bet · GS01BOU1 · 2004-11-25 00:00:00 — I stället är det människornas behov och önskemål somskall vara vägledande för vad som skall byggas. Vad som fordras är alltsåinte mål uttryckta i bestämda tal utan en bostadspolitik som gerförutsättningar för den enskilde att kunna välja den bostad som svarar mothans eller hennes önskemål. Det förutsätter en öppen och fungerandemarknad utan dagens inslag av snedvridande subventioner, detaljregleringaroch politisk klåfingrighet. En ytterligare förutsättning är att nödvändigasamhällsinsatser präglas av stabilitet och långsiktighet. Först närdessa grundläggande hinder mot en bostadsmarknad i balans har undanröjtskommer den som söker en bostad att ha ett verkligt val mellan bostäderav olika storlek, i olika lägen och med olika upplåtelseformer.Det förhållandet att vi motsätter oss ett kvantitativt fastlagt mål förbostadsbyggandet innebär naturligtvis inte att vi på något sätt frånträdervår allmänna inställning att användningen av kvantitativa resultatindikatoreri regeringens redovisning till bör öka. I dessa sammanhangkan t.ex. en kontinuerlig redovisning av bostadsbyggandets omfattningvara ett sätt att ge en indikation på hur den bedrivna politiken påverkatbostadsbyggandet.Med hänvisning till det nu anförda avstyrker vi de nu behandlade motionerna.6. Målet för bostadsbyggandet, punkt 5 (kd)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2004/05:Bo306yrkande 7 i denna del och avslår motion 2004/05:Bo240 yrkande 1.StällningstagandeVi har från förordat en kompletteringav det bostadspolitiska målet för att lyfta fram byggandet och ägandetav bostadsfastigheter. Också den kvantitativa målsättningen förbostadsbyggandet bör revideras mot denna bakgrund. För att ytterligare betonavikten av ett bostadsbyggande av tillräcklig omfattning bör ettkvantitativt mål för bostadsbyggandets omfattning läggas fast. Genom attfastställa ett tydligt, i absoluta tal mätbart mål skulle utskottet ochriksdagen också visa att det ligger allvar bakom uttalandena om attanvändningen av resultatindikatorer måste öka. Med den allmänna utformningdet bostadspolitiska målet har är det helt enkelt nödvändigt att brytaned det på delmål och på mål som kan mätas på ett över tiden jämförbartsätt.Enligt min mening bör sålunda lägga fast ett mål förbostadsbyggandet som ligger väsentligt över den målsättning som regeringentidigare redovisat om 30 000 nybyggda lägenheter under perioden2003-2006. Det är ett mål som inte svarar mot den efterfrågan och debehov som finns. bör i stället uttala att de bostadspolitiskainsatserna skall vara så utformade att de möjliggör ett byggande av 40000-50 000 lägenheter . Detta är nödvändigt för att råda bot påbostadsbristen och för att förbättra standarden på bostadsbeståndet.Vad jag nu med anslutning till motion 2004/05:Bo306 (kd) yrkande 7 idenna del anfört om bostadsbyggandets omfattning bör tillkännageför regeringen som sin mening. Övriga förslag avstyrks.7. Målet för bostadsbyggandet, punkt 5 (v)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2004/05:Bo240yrkande 1 och avslår motion 2004/05:Bo306 yrkande 7 i denna del.StällningstagandeDen offentliga sektorns kraftiga neddragningar av stödet tillbostadsproduktionen och övergången till låg inflation med ensamtidigt förhållandevis hög realränta har fått stora effekter förnyproduktionen av bostäder, för underhållet av det redan byggda och förden sociala bostadspolitiken. Av befolkning bor två tredjedelari någon av de 109 kommuner som uppger att de har bostadsbrist. Behovenär störst när det gäller små och medelstora hyresbostäder, men ävenstora lägenheter saknas. ligger nyproduktionen av bostäder påen alldeles för låg nivå. Antalet byggda lägenheter 2004 är enligtBoverkets prognos ca 30 000 bostäder. I den summan ryms dessutom ävenombyggnader av