bet · GS01SFU1 · 2004-11-25 00:00:00 — Vi har flyttat de erfarna, duktiga handläggarnatill"inkorgen" där de snabbt ska kunna göra rätt bedömningar.Den förskjutningen är genomförd på i stort sett alla kassor.Parallellt med detta pågår utbildning för fullt som ärinne i slutfasen. Det är cirka 5 000 handläggare som utbildas för atttillägna sig de nya metoderna och det förhållningssätt som krävs för attklara avatt möta individer på rätt sätt, att se fördelar ochmöjligheter i stället för hinder och brister i den enskilde individensförutsättningar.Det tredje området, Föra åter, handlar mycket omavstämningsmötet. Vi vet att vi ska införa det. Det har varit en aningtrögt i portgången, men kan jag påstå att det mötet är etablerat iorganisationenoch vi använder det fullt ut i alla kassor. Vi jobbarockså med samordningsuppdraget och att försöka renodla det begreppet.Kassorna ska samordna rehabiliteringen, men vi ska inte stå förrehabiliteringen.Den medicinska rehabiliteringen står hälso- ochsjukvården för. Arbetsplatsorienterad rehabilitering stårarbetsgivaren för. Arbetslivsorienterad rehabilitering stårarbetsförmedlingen för och socialrehabilitering står för. Vi ska samordnade rehabiliteringarna. Det är vårt uppdrag. Det känns som om vi måstebedriva folkbildning runt den problematiken.Detta var en snabb bild av det åtgärdsprogram som vijobbar med för att få sjukskrivningsprocessen att fungera bra. (Bild 3) Jag vill också tala om hur vi vill fortsättautvecklingen.Det program som vi arbetar med nu är etablerat ochförankrat i organisationerna. Vi har processat det fram- och baklänges ochdet finns ett bra engagemang och ett högt tryck i organisationenmedförsäkringskassorna för att få i gång arbetet. Utöverdet krävs att vi kan förstärka olika drivkrafter. Det finns olikadrivkrafter. Det finns en drivkraft för den enskilde. Karensdagar kanskedriver denenskilde att vara kvar i arbetet. Vi sätterersättningen till . Vi diskuterar nu en drivkraft förarbetsgivaren. Men vi har ingen drivkraft inom hälso- och sjukvården. Vihar tillsammans medLandstingsförbundet och kommit fram tillatt vi borde etablera en drivkraft så att hälso- och sjukvården såg ocksånågon ekonomisk fördel av sina extrainsatser. Vi skulle gärna se att vihittaren drivkraft för hälso- och sjukvården.Vi skulle också vilja se att det fanns en bortre gränsför sjukskrivningen. Det finns i alla andra länder runtom i en gränsför när man måste pröva sin förmåga mot hela arbetsmarknaden, för att ökadrivkraften för den enskilde, för arbetsgivaren, förarbetsförmedlingen och försäkringskassorna. För det krävs en tydliggränsdragning, att man inte kan konservera sin sjukskrivningsproblematik.Vi tror attdet skulle vara hälsosamt med en sådan diskussion.Vi tror också att det är oerhört viktigt att hitta ettsätt för arbetsmarknaden att bli inkluderande. Vi har ungefär 530 000förtidspensionärer och 120 000 långtidssjukskrivna. I den gruppenfinns detsäkert en stor arbetskapacitet som inte tas till varadärför att arbetsmarknaden inte riktigt finns tillgänglig för den. (Bild 4) Sjukskrivningarna är olika över landet. Detskulle vara bra att få en normering, en likartad bedömning. Därför vore detbra om varje län hade en sjukskrivningskommitté som jobbar igenom problemenoch funderar på hur man arbetar med sjukskrivning iområdet. Vi har ihop med och börjat medatt etablera sådana kommittéer i varje län för att kunna arbeta vidare medproblemen. Vi har också etablerat ett nationelltförsäkringsmedicinskt forum som ska tillvarata kunskapen och, pånationell nivå, bättre kunna växla över den till helheten. Tillsammans medSocialstyrelsenstillsynsaktiviteter tror vi att den kunskapen runtsjukskrivning skulle kunna bli oerhört mycket bättre än den är ochdärmed kunna leda till normering för hälso- och sjukvårdens sätt attsjukskriva -ett beslutsstöd för läkare, helt enkelt.Vi tror också att det är ett problem meddeltidssjukskrivningar. Vi ser att det finns en tendens att fastnai deltidssjukskrivning. Även här skulle det vara bra med en tydlighet, attkanske begränsamöjligheten till deltidssjukskrivning och hela tidenkoppla den till ett rehabiliteringsprogram. Då vet man att den är en del iarbetet för att komma tillbaka till heltid.Detta är områden där man kan fortsätta utvecklasjukskrivningsprocessen så att vi når halveringen. Det avgörande är att vihar en arbetsmarknad som kan fungera, som tar hand om även