bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — presenterade Europeiska kommissionen ett meddelande där det framgår att kommissionen inledde ett förberedande projekt, i syfte att 2007 skapa ett särskilt program för säkerhetsrelaterad forskning. Initiativet syftar till att öka säkerheten i , men kommissionen har även fört fram syftet att projektet skall komma att bidra till att stärka den europeiska industriella basen och öka dess konkurrenskraft. Regeringen menar att det är positivt att kommissionen har tagit ett initiativ vars syfte bl.a. är att öka beredskapen för de säkerhetshot som medlemsstaterna i EU står inför. Regeringen delar kommissionens uppfattning om vikten av att tillvarata de synergier som finns mellan den civila och den militära industrin. bör därför följa utvecklingen av det framtida programmet för säkerhetsrelaterad forskning samt delta i arbetet inom för relevanta områden. Utvecklingen inom EU för att minska den europeiska fragmenteringen inom försvarsrelaterad forskning och industri, där programmet för säkerhetsrelaterad forskning är en del, kan ses som ett led i att öka europeisk förmåga i förhållande till . Detta kan i ett långsiktigt perspektiv betraktas som en förutsättning för vilja att samarbeta med , eftersom samarbetet bygger på ömsesidig nytta och utveckling av kompetens. Programmet bör utvecklas och harmoniseras med den säkerhetsstrategi (A secure Europe in a better world) som antog . Regeringen har gett uppdrag till , , , och att utarbeta ett gemensamt förslag till nationell strategi för säkerhetsforskning. Inriktningen av materielförsörjningen Försvarsmakten bör, inom ramen för utvecklingen mot ett nätverksbaserat försvar, vara utrustad med modern materiel för insatsorganisationens behov och för att kunna bedriva en rationell grundutbildning. Det militära försvarets förmåga att genomföra internationella insatser bör tillsammans med nödvändiga resurser för territoriell integritet (främst för incidentberedskap) vara styrande för materielförsörjningen. Regeringen bedömer att Försvarsmaktens planering innehåller materielutveckling i internationella samarbeten i linje med regeringens uppfattning om behovet av operativ förmåga. Utvecklingsobjekten i materielplaneringen bedöms vara relevanta för den fortsatta uppbyggnaden av det flexibla insatsförsvaret, inte minst för internationella uppgifter. Utvecklingsobjekten bedöms även vara relevanta ur ett bredare nationellt perspektiv. Utvecklingsobjekten måste dock prövas kontinuerligt mot bakgrund av förändrade krav på operativ förmåga. Regeringens inriktning för materielförsörjningen innebär satsningar framför allt för att tillgodose Försvarsmaktens behov inför internationella insatser. Regeringen betonar att det vid val mellan direktanskaffning och utveckling i internationell samverkan från fall till fall bör analyseras vilka alternativ som blir mest kostnadseffektiva i ett livscykelperspektiv. I fall då alternativen från kostnadseffektivitetssynpunkt, från internationell samarbetssynpunkt m.m. anses vara likvärdiga, bör det alternativ väljas som bedöms medföra störst positiv betydelse för den i verksamma industrins kompetens och utvecklingsförmåga. Vid direktanskaffning anser regeringen, i likhet med Försvarsberedningen, att möjligheter till industriell samverkan bör utnyttjas. Unika svenska krav bör undvikas och materielen skall vara interoperabel i internationella sammanhang. Exempel på ny materiel och teknik som enligt regeringens mening bör kunna utvecklas om de operativa behoven är prioriterade och ekonomiska förutsättningar finns är nätverksbaserade ledningssystem, splitterskyddad enhetsplattform, radarteknik för försvarsmaktsgemensam operativ tillämpning, obemannade flygfarkoster för strid och spaning, system för indirekt eld, lätt enhetsrobot för bekämpning av mark- och sjömål, gemensamt taktiskt radiosystem (GTRS) samt soldatburna understödsvapen. Former för fortsatt utveckling och för att säkerställa