bet · GS01SOU7 · 2004-11-23 00:00:00 — Det är viktigt att niär klara över och vi är klara över att vi har tappatmark. Det finns undersökningar som visar att Sverigeär mest citerat i tidningarna, men dennagenomslagskraft (impact) av svensk forskning . De unga forskare vi tarfram har inte samma motivation. De är mycketsnabbare med att försvinna till , där de kan fåmycket mer resurser. För mig som ska försöka lyckasmed mitt centrum, som för andra gruppledare, är detfaktiskt ett problem.Det vi gör i - vi är en ny forskargrupp med130 personer - är utan tvekan en av de absolutstörsta stamcellssatsningarna i . Vi har fokuspå stamceller i blod och det centrala nervsystemet,av naturliga skäl. Vi har starka forskargrupper inomde områdena, och vi har kliniska cellterapiprograminom båda dessa områden. Vi har lagt fokus påstamcellerna och på stöd till karriärutveckling avunga forskare. Vi försöker även rekryterainternationella forskargruppledare till vårtcentrum.Professor : Jag arbetar i och för sigpå , menSahlgrenska består egentligenav flera olika delar. Den del som jag arbetar på ärÖstra sjukhuset i östra delen av . Det finnstvå sjukhus till som tillhör Sahlgrenska akademin.Det jag hade tänkt fokusera på är patentfrågornarunt denna forskning. Det är framför allt iförhållande till de embryonala stamcellerna de härfrågorna kan vara särskilt intressanta. Ett skältill att jag vill diskutera patentfrågorna är attjag tycker att man kan se en del likheter mellanpatent på gener och patent på stamceller. Jagåterkommer till det lite längre fram.Bild 1. Om man börjar med att titta lite merallmänt på patent tror jag att man ska ha klart försig att det finns ett dualistiskt förhållande.Patent är någonting som samhället vill stödja därföratt det ger möjligheter till industriell ochekonomisk utveckling av ett land. är detsamhället som ställer upp reglerna för patent. Detär samhället som avgör vilken patentlagstiftning somska gälla.Men det finns också andra intressenter. Det äruppfinnaren-forskaren som är den som får ettincitament att driva sin forskning tack varemöjligheten att patentera. Den fråga som maneventuellt kan ställa är hur stamcellsforskningenställer sig ur de här aspekterna.Om vi börjar lite grann med teknikfrågorna när detgäller patent kan vi se att det finns olika nivåerpå patent. Det här är alltså inte barateknikaliteter utan det har också praktiskakonsekvenser.Bild 2. Det finns något som kallas förproduktpatent. Då får man patent på i stort settallting, som cellen, metoden eller vad det nu är manpatenterar. Det här är det man brukar kalla förväldigt breda patent. När det gäller till exempelgener beviljas ofta de breda patenten i början av ensådan här utvecklingsperiod. Men de blirkontraproduktiva av det skälet att de hindrar en delforskning och utveckling på grund av den storabredden. De som har patentet är bara intresserade aven eller några aspekter, men på grund av det bredapatentet kan de hindra utvecklingen på andra områdensom också kan vara intressanta.Nästa nivå är processpatentet. Det är patentendast på själva metoden. Den typen av patent ärsäkert väldigt mycket enklare att förstå. Det kanvara svårt att förstå att man egentligen kan fåbreda patent. Men metodpatent är det vi vanligtvistänker på när vi tänker på patent. Det är det sominnebär att man har hittat på en metod att göranågonting, och det är själva metoden att göra dethär som man patenterar.Sedan finns det ytterligare en nivå, och det ärberoende- eller användarpatent. Det är en lägrenivå. Där är det bara en specifik användning som harett specifikt ändamål som man får patent på.Bild 3. Det finns naturligtvis fördelar med patentförutom att de kan uppfylla målsättningenindustriell utveckling, som jag redan har berört.Men en sak som också diskuteras i de härsammanhangen, och som åtminstone de somrepresenterar patenteringsverk och annat sådantbrukar säga, är att det som är patenterat spriderkunskap. Med det menar man att patentet finns mycketväl