sådanapersoner som inte är hundraprocentigt producerande ,som inkluderar arbetstagare som har arbetsförmågan nedsatt delvis ellertemporärt. Vi kan inte anställa alla påförsäkringskassan, men vi behöver en arbetsmarknad som kan tahand om även den typen av arbete. Det tror jag är en framgångsfaktor föratt lyckas med en halvering totalt.Läkarna och sjukskrivningsprocessenEva , : Jag ärförste vice ordförande i och internmedicinare iGöteborg. Jag ska inleda och därefter lämna över till professor tänkte tala om vad som har hänt det senaste året.För ett år sedan hade vi en utfrågning här på samma ämne. Jag tänkteåterkoppla till det för att se vad som har hänt i positiv bemärkelse, vadvi jobbarmed och vad vi fortfarande saknar, vad vi behöver kommaännu längre med. (Bild 5) Jag börjar med de positiva händelserna. SiwertGårdestig var inne på att vi har sett minskade sjukpenningtal. Tyvärr kanvi inte tycka att det är så bra . En del kan förklaras av den tredjesjuklöneveckan. Det är inte så stora förändringar i dettotala ohälsotalet som vi hade önskat, trots den enorma uppmärksamhet somvi fäst på problemet . Det är positivt, men vi skulle viljaattdet hade varit ännu mycket bättre.Ni kommer att märka att och jag pratarom samma sak. Det är därför att vi har ett väldigt bra samarbete. Vi hararbetat mycket tillsammans . Det vi gör hängerihop,och det är förstås bra.Alla försäkringsläkare är nu utbildade iförsäkringsmedicin. Vi har från varit med på utbildningarna.Utbildningar sprids nu till alla läkare ute i landet.De reaktioner jag har fått från läkarna är att man serväldigt positivt på det. Man tycker att det är bra. Ingen har tyckt att detär något som kommer ovanifrån som säger hur vi ska göra, att vi har gjortfel. Det finns ett otroligt sug efter att få gåutbildningen. Man tycker att den fyller ett stort behov som har funnitstidigare. Det är något som vi skulle vilja se framöver, att man satsarmer på sådanutbildning kanske redan under grundutbildningen tillläkare och under AT och ST. Det måste förbättras ytterligare.Vi var inne på avstämningsmöten. Det var något som vifrån drev ganska hårt inför . Vi ville ha det istället för att en annan läkare skulle komma och göra en andra bedömning avdensjukskrivne. Vi ser nu att där man använder sig av denhär typen av möte fungerar det bra. Det är inget nytt påfund. Det harfunnits tidigare. Skillnaden är att det nu är lagfäst. vet man attanvända det.Det trycks på från olika håll för att man ska använda sigav den möjligheten till samverkan. Det fungerar bra på flera ställen. Manser också att man kan relatera det direkt till minskade sjukskrivningstal.Vi har också bildandet av sjukskrivningskommittéer därÖstergötland är en föregångare, som vi kommer att få höra om . Det ärett sätt för kolleger att hjälpa varandra i en kollegial dialog, att tavarapå den kunskap som faktiskt finns och kunna omsätta den ipraktiken. Vi har så liten vetenskap kring vad som styr sjukskrivningar ochvarför sjukskrivningstalen ser ut som de gör. Då får man i stället försökaanvända den kunskap som finns ute i verksamheten.Tanken är att det ska användas till att bilda vetenskapså småningom. Det gör man också, framför allt i och Stockholm.Vi har också bildat det som vi kallar Nationelltförsäkringsmedicinskt forum. Där ingår ,, , , , SBUoch . Vi träffas per termin.Det vi försöker göra, på den centrala nivån, är att ta till vara denkunskap som finns och visa på goda exempel ute i landet. Vi har anordnatett antalmöten där representanter från sjukvården ochförsäkringskassorna träffas för att hitta samröre och kunna stimulera tillsamverkan ute i landet.Siwert var också inne på att vi vill ha ekonomiskadrivkrafter för sjukvården. Vi hade ett förslag från om att en del av den kostnad som genereras iökadesjukpenningtal i stället skulle gå till sjukvården, föratt vi skulle få större och bättre möjligheter att arbeta med att förhindraatt sjukskrivningarna blir så långa, det vill säga kunna göra ettbättrearbete initialt.Vi har tillsammans med ochRiksförsäkringsverket kommit med ett gemensamt förslag. Alla treorganisationer har haft tankar om det. Vi tycker att det vore bra om manvågade pröva det inågot landsting som ett pilotprojekt, för att se om detskulle kunna ha någon effekt. Det är ungefär så som vi tänker med detdecentraliserade kostnadsansvaret för läkemedel. (Bild 6) Vilka orosmoment finns då? Det finns en vissoro för