kompetens inom sjöstrids- och undervattenssystem i grunda vatten bör studeras vidare. För utveckling av ubåtssystem krävs internationellt samarbete. Beroende på ekonomiska möjligheter kan även utveckling av långräckviddiga precisionsvapen mot markmål, flygburen spaning mot markmål (Carabas) samt utveckling av JAS 39 telekrigsförmåga komma att övervägas. Regeringen anser också att direktanskaffning av ett luftvärnsrobotsystem till korvett bör övervägas. Bland de projekt som påbörjats och som regeringen fortfarande bedömer som relevanta för den framtida Försvarsmakten kan nämnas splitterskyddad granatkastare (120/), långräckviddig precisionsgranat (Excalibur), , och och 15. Regeringen ansluter sig till Försvarsberedningens bedömning att besparingar bl.a. bör ske i totalförsvarsgemensamma myndigheters budgetar och i materielförsörjningen. Regeringen bedömer att inriktningen mot redovisade objekt och nischer är rimlig inom angiven ekonomisk ram. Det kan dock inte uteslutas att en anpassning kan behöva göras framöver, inte minst med hänsyn till det svenska bidraget till EU:s snabbinsatsförmåga. Exportstöd Regeringen anser att det grundläggande syftet med att främja export av krigsmateriel även fortsättningsvis är att säkerställa försörjning av materiel och kompetens till det svenska försvaret. Även möjligheter till civila tillämpningar av militär teknik kan motivera ett exportstöd. Med Försvarsmaktens behov av operativ förmåga som grund bör exportmöjligheterna tidigt vägas in som en faktor i materielförsörjningen. Exportmöjligheterna bör också beaktas i olika internationella forum, exempelvis inom ramen för den Europeiska försvarsbyrån () samt inom FA/och vid andra internationella samarbeten. Färre materielbeställningar har gjort att företagen har ökat sin exportandel av omsättningen. Detta har varit nödvändigt för att företagen skall kunna vidmakthålla och utveckla teknik och kompetens för Försvarsmaktens räkning. Export av materiel eller tjänster som inte beställts av svenska myndigheter är dock ovanlig. Harmonisering av svenska krav med andra nationers krav bör eftersträvas av kostnadseffektivitets- och interoperabilitetsskäl. Regeringen bedömer att det ökade inslaget av s.k. demonstratorer kommer att medföra behov av att stödja export eller internationell samverkan. Tjänsteexporten bedöms också ha potential för att öka exempelvis användning av svenska test- och övningsfält, simulatoranläggningar m.m. Förslag om hur internationell militär test- och övningsverksamhet på svenskt territorium kan utvecklas har lämnats av en särskild utredare (2004:77). Förslagen bör beaktas i fortsatt exportstödsarbete. Regeringen anser att former för att stödja tjänster och demonstratorverksamhet behöver utvecklas. Regeringen avser också att utveckla ledningen och styrningen av exportstödet och låta myndigheterna hantera mer av genomförandet av exportstödet. Uthyrning eller försäljning av försvarsmateriel, som på kortare eller inte behövs för Försvarsmaktens operativa förmåga, blir allt vanligare till exportkunder. En uthyrning kan också vara ett sätt att inleda ett mer omfattande köp av utrustning. 2001/02:10 föreslog regeringen att materiel som inte långsiktigt behövdes för Försvarsmaktens operativa förmåga skulle kunna säljas eller hyras ut i exportstödjande syfte. ställde sig i betänkande 2001/02:FöU2 bakom detta förslag. Regeringen menar att de skäl som togs upp i denna proposition fortfarande gäller, men att omfattningen av försäljning och uthyrning kan komma att öka på grund av en minskande insatsorganisation. Regeringen bedömer t.ex. att ett antal och stridsvagnar också skulle kunna bli aktuella. Försvarsmakten behöver enligt regeringens bedömning ca 143 flygplan JAS 39 i insats- och grundorganisationen. Därmed bör några fler flygplan kunna användas i exportstödjande eller säkerhetsfrämjande syfte än regeringen angav i prop. 2001/02:10. Försvarsmakten bör också ha möjlighet att kunna upplåta materiel till andra