bet · GR01LU29 · 2004-05-13 00:00:00 — Även om den beskrivna situationen intevar helt tillfredsställande kom dock utredningen fram tillatt problemen i praktiken inte var så stora.Regeringen ansåg, i likhet medProduktsäkerhetsutredningen, att övervägande skäl talademot att låta produktsäkerhetslagen omfatta tjänster på detoffentliga området. Något sådant förslag lades därför intefram. Däremot förslogs att varor tillhandahållna ioffentlig verksamhet skulle omfattas av lagen (prop.1995/96:123). Utskottet ställde sig bakom regeringenslagförslag, och följde utskottet (bet.1995/96:LU21, rskr. 211).Utskottet har därefter, med hänvisning till riksdagenstidigare ställningstaganden i frågan, avstyrktmotionsyrkanden med samma inriktning som de nu aktuella(se bet. 1995/96:LU26, bet. 1996/97:LU13, bet.1997/98:LU21, bet. 1998/99:LU10, bet. 1999/2000:LU5, bet.2001/02:LU2, bet. 2002/03:LU9 och bet. 2003/04:LU8).Riksdagen har vid samtliga tillfällen följt utskottet.Utskottets ställningstagandeUtskottet har givetvis ingen annan uppfattning änmotionärerna vad gäller vikten av att konsumenter inte inågot sammanhang utsätts för faror, oavsett om tjänsternatillhandahålls i näringsverksamhet eller inom ramen föroffentlig verksamhet. Vad frågan gäller är om det kananses befogat och ändamålsenligt att låta offentligatjänster som inte har karaktär av myndighetsutövning bliunderkastade produktsäkerhetslagens kontrollsystem.Inför ett ställningstagande till ifrågavarande spörsmålvill utskottet först erinra om att tjänster somtillhandahålls av statliga eller kommunala bolag somdriver ekonomisk verksamhet och även med dennya lagen omfattas av produktsäkerhetslagenstillämpningsområde. Vad därefter gäller tjänster somtillhandahålls av andra offentliga organ kan konstaterasatt lagförslaget, i likhet med vad som gäller enligt 1988års lag, innehåller en konkurrensregel som innebär delsatt lagens bestämmelser om säkerhetskrav ochbedömningskriterier inte skall tillämpas på tjänster närdet gäller risker som omfattas av särskilda säkerhetskravi någon annan författning, dels att lagens övrigabestämmelser inte skall tillämpas på tjänster, om det inågon annan författning finns bestämmelser som reglerarsamma fråga och som har samma syfte (5 §). Bestämmelser ispeciallagstiftning som har särskilda säkerhetskrav ellerandra bestämmelser som reglerar samma fråga och syfte harsåledes företräde framför lagen. Någon invändning motdenna ordning har inte framförts motionsvis. Somframhållits i tidigare sammanhang är sådana tjänster sombehandlas i motionerna i hög grad föremål förspecialreglering i lag och annan författning. Dettainnebär att produktsäkerhetslagen - även om den formelltskulle vara tillämplig på offentliga tjänster - i storutsträckning likväl skulle komma att sättas ur spel.Därtill kommer att remissbehandlingen inte ger stöd förbedömningen att det av säkerhetsskäl skulle föreliggabehov av den i motionerna förordade utvidgningen av lagen.Inte heller när det gäller konkurrensaspekterna gerremissutfallet vid handen att lagförslaget i praktikenskulle medföra sådana problem att lagenstillämpningsområde av konkurrensskäl bör utvidgas.I sammanhanget går inte heller att bortse från denomständigheten att , såvitt utskottet harsig bekant, inte i något fall har prövat ärenden som rörtjänsters säkerhet.Mot bakgrund av vad som har anförts finner utskottetinte skäl att frångå sina tidigare ställningstaganden tillmotionsspörsmålen. Utvecklingen på området bör dock frånregeringens sida följas med uppmärksamhet. Skulle detdärvid visa sig att det uppkommer ett konkret ochpåtagligt behov av den i motionerna förordade utvidgningenav lagens tillämpningsområde har utskottet givetvis ingetatt erinra mot att frågan