lokaler m.m. till bostäder. Andra prognoser pekar påännu lägre siffror. Dagens låga bostadsbyggande leder till en hämmadekonomisk tillväxt, ökad segregation samt minskad rörlighet på bostads-och arbetsmarknaden. För att motverka denna utveckling måste det byggasca 40 000 lägenheter , varav hälften börvara hyresrätter.Under är ca 1,3 miljoner lägenheter i flerbostadshusi behov av omfattande renoveringar, framför allt inom rekordårensbostadsbestånd (1961-1975), men också i äldre delar av beståndet. Tekniskasystem som va-stammar, el och ventilation, men också fönster, balkongeroch fasader behöver åtgärdas, detta för att de boende inte skall drabbasav standardsänkningar och för att inte bostädernas attraktivitet ochkapitalvärde skall försämras. Jämfört med skulle renoveringstaktenbehöva tredubblas från 20 000 till 60 000 lägenheter per år.Sammanfattningsvis bör , för att tydliggöra behoven av bådenyproduktion och ombyggnation av bostäder, sätta upp ett tydligt mål omatt det dels bör byggas ca 40 000lägenheter , dels renoveras ca 60 000 lägenheter . Dettabör med anslutning till förslagen i motion 2004/05:Bo240 (v)yrkande 1 som sin mening ge regeringen till känna.8. Bostadspolitikens utformning, punkt 6 (m)av de (), () och Carl-ErikSkårman (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2004/05:Bo301yrkandena 4 och 24 samt avslår motionerna 2004/05:N239 yrkande 8,2004/05:N401 yrkande 9, 2004/05:N403 yrkande 3, 2004/05:N409 yrkande 23,2004/05:Bo235 yrkandena 1, 2, 5, 12 och 22, 2004/05:Bo248 yrkande 1,2004/05:Bo249 yrkande 9, 2004/05:Bo306 yrkande 1, 2004/05:Bo309 yrkande1 och 2004/05:Bo310 yrkandena 1 och 26.StällningstagandeDagens situation på bostadsmarknaden utgör en tydlig illustration tillatt regeringens bostadspolitik har havererat. Vi har en tudeladbostadsmarknad med bostadsbrist på tillväxtorter och stigandebostadsöverskott på utflyttningsorter. På orter med överskott av bostädertvingar hyressättningssystemet de boende att betala för höga hyror.Samma hyressättningssystem differentierar inte hyrorna på attraktivatillväxtorter. Det finns orter där bostadsföretagen har mycket starkekonomi och orter där företagen står på ruinens brant. Vissa orter ärstarkt segregerade, medan andra har lyckats mycket bra och har skapatintegrerade bostadsområden. Därtill tvingar fastighetsskatten småhusägareatt flytta från gård och grund.I längden är den rådande situationen ohållbar, och den socialdemokratiskaregeringen har inte lyckats presentera en politik som skulle kunnaförändra detta. I stället har den satsat sina resurser på att försvaraoch vårda sin havererade bostadspolitik. De boende tvingasta konsekvenserna av detta i form av bostadsbrist, bostadsöverskott,höga skatter och lågt byggande.Även den kommunala bostadspolitiken utgör till stora delar ett misslyckande.Det bevisas inte minst av att regeringen vill att statliga bostadsföretagskall kunna överta kommunalt ägda fastigheter. Det finns inte någotskäl för att på detta sätt utöka det statliga företagandet. med denna inriktning måste därför avvecklas. Verksamhetav denna typ är primärt en uppgift för det privata näringslivet.Det är, med hänsyn till den ovan i korthet beskrivna situationen, nuhög tid att helt byta riktning och börja föra en bostadspolitik som ärtill för människorna - en politik där de boende sätts i centrum. Densjälvklara utgångspunkten för framtidens bostadspolitik skall varamänniskornas rätt att själva kunna välja den bostad de önskar.Bostadsmarknaden skall styras av människors efterfrågan och fria val, inte avregleringar och politiska eller administrativa beslut. Den ökade rörlighetdetta skapar, såväl geografiskt som mellan olika boendeformer, ledertill en öppen och flexibel bostadsmarknad till gagn för alla boende.Bostadspolitiken skall ge förutsättningar för att