nationer i syfte att etablera eller underlätta internationella samarbeten. Regeringen menar vidare att leasing och försäljning av kvalificerad materiel som inte behövs för den operativa förmågan även bör kunna ske till i verksam industri i exportstödjande syfte. Enligt regeringens mening bör försäljning eftersträvas före leasing, oavsett om köparen är ett annat land eller i verksam försvarsindustri. Exportstödet bör enligt regeringens mening främst koncentreras på valda nischområden. Militära och civila synergimöjligheter Försvarsberedningen har (Ds 2004:30) pekat på betydelsen av att bredda samarbetet mellan försvarsinriktad och civil forskning och utveckling samt att möjligheterna till att initiera nationella samarbetsprojekt mellan stat och industri bör undersökas. Regeringen har därför uppdragit åt att i samverkan med Försvarsmakten och utreda nuvarande och potentiella synergieffekter mellan civila och militära ändamål inom materielförsörjningsområdet. Regeringen anser mot bakgrund av från att det finns områden där myndigheter inom försvarssektorn och civila myndigheter (inkl. universitet och högskolor), forskningsinstitut och industrin har gemensamma intressen. Regeringen menar att möjligheter till innovationsspridning och synergieffekter genom samverkan mellan dessa olika aktörer bör kunna utökas, bl.a. genom att ytterligare utveckla forsknings- och tekniknätverk. Dessa nätverk blir en viktig resurs i det internationella forsknings- och utvecklingssamarbetet och bör kunna bidra till att stärka den nationella . Förmågan till innovationsspridning och dubbla tillämpningar bör således ses i ett nationellt tillväxtperspektiv. Regeringen anser vidare att inriktningen mot ett nätverksbaserat försvar kan ge synergieffekter i utvecklingen och möjligheter till ökad samordning mellan militära och civila myndigheter. Det bör därför skapas en handlingsfrihet inom Försvarsmaktens forskning och teknikutveckling som medger nya möjligheter till samverkan med civila aktörer eller genom internationella projekt. Regeringen betonar att statligt finansierad forskning vid industrin är betydelsefull för utvecklingen av dess konkurrenskraft. En betydande del av denna statligt finansierade forskning är knuten till behovet av försvarsmateriel. Synergieffekter bör bl.a. sökas inom de områden som valts som nationella nischer. Inom försvarets forskning och teknikutveckling finns ett omfattande nationellt och internationellt samverkansnät med forskningsaktörer utanför försvarssektorn. Denna samverkan har stärkt försvarsforskningens attraktivitet och industrins konkurrenskraft. Det nationella flygtekniska forskningsprogrammet (NFFP) är ett exempel på ett samarbete mellan industrin och staten där industri, universitet, högskolor och forskningsinstitut nära samarbetar. Syftet är att NFFP bl.a. skall bidra till att stärka den svenska flygindustrins konkurrensförmåga och landets förmåga att aktivt delta i, och dra nytta av, internationellt forsknings- och teknologisamarbete. Programmet omfattar således forskning som är både civilt och militärt intressant och där det finns goda möjligheter till synergieffekter. Regeringen anser att programmet bör fortsätta , inte minst mot bakgrund av vad regeringen anfört avseende nationella nischer. NFFP avses även behandlas i kommande forskningspolitiska proposition. Avveckling Materiel som inte svarar mot de operativa kraven eller de långsiktiga behoven av kompetenser bör avvecklas, såvida inte materielen behövs för en rationell drift av förband i insatsorganisationen. Försvarsmaktens överskottsförnödenheter har i första hand utnyttjats inom de frivilliga försvarsorganisationerna, för humanitära insatser, för museala ändamål, för militärt och civilt säkerhetsfrämjande materielsamarbete och för att stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred. I andra hand har överskottsförnödenheter erbjudits till försäljning till civila företag där det bedömts finnas en tydlig efterfrågan