 31 oktober2003.I en inom upprättad promemoriasom överlämnades till utskottet anfördes att ettbrett sökförfarande förekommer i de flesta fall,vilket innebär att kandidater söks även frånnäringslivet, kommuner och landsting; för vissabefattningar finns krav på särskild utbildning ellererfarenhet, som jurist eller professorsbehörighet.Av de i granskningen aktuella tillsättningarna underåren 2001-2003 hade i nio fall de anställda entidigare erfarenhet som chef inom kommunalverksamhet eller från privat- ochföreningsverksamhet, fem myndighetschefer hade varitriksdagsledamöter och en myndighetschef hade varittidigare statsråd.