utreds på nytt.Med det anförda föreslår utskottet att avslårmotionerna L17 yrkande 1, L18, L19 yrkandena 3 och 4, samtL20.Tillsynsmyndigheternas befogenheterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta regeringens förslag såvittgäller tillsynsmyndigheternas befogenheter attsjälva besluta om förelägganden och förbud enligtproduktsäkerhetslagen och avslå motionsyrkandenvari förespråkas en ordning med domstolsprövningsom huvudregel. Jämför reservation 2 (m).Gällande rättEnligt nu gällande produktsäkerhetslag hartillsynsmyndigheterna inte någon befogenhet att självabesluta om förelägganden eller förbud mot en näringsidkaresom tillhandahåller en farlig vara. I stället följer av 17§ första stycket att en tillsynsmyndighet som anser attett åläggande eller förbud enligt lagen behövs skallöverlämna frågan till (). Delar uppfattning skall han, enligt sammabestämmelse, ansöka hos om ett sådantföreläggande eller förbud. Om tillsynsmyndigheten inte gören sådan framställan, eller om KO beslutar att inte göraen ansökan hos , får ansökan i ställetgöras av en sammanslutning av konsumenter, arbetstagareeller näringsidkare.Befogenheten att besluta om förelägganden eller förbudtillkommer således enligt gällande rätt Marknadsdomstolen.I fall som inte är av större vikt kan KO, enligt 22 §, påeget initiativ utfärda informations-, förbuds-, ochåterkallelseförelägganden. Ett sådant föreläggande måstedock godkännas av näringsidkaren inom för attbli gällande.När det gäller speciallagstiftningen påproduktsäkerhetsområdet gäller i stor utsträckning enannan ordning, nämligen att tillsynsmyndigheten ärutrustad med egen beslutsbefogenhet och kan utfärdaförelägganden och förbud på egen hand. Som exempel kannämas livsmedelslagen (1971:511) och läkemedelslagen(1992:859). De enda undantagen från denna huvudregel ärlagen (1992:1326) om personlig skyddsutrustning för privatbruk, lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet och lagen(1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer. I dessalagar har förfarandet i stället knutits tillproduktsäkerhetslagen.DirektivetEnligt artikel 6.2 skall medlemsstaterna inrätta ellerutse myndigheter med behörighet att övervaka produkternasöverensstämmelse med de allmänna säkerhetskraven.Medlemsstaterna skall också se till att dessa myndigheterhar och utövar de befogenheter som behövs för att vidtasådana lämpliga åtgärder som åligger dem enligtdirektivet. Av artikel 8.1 följer att de behörigamyndigheterna skall ha befogenhet att vidta bl.a. sådanaåtgärder som finns närmare angivna i artikeln, bl.a.besluta om återkallelse av en produkt eller förbud mot atten produkt släpps ut på marknaden. Framför allt skallmyndigheterna, enligt artikel 8.3, ha befogenheter attvidta nödvändiga åtgärder när produkter för med sigallvarlig risk. Härmed avses alla allvarliga risker somkräver ett snabbt ingripande från offentliga myndigheter,även om risken inte har omedelbar verkan.PropositionenI propositionen föreslår regeringen atttillsynsmyndigheterna skall ha befogenhet att självabesluta om förelägganden och förbud. Detta kommer tilluttryck i en bestämmelse vari föreskrivs atttillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden ochförbud som behövs i ett enskilt fall för att lagen ochföreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skallefterlevas (27-30 §§).MotionenInger m.fl. (m) anför i motion L19 att direktivetvisserligen kräver att tillsynsmyndigheterna gesbefogenheter som innebär att ärenden om bristandeproduktsäkerhet kan hanteras snabbt och effektivt. Ävenmed beaktande av direktivets krav i detta avseende synesdet dock inte, enligt motionärerna, vara nödvändigt attfrångå de rättssäkerhetshänsyn som alltid gör sig gällandevid