på marknaden. Förnödenheter som inte har varit efterfrågade har återvunnits eller förstörts. Detta gäller även de förnödenheter som av olika skäl inte bör exponeras på marknaden. Med hänsyn till Försvarsmaktens kostnader för förrådshållning har även förnödenheter som inte bedömts kunna överlåtas tillräckligt skyndsamt återvunnits eller förstörts. Det kommer även i fortsättningen att finnas ett behov av att avveckla materiel. Regeringen delar Försvarsberedningens uppfattning om att avvecklingen blivit mer kostsam än beräknat varför vissa ändringar av nuvarande inriktning är nödvändiga för att minska kostnaderna. har inriktningen varit att övertalig materiel skall avvecklas skyndsamt. bör avvecklingen ske på ett mer flexibelt sätt. I vissa fall kan det vara befogat att avveckla skyndsamt medan det i andra fall kan vara mer lönsamt att låta avvecklingen ta . Alla påverkande faktorer, exempelvis personalkostnader för avveckling och lagerkostnader för fortsatt förrådshållande, skall vägas in vid beslut om avveckling. Detta bör genomföras så att den mest ekonomiskt fördelaktiga avvecklingstakten för olika typer av materiel eller för ett specifikt materielsystem kan avgöras. Detta kan innebära att viss materiel avvecklas under en förhållandevis , medan annan avveckling kan sträcka sig . Försvarsberedningen har konstaterat (Ds 2004:30) att avvecklingen av materiel måste ägnas fortsatt stor uppmärksamhet . I likhet med Försvarsberedningen anser regeringen att det är viktigt att pröva alternativ till verksamheten, så att Försvarsmakten kan arbeta på det sätt som medför största möjliga kostnadseffektivitet för staten. Det är därför viktigt att pröva möjligheterna att utnyttja en separat organisation för avveckling. En sådan organisation kan på ett professionellt och systematiskt sätt ägna sig åt avveckling av materiel, som den ordinarie verksamheten vid myndigheten inte behöver fokusera på detta. Det är emellertid Försvarsmakten själv som måste definiera vad som skall avvecklas utifrån de krav som riksdag och regering ställer på myndigheten. styrelses framställning om granskning av försvarets materielförsörjning styrelses förslag föreslår att begär att regeringen återkommer med en redovisning av de åtgärder som vidtagits med anledning av granskning av försvarets materielförsörjning. granskning har granskat försvarets materielförsörjning. Resultatet av granskningen har presenterats i rapporten (RiR 2004:6) Materiel för miljarder en granskning av försvarets materielförsörjning. Den försvarsreform som har beslutat om innebär att det tidigare invasionsförsvaret skall ersättas av ett insatsförsvar, som skall utvecklas mot att bli nätverksbaserat. Betydelsen av handlingsfrihet betonas starkt i riksdagsbesluten. Det betyder att materielplaneringen måste innehålla ekonomiskt utrymme för framtida anskaffningsbehov. Utveckling och anskaffning av försvarsmateriel skall även inriktas med tanke på behoven vid internationell samverkan. Bindningar i materielplaneringen I rapporten konstateras att den långsiktiga materielplaneringen är intecknad fram till 20072008. Möjligheterna att skapa fritt planeringsutrymme i enlighet med intentionerna i försvarsreformen är därför starkt begränsade. Materielplaneringen har utformats för stabilitet och långsiktighet, både i fråga om materielbehov, anslag och kontrakt med försvarsindustrin. I en situation med instabilitet och snabba förändringar behöver planerings- och uppföljningsmodellen vara annorlunda för att innehålla nya behov av materiel, varierande anslag och nya affärslösningar med industrin. Denna brist på överensstämmelse mellan faktisk och önskvärd planeringsmodell är ett grundproblem som konstateras i rapporten. Åtgärder för att öka handlingsfriheten En grundtanke i Försvarsmaktens materielförsörjningsstrategi är att öka handlingsfriheten. I denna strategi föreslås att materielprojekt skall delas in i flera kortare faser. Ökad handlingsfrihet kan också åstadkommas genom