beskrivet i patentansökan.Jag tycker att det finns skäl att jämförapatentansökan med det sätt forskarvärlden hittillshar hanterat informationsspridningen. skajag inte säga, för det är klart att patentering harförekommit. Men den breda vägen, om vi säger så, äratt en forskare gör ett experiment och lyckas meddet. Det han vill göra är att så snabbt som möjligtfå spridning av sitt resultat så att andra forskarekan ta del av det och fortsätta att utveckla det somden första forskaren har tagit fram.Vinsten för den person som har skrivit denvetenskapliga rapporten är en form av karriärvinst.Han får pluspoäng när han ska söka nästa tjänstgenom att han har fått ut en publikation. Patent ärdäremot bara en beskrivning av vad det är fråga om.Dessutom ska jag säga att om man går in och försökertitta på patentansökningar finner man att de inte ärlättillgängliga, även om påstår det.Det finns i och för sig stora databaser. Men de ärinte lätta att leta sig fram i om man försöker sättasig ned och titta i dem. Så jag är lite tveksam tillom det verkligen innebär en spridning av kunskap.Däremot kan det hindra utvecklingen av kostsammadubbleringar.Men här tycker jag också att det finns eninvändning. I forskarvärlden i allmänhet är detkonkurrensen som är den mest stimulerande delen avforskningen. Drivkraften i forskningen är alltså attdet finns andra som sysslar med samma ämnesområde.Man vill komma först. Här är konkurrensen detviktiga, det som driver forskningen framåt. Patentär en form av monopolställning. Här finnsavvägningar som man behöver göra. Vi har deekonomiska vinsterna å ena sidan och drivkrafternanär det gäller forskningen å den andra.Bild 4. Man kan lyfta fram tre skäl för attifrågasätta patent på embryonala stamceller. Det enaär naturligtvis att embryonala stamceller är en delav människokroppen. Om man tar patent på någontingsom ligger närmare embryot blir det självfallet merhotfullt, och det finns anledning att fundera överden aspekten.Det andra är de gängse patentkriterierna. Det skaverkligen vara något nytt, något som inte harbeskrivits tidigare. Det ska finnas enuppfinningshöjd. Det ska alltså vara väsentligtskilt från det som redan tidigare finns beskrivet.Den viktigaste biten är kanske att det ska finnas enspecificerad industriell användning.Det tredje, som kanske är det allra viktigasteskälet till att det finns anledning både för dem somtar patent och för samhället i stort att funderaöver hur det här ska hanteras, är att det haroönskade konsekvenser för forskningen. Tanken är attdetta är mycket centrala frågor som berör människor.Den debatt som har förts och som vi har refererattill tidigare visar verkligen att det här är enfråga som berör människor i allmänhet därför att detrör befruktning. Det berör oss väldigt intimt pånågot sätt.Om man får patent på embryonala stamceller och detleder till stora inkomster för forskare eller fördet företag som har patentet tror jag att det kommeratt vara väldigt kontraproduktivt när det gällermänniskors villighet att ställa upp för forskningeni framtiden. Tror man att man har donerat ett embryotill forskning i princip och det visar sig att ettföretag har utvecklat den här stamcellslinjen ochtjänar en massa pengar på det tror jag att det kanbli väldigt kontraproduktivt.Det här är alltså bara tre exempel som jag villlyfta fram i diskussionen, därför att jag tycker attdet finns anledning att fundera över detta.Göran , som är nästa talare, sitter i enetikgrupp som har ägnat en del intresse åt det här.Jag tänkte bara ge lite perspektiv på hur denetikgruppen har funderat runtomkring patentfrågornaför att slutligen relatera det lite grann tilllokala förhållanden i . Det skulle geperspektiv på det här både uppifrån och urgrodperspektivet.Som jag utläser etikgruppens resultat tycker jagatt man kan säga att patentet kan ligga på två olikanivåer. Dels kan det vara metoder för att få framstamceller och stamcellslinjer, dels kan det varaolika produkter som man vill patentera.Bild 5. Man