beslut om ingripande av myndighet mot enskild.Motionärerna anser att huvudregeln skall vara att varjeingripande åtgärd i form av förbud, tillfälligt förbud,exportförbud och föreläggande om återkallelse skallföregås av domstols dom eller beslut. Motionärerna yrkardärför att propositionen skall avslås såvitt gällertillsynsmyndigheternas befogenheter att meddelaförelägganden eller förbud i enskilda fall (yrkande 1). Imotionen begärs vidare ett tillkännagivande om attregeringen skyndsamt skall återkomma till medett lagförslag som innebär att ingripande åtgärder i formav förbud, tillfälligt förbud, exportförbud ochföreläggande om återkallelse skall föregås av domstols domeller beslut (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeEn grundläggande tanke bakom de allmännaproduktsäkerhetsdirektiven och de produktdirektiv sombeslutats enligt den s.k. new approach-metoden är attnäringsidkarna ansvarar för att de varor somtillhandahålls är säkra. Härigenom har kravet påförhandsgodkännande av myndigheter som förutsättning förmarknadstillträde och kontrollen av varors säkerhet vidinförsel från ett annat EES-land kunnat avskaffas. Dennautveckling har varit nödvändig för genomförandet av deninre marknaden. Frånvaron av förhandskontroll kräver dockatt medlemsstaterna på annat sätt kan säkerställa attfarliga produkter inte släpps ut på marknaden. Detta skergenom s.k. marknadskontroll, varmed avses kontroll av attvaror som släpps ut på marknaden eller tas i bruk förförsta gången uppfyller föreskrivna krav och att åtgärderkan vidtas om så inte är fallet. En effektivmarknadskontroll som möjliggör snabba ingripanden motvaror som inte är säkra är således en viktig beståndsdel iden inre marknadens funktion och utgör en grundbult iproduktsäkerhetsdirektivet. Sålunda åläggs medlemsstaternai direktivet en uttrycklig skyldighet att, med hjälp avtillsynsmyndigheter, se till att tillverkare ochdistributörer iakttar sina skyldigheter enligt direktivetså att de produkter som släpps ut på marknaden är säkra.Vidare innehåller direktivet krav på att medlemsstaternastillsynsmyndigheter skall bedriva en aktiv och systematiskmarknadskontroll och annan tillsyn.Inför ett ställningstagande till motionsyrkandena villutskottet först peka på att ett EG-direktiv, enligtartikel 249 i EG-fördraget, är bindande förmedlemsstaterna med avseende på det resultat som skalluppnås genom direktivet. Däremot överlåts tillmedlemsstaterna att bestämma form och tillvägagångssättför hur resultatet skall uppnås. Många direktiv är dockutformade på så sätt att medlemsstaterna i praktiken gesförhållandevis lite handlingsutrymme vid genomförandet avdirektivet.Utskottet kan konstatera att produktsäkerhetsdirektivetinte ställer upp några krav på hur medlemsstaterna skallutforma sin tillsynsorganisation, så längemarknadskontrollen och tillsynen fungerar på ett effektivtsätt och samtliga produkter omfattas av någontillsynsmyndighets ansvarsområde. Den närmare utformningenav tillsynsorganisationen har således överlämnats tillmedlemsstaterna. Som redovisats inledningsvis innehållerdäremot direktivet i fråga om befogenheter att ingripa motfarliga varor detaljerade föreskrifter för medlemsstaternasom ger ett klart uttryck för att dessa befogenheter skalltillkomma tillsynsmyndigheterna. Utskottet har för sin delsvårt att se att direktivet i denna fråga germedlemsstaterna möjlighet att anförtro befogenheterna attvidta åtgärder till något annat organ, exempelvis endomstol efter ansökan från tillsynsmyndighet, eller attutan stöd i direktivet inskränka tillsynsmyndigheternasbefogenheter att ingripa. Mot denna bakgrund ifrågasätterutskottet, i likhet med regeringen, starkt om detnuvarande domstolsförfarandet enligt