att göra styrdokumenten mer flexibla. En tänkbar åtgärd, som framhålls i rapporten, är att utnyttja industrins kompetens bättre genom att låta Försvarsmakten och precisera användar- och systemkrav för materielsystem, i stället för att göra detaljerade kravspecifikationer. Enligt rapporten kan det finnas behov av att förstärka insatserna för teknisk underrättelsetjänst och industriell omvärldsanalys vid försvarsmyndigheterna. I rapporten framgår att det finns öppningar att förhandla med försvarsindustrin om förändringar av kontrakt så att de inrymmer mindre serietillverkning och mer nyutveckling av materiel. Myndigheterna måste därvid vara beredda till flexibilitet och nya affärslösningar som gagnar både Försvarsmakten och industrin. Internationellt materielsamarbete Den svenska försvarsindustrin har stegvis blivit utlandsägd. Internationellt samarbete vad gäller försvarsmateriel har enligt rapporten både fördelar och nackdelar. Samarbetet bidrar inte alltid till flexibilitet och handlingsfrihet. Samarbetet begränsas av olika faktorer, t.ex. exportkontroll och andra handelshinder, försvarssekretess m.m. Riskerna för ökad tröghet och minskad flexibilitet anses öka med fler deltagare i de internationella samarbetena. I rapporten framhålls att avvägningen av för- och nackdelar i svenska beslut att delta i internationellt materielsamarbete är oklar. Den målkonflikt som finns mellan å ena sidan internationellt samarbete kring försvarsmateriel och å andra sidan flexibilitet och handlingsfrihet har enligt rapporten inte uppmärksammats tillräckligt av statsmakterna. Det finns därför behov av en tydlig svensk strategi för internationellt materielsamarbete. Anskaffningssäkerhet är i detta sammanhang ett centralt begrepp. Beslutsprocesserna kring materielförsörjningen Det formella styrsystemet för materielförsörjningen har mål- och resultatstyrning som utgångspunkt men har enligt rapporten utvecklats mot detaljstyrning. Någon utvärdering av systemets effektivitet har inte gjorts. Försvarsbeslutsmodellen fastställer en speciell insatsorganisation som skall materielförsörjas. I rapporten framhålls att denna modell låser och inriktar resurser på ett sätt som inte nödvändigtvis är rationellt och kostnadseffektivt i en föränderlig omvärld. I rapporten beskrivs flera målkonflikter som gäller försvarets materielförsörjning: stabila långsiktiga investeringsförutsättningar kontra handlingsfrihet samt konkurrenskraftig försvarsindustri kontra kostnadseffektivitet i anskaffningen. Det internationella materielsamarbetet har också en inbyggd målkonflikt i det att det eftersträvade samarbetet inte alltid bidrar till den flexibilitet och handlingsfrihet som eftersträvas. En övergripande strategi för det militära försvarets materielförsörjning, forskning och teknikutveckling har begärts av . Strategin skall beskriva ett tydligt samband mellan operativ förmåga och materielförsörjning, s.k. spårbarhet, tydliggöra prioriteringar, visa hur processerna för materielförsörjning och forskning bör utvecklas, ange förutsättningarna för att tidigt identifiera och värdera handlingsvägar, skapa förutsättningar för internationellt samarbete och för en inom utvalda områden konkurrenskraftig försvarsindustri i . I avvaktan på denna strategi har Försvarsmakten själv beslutat om strategier för materielförsörjning samt för forskning och teknikutveckling. har noterat att myndigheterna och försvarsindustrin inte har några etiska regler uppställda för att undvika att personrelationer missbrukas i samband med upphandlingar och andra relationer mellan myndigheterna och industrin. Materielplaneringen och uppföljningen har i stor utsträckning överlämnats till tjänstemännen inom Försvarsmakten och på . Försvarsdepartementet behöver enligt bättre kompetens och kapacitet att hantera både materiel- och försvarsindustrifrågor. rekommendationer Den ekonomiska styrningen Den ekonomiska styrningen av försvarsmaterielfrågorna bör enligt förbättras i syfte