har försökt att ta patent påobehandlade stamceller. En embryonal stamcellslinjeetableras i ett läge där man har de totipotentastamcellerna, alltså de stamceller som har mestutvecklingsmöjligheter. Det är alltså när man tar utden inre cellmassan för att starta enstamcellslinje. Nästa nivå är när man etablerarstamcellslinjer. De är fortfarande barastamcellslinjer så att säga, de är ingenting annat.De har inte modifierats till någonting. De går inteatt använda till de olika experiment som vi hörde omtidigare. Den tredje nivån är när man har modifieratdem.Etikgruppen har kommit fram till att när manisolerar omodifierade stamceller innebär det att mankommersialiserar en del av människokroppen. Där trorjag att det är väldigt lätt att förstå att det finnsett stopp. EU-direktivet när det gäller biopatent ärväldigt klart och tydligt. Delar av människokroppenfår inte patenteras.Den andra nivån är en etablerad stamcellslinje.Den tycker den här gruppen inte heller ska fåpatenteras. Men då går man alltså in på de tre olikaskälen till att man ska få ta patent. I och med attdet inte finns ett industriellt utnyttjande skulledet här inte tillåtas. Det här kan diskuteras, ochjag kommer tillbaka till det lite längre fram.Sedan kommer vi till situationen när man harmodifierat stamcellslinjerna som man ska användatill all den intressanta forskningen och deneventuella framtida kliniska tillämpningen. Därtycker gruppen att det ska kunna patenteras.Likadant säger man att metoder för att utvecklastamcellslinjer ska kunna patenteras.Bild 6. Jag har bara listat upp vad det hittillshar ansökts om att få patentera. Den bild ni ser härvisar inte på långa vägar någon fullständig lista,utan det här är bara nedslag. Jag räknade inte hurmånga patentansökningar och patent som fanns när jagtittade i databasen, men det är fråga om tusentals.Det finns säkert 3 000-4 000 patent på det härområdet.Bild 7. Då skulle jag övergå till . IGöteborg finns ett företag som heter där man har som affärsidéatt utveckla stamceller och stamcellslinjer. Detfinns alltså ett avtal mellan universitetoch det här företaget. levereraröverblivna embryon på det sätt som är reglerat ilagstiftningen till det här företaget som sedan tarut den inre cellmassan och etablerarstamcellslinjerna. Jag vill understryka att vi nutalar om en process i utvecklingen av de härlinjerna som ska kunna leda fram tillden forskning som vi har talat om i andrasammanhang.Cell Therapeutics har 25 etableradestamcellslinjer och 13 som är karaktäriserade. Jo, är en stamcellslinje etableradhar man den i cellodling. Den delar sig alltså i ettskåp på laboratoriet. Men är den karaktäriseradfinns det internationella normer för hur en cellinjeska bära sig åt för att den ska vara enstamcellslinje. Det finns alltså en lång rad kravsom ska vara uppfyllda för att man ska veta att detverkligen är en etablerad stamcellslinje.Det är svårt att värdera riktigt vad den summa somföretaget uppger står för. Det är möjligt att detskulle kunna vara lite billigare om det inte gjordesi ett företag. Men det ni ser här är alltsåföretagets kostnader för att etablera en sådan härstamcellslinje, inte de 13 utan varje stamcellslinjekostar alltså 1 ½ miljon att etablera. När välstamcellslinjen finns måste den dessutomunderhållas.Vad vill få ut av det här? Desöker naturligtvis patent. De har lämnat in elvapatentansökningar. Jag kommer att tala lite mer omdet. Dessutom ställer de dessa stamcellslinjer tillforskarvärldens förfogande för att man ska kunnafortsätta utvecklingen på det sätt som vi hörde omtidigare. Man ska kunna ta fram dem tilldiabetesforskare och till hjärnforskare för att såsmåningom få en klinisk tillämpning.Antingen tar man ut en engångssumma för att ställaden här stamcellslinjen till förfogande eller ocksåvill man ha en årlig avgift. Jag är inte riktigt pådet klara med om man ibland gör båda delarna.Det man ställer upp med är en cellstamsslinga. Manställer upp med medium och man ställer upp med knowhow, hur