produktsäkerhetslagenär förenligt med direktivet. Detsamma gäller den avmotionärerna föreslagna ordningen, med domstolsprövningsom huvudregel och krav på att det skall föreliggakvalificerade förutsättningar för atttillsynsmyndigheterna skall kunna ingripa med åtgärder påegen hand.Utöver dessa rent EG-rättsliga aspekter föreligger,enligt utskottets mening, även en rad sakliga skäl somtalar för att tillsynsmyndigheterna bör ges egenbeslutsbefogenhet. Sålunda tillämpas en sådan ordningredan i dag enligt nästan samtliga speciallagar påproduktsäkerhetsområdet. Regeringens förslag innebärsåledes att beslutsordningen på produktsäkerhetsområdetkommer att bli mer enhetlig, något som sannolikt kommeratt främja möjligheterna att bedriva en effektiv tillsynoch marknadskontroll. Ett ingripande enligtproduktsäkerhetslagen kan knappast heller anses meringripande än ett ingripande enligt speciallagstiftningen,och att det saknas anledning tro att tillsynsmyndigheternaenligt produktsäkerhetslagen skulle vara mindre vällämpade att fatta beslut än tillsynsmyndigheterna på detspecialreglerade området. Tillsynen av varor som förs in iSverige via tredje land kommer också, med regeringensförslag, att underlättas genom att tillsynsmyndighetensjälv kan besluta om föreläggande och förbud, något sominte är möjligt på grund av att endastkan kvarhålla farliga varor under tre dagar.Utskottet kan, i likhet med regeringen, inte heller seatt en ordning med beslutsbefogenheter förtillsynsmyndigheter inger några betänkligheter urrättssäkerhetsskäl, särskilt mot bakgrund av att den nyalagen, enligt förslaget, kommer att innehålla ettuttryckligt säkerhetskrav. Därtill kommer att enmyndighets beslut kan överklagas till domstol, varviddomstolen kan förordna om inhibition. Utskottet delarsåledes regeringens bedömning att risken för att enenskild näringsidkare lider skada på grund av ettfelaktigt beslut av en tillsynsmyndighet är mycket litenoch att näringsidkarnas rättssäkerhet måste anses vältillgodosedd med det framlagda lagförslaget.Mot bakgrund av vad som har anförts ställer sigutskottet bakom regeringens förslag atttillsynsmyndigheterna skall ha befogenhet att självabesluta om förelägganden om förbud. bör därförbifalla propositionen såvitt nu är i fråga och avslåmotion L19 yrkandena 1 och 2.Överklagande och krav påprövningstillståndUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande som gälleröverklagande av beslut enligt lagen och krav påprövningstillstånd. Utskottet hänvisar till attlagförslaget ligger helt i linje med vad somgäller i övrigt på motsvarande områden. Jämförreservation 3 (fp).PropositionenI propositionen föreslås att en tillsynsmyndighets beslutom förbud och föreläggande skall kunna överklagas tillallmän förvaltningsdomstol, dvs. i första instanslänsrätt. Motsvarande skall även gälla i fråga omförelägganden att lämna varuprov eller liknande samtbeslut om ersättning för varuprover ochersättningsskyldighet för provtagning och undersökning avprov. Vid överklagande till kammarrätt av beslut somfattats av tillsynsmyndigheten som första instans krävsprövningstillstånd (44 §).Ett föreläggande eller förbud skall, enligt förslaget,förenas med vite, om det inte av särskilda skäl ärobehövligt. Talan om utdömande av vite skall föras vidlänsrätt i enlighet med vad som föreskrivs i lagen(1985:206) om viten. Av 6 § följer att prövningstillståndkrävs vid överklagande av länsrätts beslut om utdömande avvite till kammarrätt.Talan om utdömande av sanktionsavgift skall, enligtpropositionen, föras vid länsrätt som första instans.Enligt regeringens uppfattning bör det inte krävasprövningstillstånd vid överklagande av länsrättens besluttill kammarrätt. Någon föreskrift härom finns således intei