bevara och utvecklaolika upplåtelseformer som kan tillgodose olika individers önskemål iolika skeden av livet. De boende skall kunna välja mellan äganderätt,bostadsrätt och hyresrätt. Det förutsätter en öppen och fungerandemarknad utan inslag av snedvridande subventioner, detaljregleringar ochpolitisk klåfingrighet. En ytterligare förutsättning är att samhällsinsatser,om sådana undantagsvis visar sig nödvändiga, präglas av stabilitet ochlångsiktighet.Det måste bli möjligt för fler att äga sin bostad - detta då äganderättenutgör en omistlig del i en demokrati. Att äga sin lägenhet är för mångamänniskor en trygghet som inte enbart kan mätas i pengar. Förutom attägandet stärker människors oberoende skapar det trygghet och bidrartill integration. Bostadspolitiken måste därför göra det möjligt förfler att äga sin bostad. Det ger den förutsebarhet och frihet som allaboende har rätt att kräva. Ägarlägenheter bör därför införas.Ävenbostadsrättens ställning måste stärkas. Ombildning av hyresrätt tillbostadsrätt bör därför underlättas. De hinder som regeringen med hjälpav stödpartierna infört bör undanröjas. Det är behov ochefterfrågan som skall avgöra vilken typ av bostad som de boende väljeroch inte andra styrmekanismer.Hyresrätten måste återupprättas. Subventioner och prisregleringar harlett till brist på hyresrätter, långa köer och en omfattande svartmarknad. För att det skall vara möjligt att bygga och förvalta hyresrätteräven måste en fri hyressättning införas under trygga formerför hyresgästerna. Det innebär bl.a. att besittningsskyddet inte skallkunna kringgås genom orimliga hyreshöjningar. En hyreshöjning skallkunna överklagas till, och skälighetsprövas av, allmän domstol.För att på kort sikt öka tillgången på bostäder för ungdomar och studerandemåste möjligheter till skattefri uthyrning öppnas. Efter norsk modellbör det därför bli möjligt att hyra ut en del av sin bostad utan attden inkomst som detta ger behöver tas upp till beskattning. Det är detabsolut snabbaste, enklaste och billigaste sättet att på kort sikt fåfram bostäder på tillväxt- och universitetsorter. Det vi nu föreslårminskar inte behovet av mer långsiktiga åtgärder för att få fram bostäderåt ungdomar.I avsikt att få i gång byggandet krävs förändringar och förenklingar.Plan- och byggprocessen måste reformeras och antalet instanser föröverklagande av detaljplan och bygglov minskas. Onödiga regler och normermåste bort så att bostadskonsumenternas efterfrågan blir styrande förutformningen på ett helt annat sätt än i dag.Beskattningen av byggande och boende måste sänkas. Det förutsätter bådeen sänkning av det allmänna skattetrycket och en sänkning eller borttagandeav de skatter som är direkt inriktade mot byggande och boende. Dettainnebär att den för många boende så betungande fastighetsskatten måsteavvecklas liksom förmögenhetsskatten som kraftigt höjer boendekostnadernai många bostadsområden.Större möjligheter att utnyttja strandnära områden för bebyggelse måsteinföras. Vi har i en god tillgång på strandnära områden som kananvändas för såväl permanent- som fritidsboende.Särskilt i våra tillväxtområden kan en utbyggd infrastruktur bidra tillett ökat bostadsbyggande. Genom nya investeringar i vägar, järnvägaroch annan spårbunden trafik kan områden som inte är tillgängligaför bostadsbebyggelse tas i anspråk för nya bostäder.Vad vi nu med anslutning till förslagen i motionerna 2004/05:Bo301 (m)yrkandena 4 och 24 samt 2004/05:N403 (m, fp, kd, c) yrkande 3 anfört omutformningen av bostadspolitiken bör tillkännage för regeringensom sin mening. I den mån övriga motionsyrkanden inte kan ansestillgodosedda avstyrks de.9. Bostadspolitikens utformning, punkt 6 (fp)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:N401yrkande 9, 2004/05:N403 yrkande 3, 2004/05:N409 yrkande 23, 