det här etableras. Det finns enmetodbeskrivning som skickas med till dem som villha detta. Det ställer man till förfogande. För detuniversitet som kommer att efterfråga detta ställerman upp och är beredd att lämna ut detta underförutsättning att skriver på ettkontrakt. Kontraktet stipulerar att de inte fårsälja linjen vidare, naturligtvis, och att CellTherapeutics ska ha delar av vinsterna iframtiden för kommersiell utveckling.Man kan fundera lite grann över det här. 1 ½miljon för varje stamcellslinje innebär att man baraför att etablera stamcellslinjerna - det är klartatt det finns en del forskningsmässiga vinster också- kommer upp i en kostnad på . Enfråga som är relevant att ställa sig i de härsammanhangen är naturligtvis hur man ska kunnafinansiera utvecklingen av stamcellslinjer på dethär sättet om man inte har tillgång tillriskkapital. Det är i alla fall en relevant frågasom jag tycker att det finns anledning att ställasig.Det som ligger i vågskålen är naturligtvis blandannat att det här är högrisksatsningar. Det äringenting som man kan garantera kommer att leda tillresultat, alltså att det ger vinster för samhället iett längre perspektiv. Det andra är naturligtvis devinster som ligger i att utveckla behandlingar frånde här teknikerna.Jag ska också tillägga att universitethar ett avtal med det här företaget.Nu ser jag att jag har förbrukat min tid, så jagkanske ska stanna här.Som avslutning kan jag säga att det i dagslägetfinns ett patent i som har de här bredaaspekterna, där man har patenterat både att ta utden inre cellmassan och att etablerastamcellslinjen. Det finns åtminstone två styckenansökningar om patent på att etablera stamceller. Enav de ansökningarna kommer alltså från CellTherapeutics.Professor : Jag ska tala ometikproblemet på ett lite mer allmänt plan. Sedankan vi återkomma till mer specifika frågor somgäller forskningsetik och sådant när ochandra har talat.Etikproblemen har diskuterats av ,av och även av deneuropeiska grupp som nämnde. Det finns en delskillnader mellan dem. Men de skillnaderna ska inteöverdramatiseras, tycker jag. Det finns storkonsensus när det gäller de viktiga frågorna.Det jag vill börja med att säga är att det intefinns bara ett etiskt problem eller en etisk aspekt.Det är väldigt olika frågor som aktualiserasberoende på i första hand fyra olika saker. Det enaär stamcellernas ursprung, varifrån man hämtar dem.Det andra är syftet med forskningen. Det tredje ärde metoder som används vid forskningen. Slutligen ärdet hur man använder forskningsresultatet och de merkommersiella aspekter som berörde i slutet avsitt inlägg.Jag ska säga någonting om var och en av dem. Detär också så att om man ska säga någonting om deetiska aspekterna bör man identifiera problemen ochha någon idé om vad man ska göra åt dem, hur man skahantera dem - och även redovisa förutsättningarna,argumenten eller skälen bakom de olika förslagen.Något ska jag säga även om detta på denna kvart.Ska man diskutera problemen och hur man skahantera dem förutsätter det att man har en överblicköver handlingsalternativen. Vilket är problemet? Vadkan man göra i det särskilda fallet? Sedan får mantitta på argumenten. Där kommer naturligtvis intebara kunskapsunderlaget, som vi har hört en del omav här, utan också värderingarna somviktiga förutsättningar.Ni har redan hört att det finns olika typer avkällor till stamceller. Jag nämner det igen därföratt de aktualiserar väldigt olika frågor. De mestkontroversiella är förstås de embryonala, därnäst defetala, sådana som man hämtar från aborteradefostervävnader, sedan har vi adulta som hämtas frånvuxna personers benmärg men även finns i andra delarav kroppen, de minst kontroversiella. Stamcellerfinns även i navelsträngsblod och benmärg.Stamceller kan alltså hämtas från flera källor.Stamceller av olika ursprung är i varierande gradkontroversiella. De minst kontroversiella är de somman tar från vuxna personer. Det är därför att mankan få ett fritt och informerat