att ge fullgod information, öka planeringsutrymmet och förbättra kontrollen över leveranserna. Regeringen bör därför redovisa anslagsberäkningarna bättre, se över de finansiella regler som gäller för materielförsörjningen samt förbättra redovisningen till . Av särskild betydelse är att regeringen ser över den finansiella styrningen. förväntar sig, enligt beslut , att regeringen skall lämna eventuella förslag om ändrade finansiella regler för materielförsörjningen. anser också att regeringen, tillsammans med Försvarsmakten, bör öka det fria planeringsutrymmet för utveckling och upphandling av försvarsmateriel i enlighet med de riktlinjer som beskrivs i rapporten. Försvarsmakten bör även förbättra planeringen. Styrningen av materielplaneringen Förutsättningarna för styrning av materielplaneringen bör enligt förbättras i flera olika avseenden. Metoder behöver utvecklas för att förbättra den s.k. spårbarheten, dvs. kunskapen om sambandet mellan tillgången på försvarsmateriel och den resulterande försvarsförmågan. Vidare behövs en förbättrad modell för materielplanering, bättre omvärldsanalyser och bättre långsiktiga investeringsanalyser. behöver förbättra sin kapacitet att hantera frågor om försvarsmateriel och försvarsindustri. Etiska regler för relationerna mellan myndigheterna och försvarsindustrin behöver utvecklas. Styrning av internationellt materielsamarbete Förutsättningarna för styrning av det internationella materielsamarbetet bör enligt förbättras, bl.a. genom att regeringen förtydligar dessa frågor i den materielförsörjningsstrategi som är under utveckling. Styrelsens överväganden Styrelsen noterar att de problem som pekar på i sin här aktuella rapport delvis är kända från tidigare utredningar och granskningar. En samlad skrivelse från revisorer, byggd på tio tidigare granskningar som genomförts av revisorerna behandlades av (Styrningen av det militära försvaret, bet. 2003/04:FöU6, rskr. 195 och 196). Den granskning av materielförsörjningen som genomförts av kan enligt styrelsens bedömning utgöra ett värdefullt komplement till detta tidigare presenterade material. Med anledning av granskning vill styrelsen särskilt peka på följande punkter. Möjligheterna till politisk styrning av materielförsörjningen Det nuvarande systemet för materielplanering har utformats för stabilitet och långsiktighet vad gäller materielbehov, anslagstilldelning och kontrakt med försvarsindustrin. I en situation med instabilitet och snabb förändring finns uppenbara behov av att ändra planerings- och uppföljningsmodellen för att anpassa den till nya förutsättningar. Att politiskt styra materielförsörjningen är emellertid svårt så länge som samband (spårbarhet) mellan materieltillgång och försvarets operativa förmåga inte kan tydliggöras. Behovet av att utveckla kunskap om dessa samband har tidigare framhållits av (bet. 2001/02:FöU11). har i sin nu aktuella rapport rekommenderat att regeringen och försvarsmyndigheterna skyndsamt introducerar en metod som tydliggör sambanden. Det finns ett betydande behov av bättre styrning och kontroll på detta område, och det är angeläget att det politiska inflytandet över försvarets materielförsörjning förstärks. Styrelsen noterar att det finns ett stort behov av en samlad strategi för försvarets materielförsörjning och forskning för att stärka det demokratiska inflytandet och hantera de målkonflikter som finns i försvarets materielförsörjning. Regeringens ekonomiska information till Brister i den ekonomiska styrningen av materielförsörjningen kan få konsekvenser för statsutgifterna som helhet, både på kortare och . För att skall ges reella möjligheter att utöva sin finansmakt på detta område måste regeringens information till fylla högt ställda krav. I framförs rekommendationer som rör exempelvis regeringens sätt att redovisa anslagsberäkningar och de uppgifter som ligger till grund för bemyndiganden. Styrelsen vill för sin del betona vikten av att dessa rekommendationer följs.