2004/05:Bo309yrkande 1 och 2004/05:Bo310 yrkandena 1 och 26 samt avslår motionerna2004/05:N239 yrkande 8, 2004/05:Bo235 yrkandena 1, 2, 5, 12 och 22,2004/05:Bo248 yrkande 1, 2004/05:Bo249 yrkande 9, 2004/05:Bo301 yrkandena4 och 24 samt 2004/05:Bo306 yrkande 1.StällningstagandeDen svenska bostadspolitiken fungerar inte. Bevisen för detta är otaliga.Det råder kraftig bostadsbrist inte bara i landets storstorstadsregionerutan också i kommuner med tillväxt i andra delar av landet. En följd avdetta är att många människor saknar möjlighet att hitta en bostad elleratt byta bostad. Konsekvenserna av bostadsbristen är många och svåra:prisuppgång på ägda bostäder, svarta lägenhetskontrakt, höga boendekostnaderoch en för liten individuell valfrihet.Vad behöver är därför en ny bostadspolitik. Den enskilda människansmöjligheter att ta makten över sin egen situation måste stå i fokus närframtidens bostadspolitik formas. Förutsättningarna för bostadsförsörjning,mångfald, valfrihet, integration och socialt ansvar grundläggs redani och med planerandet av bostäder. Det är nu dags att lägga ombostadspolitiken i liberal riktning. Den enskilda människans möjlighet attta makten över sin egen situation måste stå i centrum när framtidensbostadspolitik formas. Förutsättningar för mångfald, valfrihet ochintegration skall grundläggas redan vid planering och byggande av bostäder.Tillgången på upplåtelseformer av alla de slag måste spela en centralroll. Vi i måste helt enkelt lära av andra länder i Europa.Sett ur ett bostadspolitiskt perspektiv är ett land som skiljersig såväl från sina nordiska grannar som från i övrigt. I Sverigeär det nästintill omöjligt att inom rimlig tid få ett förstahandskontrakttill en hyresbostad i storstadsregionerna. Särskilt alarmerande ärsituationen i . har bostadsbristen spridit sig tillstora delar av landet i övrigt. Av senaste bostadsmarknadsenkätframgår att av befolkningen bor i någon av de 109 kommuner somuppger att de har bostadsbrist.Trots den alarmerande situationen ger inte regeringens politik på någotsätt uttryck för det behov av en verklig kraftsamling för att lösabostadskrisen som finns. Den svenska bostadspolitiken befinner sig i enåtervändsgränd. Det är stor bostadsbrist i storstadsregioner och påtillväxtorter. rivs bostadshus i andra delar av landet. Statenbildar nu bolag för att överta fastigheter från kommuner i kris för attutveckla eller avveckla dessa fastigheter. Subventioner, centralplaneringoch förmynderi har präglat den offentliga synen på bostadsmarknaden.Utöver bostadsbrist är de negativa konsekvenserna av den förda politikenotaliga i form av svarta hyreskontrakt, omständliga bygglovsprocesser,krångliga byggregler, bristande konkurrens, höga kostnader, stopp förnya ägarformer och en för liten individuell valfrihet för bostadskonsumenten.De grundläggande inslagen i det reformprogram för en liberal bostadspolitiksom nu måste genomföras skall vara större utrymme för privat ägande,färre krångliga regleringar, ökad konkurrens, tydligare marknadsmekanismeroch lägre beskattning.Det mest framträdande problemet på dagens bostadsmarknad är att detbyggs för lite och att omflyttningen är för låg. För att få till ståndett ökat bostadsbyggande och därmed också en ökad rörlighet måste detskapas långsiktigt goda och förutsägbara spelregler. De mer eller mindrekortsiktiga bidrag som införts måste därför avvecklas. Vi har också ivårt budgetförslag fört fram förslag om att de senaste bidragen i dennaflora, investeringsstimulansen genom skattekreditering och investeringsbidragettill hyresbostäder, skall avvecklas. Det är inte snedvridande subventionersom skapar en bostadsmarknad i balans utan hållbara regelverk och inteminst ett rättvist skattesystem.Sammanfattningsvis bör enligt vår mening insatser göras för attsänka