samtycke, åtminstonei princip. Man riskerar inte att utmana människorsföreställningar om människans värdighet på det sättsom man gör när man tar embryonala stamceller ochmanipulerar dem på olika vis.Samtidigt är det så, som ocksåbetonade, att vi inte vet tillräckligt om de adultastamcellernas differentieringskapacitet ochplasticitet. Vi kan inte säga att de ersätterde andra. En nackdel är naturligtvis också, om mantänker sig att sådana stamceller ska användas somterapi vid brandskador eller annat, förhudtransplantationer är ju en möjlighet, att detkrävs väldigt lång framförhållning eftersom det tartid att utveckla de här vävnaderna. Jag vill starktunderstryka, med tanke på den debatt som har varit iTyskland, att det faktum att adulta stamceller ivissa sammanhang kan fungera som alternativ tillandra naturligtvis inte betyder att de kan göra deti alla möjliga andra sammanhang.Särskilt kontroversiella är förstås de embryonalastamcellerna. Anledningen till kontroverserna här ärju att det finns olika föreställningar om detbefruktade äggets, embryots och fostrets moraliskaställning eller status. Med det menar jag vilkarättigheter och intressen det har, vilkaskyldigheter man har att beakta dessa intressen.Det finns, för att uttrycka det enkelt, trehuvudlinjer i debatten som var och en naturligtviskan utvecklas och preciseras på lite olika vis. Denförsta linjen är att man säger att det befruktadeägget har samma rättigheter och samma värde sommänniskor. Alla de rättigheter som vi tillskrivermänniskor har också det befruktade ägget från ochmed befruktningsprocessens slut.Sedan har vi en annan linje som säger att värdetoch de här rättigheterna ökar i takt med att detbefruktade ägget blir alltmer människoliknande.En tredje variant säger att det befruktade äggetinte har något värde alls, inga intressen och ingarättigheter. Följaktligen har vi ingen skyldighetatt ta några moraliska hänsyn till det befruktadeägget.Den linje som jag själv har argumenterat för iolika sammanhang är den andra. Det är också en linjesom har ställt sigbakom.Jag vill tillägga att de här tre positionerna ärväl kända i debatten, liksom argumenten för ochemot. Det är kanske inte så sannolikt att det kommernågra nya argument som på ett avgörande sättförändrar bilden.Samtidigt finns det många andra frågor när detgäller stamcellsforskningen som är viktiga attdiskutera. Det vore synd om vi fastnade på detta.Nästa steg som jag vill ta upp när det gällerproblem som har att göra med forskningens syfte äratt man bedriver, vilket också , forskning med olika syften. Jag villskilja mellan i alla fall tre som jag tycker att detär viktigt att hålla isär.Det ena är grundläggande biologisk forskning, därsyftet är att skaffa sig ny kunskap om de förstastadierna i mänskligt liv, vad det är som styrcelldelningen, vad det är som styr differentieringenav cellerna och gör att vissa celler blirblodceller, andra blir nervceller, åter andra blirmuskelceller och så vidare. Vad styr dennadifferentiering? Hur kan den påverkas? Hur kan denbromsas?Sedan har vi klinisk forskning, där syftet ärtillämpning av den här kunskapen på till exempelblodsjukdomar, njursjukdomar, på Parkinsonpatienteroch på diabetes, alltså där det finns grupper avmänniskor som lider av obotliga sjukdomar ochstamcellsterapi skulle kunna erbjuda en möjlighetatt hjälpa dem.Dessutom kan stamcellslinjer användas vidtoxikologiska tester, till exempel i farmakologiskforskning, vilket innebär att man inte behöver plågadjur på det sätt som man har gjort tidigare. Manbehöver inte använda så många djur utan man kan göratesterna på stamcellslinjer i stället, vilketåtminstone somliga borde hälsa medtillfredsställelse.Jag menar att de här olika typerna av forskningaktualiserar olika problem. Det är möjligt attGisela kommer att gå in på det lite mer i detalj. Såjag talar bara lite kort om detta.I den biologiska grundforskningen ärhuvudproblematiken vilka typer av celler man fårforska på, hur man förvärvar dessa