lagförslaget.MotionenMartin m.fl. (fp) anser i motion L17 attlagförslaget, såvitt gäller överklagande och krav påprövningstillstånd, är inkonsekvent och behäftat med enuppenbar brist på inre systematik som inte kan försvaras.Enligt motionärerna bör ett förvaltningsbeslut generelltsett kunna överklagas i två instanser utan krav påprövningstillstånd. Så bör vara fallet också i fråga omden nu aktuella lagstiftningen. I motionen begärs etttillkännagivande om att regeringen skall återkomma med ettlagförslag med denna innebörd (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeUtskottet kan för sin del inte finna annat än attlagförslaget i fråga om överklagande och krav påprövningstillstånd ligger helt i linje med vad som gällersåväl i allmänhet inom förvaltningsrätten som enligtspeciallagstiftningen på produktsäkerhetsområdet.Utskottet ser - från sina utgångspunkter - inga skäl att iförevarande lagstiftningsärende göra avsteg härifrån.Med det anförda föreslår utskottet att avslårmotion L17 yrkande 2.Reservationer1. Produktsäkerhetslagens tillämplighet påoffentliga tjänster (punkt 2)av (), (), (), (), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vadsom anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagenmotionerna 2003/04:L17 yrkande 1, 2003/04:L18, 2003/04:L19yrkandena 3 och 4 samt 2003/04:L20.StällningstagandeEnligt vår uppfattning bör konsumenter inte i någotavseende utsättas för farliga varor eller tjänster. Därvidär produktsäkerhetslagstiftningen av stor betydelse. Detjänster som tillhandahålls konsumenterna är nämligenförenade med samma risker oavsett om huvudmannen förverksamheten är enskild eller offentlig. Med den ipropositionen föreslagna ordningen är risken stor för attvissa tjänser helt faller utanför skyddslagstiftningen.En annan aspekt som bör beaktas är att den nuvarandeproduktsäkerhetslagen inte är konkurrensneutral i och medatt likartad verksamhet kan komma att utsättas för olikakrav beroende på vem som råkar vara huvudman förverksamheten. Från såväl konsument- som konkurrenssynpunktär det således, enligt vår mening, hög tid attproduktsäkerhetslagens tillämpningsområde i relevantadelar utvidgas till att omfatta även tjänster somtillhandahålls i offentlig verksamhet. Regeringen bördärför ges i uppdrag att utreda frågan och återkomma medett erforderligt lagförslag.Vad som sålunda anförts i reservationen bör ,med bifall till motionerna L17 yrkande 1, L18, L19yrkandena 3 och 4 samt L20, som sin mening ge regeringentill känna.2. Tillsynsmyndigheternas befogenheter (punkt 3)av (), () och vonSydow (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 borde haföljande lydelse:Riksdagen avslår regeringens förslag tillproduktsäkerhetslag såvitt avser 27-30 §§ och tillkännagerför regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion2003/04:L19 yrkandena 1 och 2.StällningstagandeVi delar regeringens uppfattning att direktivet kräver atttillsynsmyndigheterna ges befogenheter som innebär attärenden rörande bristande produktsäkerhet kan hanterassnabbt och effektivt. Även med beaktande av detta synesdet emellertid inte vara nödvändigt att frångå derättssäkerhetskrav som alltid gör sig gällande vid beslutom ingripande av myndighet mot enskild. Vi anser atthuvudregeln skall vara att varje ingripande åtgärd i formav förbud, tillfälligt förbud, exportförbud ochföreläggande om återkallelse skall föregås av domstols domeller beslut. Det saknas anledning att anta att domstolarinte skulle kunna hantera de mål och ärenden som omfattasav lagförslaget väl så effektivt och snabbt och därtillmed högre grad av rättssäkerhet för den enskildenäringsidkaren. Tillsynsmyndigheterna bör därför ges denföreslagna befogenheten endast i uppenbara fall eller omdet