beskattningen på byggande och boende bl.a. genom en successivavveckling av fastighetsskatten,få till stånd ett ökat ny- och ombyggande genom avreglering ochförenklingar i regelsystemen,förbättra konkurrensen i byggsektorn genom att underlätta för flerföretag att etablera sig inom bygg- och byggmaterialsektorn,bryta de kommunala bostadsföretagens dominans och skapa nya former förägande och förvaltning av dessa företag samt erbjuda de boende i kommunalaföretag att friköpa sina lägenheter,motverka segregationen genom att ett varierande utbud av upplåtelseformerkan erbjudas i alla bostadsområden,införa ägarlägenheter i enlighet med den beställning som riksdagengjort hos regeringen,öka konsumtionsutrymmet för barnfamiljer och studenter så att färreblir beroende av bostadsbidrag och hamnar i fattigdomsfällan,minska antalet vräkningar och motverka hemlöshet,införa en friare hyressättning i nyproduktionen och reformerahyressättningssystemet i övrigt,öka de boendes inflytande över såväl bostaden som det egna bostadsområdet,reformera skatteutjämningssystemet så att det inte missgynnar tillväxt-orter.De genomgripande reformer vi nu förordar löser en rad av dagensbostadspolitiska problem. Rörlighet på bostadsmarknaden skulle öka, med ettbättre utnyttjande av det befintliga bostadsbeståndet som följd. Byggande,ägande och förvaltning av bostäder skulle underlättas, vilket självfalletleder till ett större utbud av bostäder av olika storlek och i olikaupplåtelseformer. Pålagorna på boendet skulle minska och konsumtionsutrymmetför hushållen skulle öka, vilket i sin tur skulle ge möjlighet för deallra flesta att efterfråga en bostad som svarar mot deras behov.Vad vi nu med anslutning till partimotion 2004/05:Bo310yrkandena 1 och 26 samt motionerna 2004/05:Bo309 (fp) yrkande 1,2004/05:N401 (fp) yrkande 9, 2004/05:N403 (m, fp, kd, c) yrkande 3 samt2004/05:N409 (fp) yrkande 23 anfört om utformningen av bostadspolitikenbör som sin mening tillkännage för regeringen. Bostadspolitikens utformning, punkt 6 (kd)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2004/05:N239yrkande 8, 2004/05:Bo249 yrkande 9 och 2004/05:Bo306 yrkande 1 och avslårmotionerna 2004/05:N401 yrkande 9, 2004/05:N403 yrkande 3, 2004/05:N409yrkande 23, 2004/05:Bo235 yrkandena 1, 2, 5, 12 och 22, 2004/05:Bo248yrkande 1, 2004/05:Bo301 yrkandena 4 och 24, 2004/05:Bo309 yrkande 1och 2004/05:Bo310 yrkandena 1 och 26.StällningstagandeDen socialdemokratiska regeringens bostadspolitik har misslyckats. Ettav de tydligaste exemplen på detta är att det råder bostadsbristi inte mindre än 157 av landets 290 kommuner. Regeringens åtgärder harockså unisont dömts ut av bostadsmarknadens aktörer och bostadspolitikenbefinner sig i en akut förtroendekris. I stället för att lappa och lagapå det nötta bostadspolitiska täcket är det nu dags att ta sig anbostadsbyggandets fundamentala problem och dra upp riktlinjer för en heltny, långsiktig bostadspolitik. Denna nya politik måste omriktas fråndetaljstyrning, kortsiktiga bidrag och övergrepp på det kommunalasjälvstyret, till en politik som erbjuder långsiktigt stabila spelregleroch ett sänkt skattetryck för såväl byggande som boende.Alla människor, familjer och hushållssammansättningar behöver en bostadsom kan tillgodose de behov man har beroende på livssituationen. Det ären social rättighet att ha en bostad. En balans mellan tillgång tilloch efterfrågan på bostäder är en förutsättning för en god samhällsutveckling.Bostadsbrist skapar, på samma sätt som bostadsöverskott eller ettensidigt bestånd av bostäder, stora ekonomiska och sociala problem.Vi kristdemokrater menar att boendepolitiken skall formas utifrån denenskilda människans ansvar, möjligheter och skyldigheter. Det innebäratt den enskildes rätt till ägande måste tillgodoses, somsamhället behöver