celler, undervilka betingelser man får tillgång till dem och hurden kunskap som man får fram ska användas. När detgäller de mer kliniska tillämpningarna är de i vissaavseenden väldigt lika de frågor som aktualiserasvid transplantationer, alltså det krävs informeratsamtycke både av donator och mottagare.Dessutom tillkommer att säkerhetsaspekterna blirviktiga därför att det kan bli så att mantransplanterar en cell som ger upphov till en tumör.Därför krävs extra säkerhetsåtgärder.Men vid båda typerna av forskning krävs att manhar någon idé om hur stamcellslinjer,stamcellsbanker och register kan hanteras på ettetiskt godtagbart sätt. Patentproblematiken har Janredan berört.Risk-vinst-bedömningen kan också se lite olika utvid dessa olika typer av forskning. Jo,därför att när vi talar om biologisk grundforskningär det väldigt långsiktiga satsningar, och vinsternaligger, som också underströk, rätt långtin . Det handlar om en investering somman gör där man tänker sig att detta kan geutdelning långt fram i tiden. Till exempel detoxikologiska tester som jag talade om kan bedrivasredan nu. Det är väldigt lätt att se både vinsteroch risker där.Den tredje punkten jag tog upp var de metoder somanvänds. Den första var alltså källan, varifrån manhämtar stamceller, och den andra var syftet medforskningen. Vissa metoder är kontroversiella ochomstridda ur etisk synpunkt. Det är metoder somanvänds för att till exempel genererastamcellslinjer. Först har vi det som kallaskärnöverföring. Det är alltså samma teknik som mananvände när man skapade det berömda fåret . Manbyter ut cellkärnan och sedan kan man få fram nyastamceller och stamcellslinjer på det viset.Det andra som är kontroversiellt - också därföratt det är förbjudet i konvention ombiomedicin och mänskliga rättigheter, som Sverigehar skrivit under och tänker ratificera men ännuinte har gjort - är skapandet av embryon ochbefruktade ägg enbart för forskningsändamål. Det ären teknik som många tycker är attraktiv av liteolika skäl. Det är kanske också något som vi kanåterkomma till.Men även det informerade samtycke som man använderi samband med att man tar hand om överblivna ägg vidprovrörsbefruktning väcker en del frågor, därför attde man tillfrågar är i beroendeställning. Ni vet attköerna till behandlingen är lång. Det är inte heltenkelt att vara säker på att man får ett fritt ochinformerat samtycke. Här finns dessutom tvåsituationer som man kan vilja hålla isär. Den ena äratt man tar överblivna, färska men sekunda ägg ochforskar på. Det är vad man gör i Huddinge.Sedan kan man också tänka sig att man forskar påfrysta ägg. Överblivna ägg ska ju förvaras i frysen,och de ligger där ett visst antal år. Men när dentiden har gått ut eller paret säger att de intekommer att efterfråga eller vilja använda dessa kanman forska på dem. Alternativen är att de kastaseller att de forskas på och sedan kastas.Slutresultatet blir detsamma i båda fallen.Naturligtvis får man fundera över vadinformationen ska innehålla. Ska den till exempelinnehålla lite av det som ni har hört av att forskningsresultatet kan bli enstamcellslinje som i viss mening kan ha evigt livoch ge upphov till patenterbara produkter ochintäkter? Eller ska man på ett mer allmänt sätt talaom att detta kan användas till forskning för vissasyften?Det finns alltså idéer om hur man ska lösa dethär, men jag går inte in på det. Det kan viåterkomma till i diskussionen.Jag vill också ta upp frågor som inte hardiskuterats lika mycket som embryots status och detbefruktade äggets ställning. Det har att göra medfinansieringsproblematiken. Som vi hörde kostar detatt driva denna forskning. Man behöver inte varaSherlock för att förstå att om kostnadernaför spetsforskning går upp och statsanslagen tillden fria forskningen ligger still eller går ned blirdet ett gap. Då får man antingen skaffa externapengar eller avstå från spetsforskningen. på forskarflykten till . I och med får in externa pengar finns det emellertid vissarisker med detta.