föreligger synnerliga skäl för åtgärden. I andra fallbör den nuvarande ordning med domstolsprövning behållas.Propositionen bör således, med bifall till motion L19yrkandena 1 och 2, avslås i denna del och regeringen gesi uppdrag att skyndsamt återkomma med förslag som innebäratt ingripande åtgärder i form av förbud, exportförbud ochföreläggande om återkallelse skall föregås av domstols domeller beslut.3. Överklagande m.m. (punkt 4)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 4 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vadsom anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagenmotion 2003/04:L17 yrkande 2.StällningstagandeEnligt vår uppfattning är lagförslaget, såvitt avseröverklagande och krav på prövningstillstånd, inkonsekventoch behäftat med en uppenbar brist på inre systematik sominte går att försvara. Generellt sett bör gälla attförvaltningsmyndigheters beslut skall kunna överklagasutan krav på prövningstillstånd i två instanser. Så börvara fallet också i fråga om den nu aktuellalagstiftningen. Regeringen bör därför ges i uppdrag attåterkomma till med ett lagförslag med dennainnebörd.Vad som sålunda anförts i reservationen bör ,med bifall till motion L17 yrkande 2, som sin mening geregeringen till känna.Bilaga 1Förteckning över behandlade förslagPropositionenProposition 2003/04:121 Ny produktsäkerhetslag:Riksdagen antar de i propositionen framlagda förslagentill1. produktsäkerhetslag,2. lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstolm.m.,3. lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160),4. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),5. lag om ändring i konsumenttjänstlagen (1985:716),6. lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220),7. lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga ochexplosiva varor,8. lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932),9. lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859),10. lag om ändring i lagen (1992:1326) om personligskyddsutrustning för privat bruk,11. lag om ändring i lagen (1992:1327) om leksakerssäkerhet,12. lag om ändring i lagen (1992:1328) om farligalivsmedelsimitationer,13. lag om ändring i lagen (1993:584) om medicintekniskaprodukter,14. lag om ändring i lagen (1996:18) om vissa säkerhets-och miljökrav på fritidsbåtar,15. lag om ändring i lagen (1998:1707) om åtgärder motbuller och avgaser från mobila maskiner,16. lag om ändring i lagen (2001:558) omvägtrafikregister,17. lag om ändring i fordonslagen (2002:574),18. lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364).Följdmotioner2003/04:L17 av m.fl. (fp) vari föreslåsatt fattar följande beslut:1. tillkännager för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om produktsäkerhetslagenstillämplighet på offentligt producerade tjänster.2. tillkännager för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om prövningstillstånd förlänsrättsdomar.2003/04:L18 av m.fl. (kd) vari föreslåsatt fattar följande beslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vadsom i motionen anförs om en utredning omproduktsäkerhetslagen skall omfatta även offentligatjänster.2003/04:L19 av m.fl. (m) vari föreslås attriksdagen fattar följande beslut:1. avslår proposition 2003/04:121 i den del denavser tillsynsmyndigheternas befogenheter att meddelaförelägganden och förbud i enskilda fall.2. begär att regeringen skyndsamt återkommer medförslag som innebär att ingripande åtgärder i form avförbud, tillfälligt förbud, exportförbud ochföreläggande om återkallelse skall föregås av domstolsdom eller beslut i enlighet med vad som anförs imotionen.3. tillkännager för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om en konkurrensneutralproduktsäkerhetslagstiftning.4.