garantera en solidarisk bostadspolitik där även densom inte är köpstark har rätt till ett gott och tryggt boende.Det är en genomgående erfarenhet att en fri marknad där många företagkan konkurrera på lika villkor oftast ger det bästa resultatet.Bostadsmarknaden uppvisar dock ett flertal egenskaper som sammantaget göratt de vanliga marknadsmekanismerna inte ensamma kan antas ge etttillräckligt bra utfall. Det är därför rimligt att med politiska medelpåverka marknadens funktionssätt så att den både fungerar så effektivtsom möjligt och så att det blir möjligt för alla medborgare att få tagpå en god bostad till rimlig kostnad. En absolut förutsättning för enväl fungerande bostadsmarknad är att spelreglerna är långsiktiga ochförutsägbara.Bostadspolitiken måste inriktas på att utan detaljstyrning skapaförutsättningar för ett ökat byggande och ett billigare boende. Statenbehöver återigen fokusera på sin uppgift i bostadspolitiken, nämligenatt svara för att legala och finansiella instrument finns tillgängligaför bostadsbyggandet och inte, som varit fallet , på hurbostadspolitiken verkställs på lokal nivå.Det kan inte entydigt fastställas vad i en människas livssituation somär avgörande för hennes behov och intressen när det gäller boendet.Familjesituationen - familjesammansättningen - är ändå kanske den mestavgörande faktorn för vilken bostad som efterfrågas. I synnerhet gällerdet vid förändringar av familjesammansättning, och då inte minst förfamiljer som vill skaffa barn. Därför måste bostadspolitiken särskiltta sig an de svårigheter som unga möter när de är på väg att bilda ellerutöka sin familj. Det finns en trångboddhet i , som framför alltdrabbar barnfamiljer. Regeringen gör alldeles för lite för att råda botpå detta.För att möta familjernas mångfald krävs en motsvarande mångfald avbostäder och boendeformer. Därför måste valfrihet bli ett ledord förbostadspolitiken - detta på ett sätt som helt saknas. Lika litesom regeringen skall avgöra vilka former av barnomsorg familjer börvälja, skall staten detaljreglera vilken typ av bostäder som skall byggasför att tillgodose de behov som finns. Särskilt gäller det om man, somSocialdemokraterna, väljer att satsa alla resurser på en typ av bostädersom är långt ifrån idealisk för växande barnfamiljer, nämligen de minstahyresrätterna.Ett mycket påtagligt problem är bristen på rörlighet påbostadsmarknaden. Åtgärder måste därför vidtas för att förbättra rörlighetenså att de flyttkedjor som är så betydelsefulla för en väl fungerandemarknad åstadkoms. En tillräcklig rörlighet är avgörande för möjligheternaatt hitta, inte bara en bostad vilken som helst, utan en bostad sompassar den egna eller familjens livssituation.I dag råder det bostadsbrist i över 150 kommuner. Det finns således ettuppenbart behov av att redan på kort sikt öka bostadsproduktionenkraftigt. Men detta behov kan inte tas till intäkt för att bostadspolitikenensidigt skall inriktas mot de minsta och billigaste lägenheterna föratt maximera antalet nya bostäder. För att åstadkomma rörlighet krävsett varierat byggande, ett byggande som skapar boenden för livets olikaskeden och familjers olika önskemål. Möjlighet måste finnas att väljamellan lediga bostäder i olika upplåtelseformer och storlekar. För detkrävs först och främst en ökad bostadsproduktion.Den politik som formar det goda boende jag nu uttalat mig för kan uppnåsgenom att följande åtgärder genomförs.Skatten sänks på byggande av flerbostadshus motsvarande halva byggmomsen.Fastighetsskatten avskaffas. Kommunerna får möjlighet att införa enavgift baserad på kommunens självkostnader om maximalt per årför småhus och maximalt per lägenhet.Ett nytt investeringsbidrag för byggande av studentbostäder införs.Skattebefrielse införs vid uthyrning av del av bostad.Hyressättningen reformeras.