att utvecklingen inte ska fortsätta nedåt. Som nämndes tidigareökar förtidspensionerna. Det är inte något bra sätt att lösa problemetmed dehöga sjukpenningtalen, som jag ser det. Tyvärr kommer detnog att se ut så ett tag framöver, men det löser ingalunda problemet medmänniskor som slås ut från arbetslivet.Under året som gått har läkarnas roll varitifrågasatt. Det har den varit innan också. Vi har bland annat sett att dethar funnits förslag om att läkarna inte skulle stå för bedömningen avarbetsförmågan.Det har kommit förslag från iJönköping om att man skulle lämna över den delen tillförsäkringskassehandläggare. Vi tycker inte att det är någon bra idé. Vitror inte att man kan dela uppdet på olika individer. Det här är någonting man ska görai samverkan, till exempel vid avstämningsmöten.Samtidigt har läkarna själva ifrågasatt sin roll sombedömare av arbetsförmågan. Det är framför allt distriktsläkarna i som har sett det här som ett av sina störstaarbetsmiljöproblem.De har inte tid. De kan inte och orkar inte göra en totalbedömning av arbetsförmågan och har sagt att man vill slippa görabedömningen efter tre månader.Vi för just nu en intensiv diskussion i ,där vi har stor hjälp av företagsläkarna. Vi försöker få till stånd endiskussion. Vi ska tillsätta en arbetsgrupp som ska se över det här. Vitrorinte, i hela förbundet, att det är rätt väg att gå. Densom verkligen har bäst kunskap och förmåga att göra en total bedömningär den behandlande läkaren. Vi tror inte att man kommer vidare med detförslagsom distriktsläkarna har lagt fram.Ett sista orosmoment är att primärvården inte ärtillräckligt utbyggd. Jag kommer från . Där håller man dessutompå att nedrusta primärvården. Man har lagt ned ett antal vårdcentraler. Detser visom stora problem, och det är något man måste jobba medframöver.Samverkan är mitt slutgiltiga svar på vad som ärlösningen på problemet. Vi måste arbeta tillsammans allihop för att viska kunna bygga vidare på någonting positivt och få ned sjukpenningtalen.Det kommeratt gå, om vi jobbar tillsammans.Marie , : Jag är psykiater ochtänker fokusera på de psykiska problemen, den psykiska ohälsan. Det finnsgoda skäl till det. Psykisk ohälsa står för en stor andel av delångtidssjukskrivna. Även om antaletlångtidssjukskrivningar och sjukskrivningar i allmänhet är på väg att gåned har vi inte sett motsvarande nedgång i psykisk ohälsa. Där ser vifortfarande en ökning.Det är inte så helt lätt att få information omdet diagnospanorama som är aktuellt för de långtidssjukskrivna. Det finnsdock data, bland annat från försäkringsbolaget som har en databas översjukskrivningar som har varit i gång sedan 1970-talet.Den är en guldgruva av information. (Bild 7) Jag visar nu ett diagram med tre olikakollektiv, de kommunanställda, de landstingsanställda och övrigaförsäkrade som väsentligen tillhör LO-kollektivet. De diagnoser somredovisas ärpsykisk ohälsa, värktillstånd i muskulatur och skelett -väsentligen ont i ryggen och nacken - luftvägsproblem - väsentligen astmaoch KOL - samt hjärt- och kärlsjukdomar.Man kan utläsa av bilden att det finns skillnadermellan olika typer av yrken, men när man lägger ihop de fyra vanligasteorsakerna kommer man upp till strax av allalångtidssjukskrivna. Det äralltså fyra typer av sjukdomsgrupper som ansvarar för av problemen. Av dem är den psykiska ohälsan en väldigt stor del. (Bild 8) Det är fortfarande så att den psykiska ohälsanökar, som jag sade. Den bild jag nu visar gäller tiden från 1998 till 2002och fortfarande samma tre kollektiv. I samtliga grupper ökar den relativaandelen psykisk ohälsa. (Bild 9) Vad är det då för sorts psykisk ohälsa? Detsom står på sjukintygen är vanligen depression, svår stressreaktion,utbrändhet, utmattningsdepression eller ångest. (Bild 10) vet vi lite mer om vad som döljer sigbakom det. Vi har intervjuat mer än 400 patienter med den typen avdiagnoser.Jag kan sammanfatta väldigt kort den information vi har. Åtminstone av de intervjuade har under sin sjukdomsperioduppfyllt forskningskriterierna för depression. Det är alltså en allvarligpsykisk sjukdom. Tillståndet är i avfallen relaterat till svår stress. I stor andel av fallen är stressenarbetsrelaterad. I merparten finns det också familjeproblem som liggerbakom.Depressionen är mestadels en komplikation till ettpsykiskt utmattningstillstånd. Det som är viktigt är att de härmänniskorna i av fallen också har kroppsliga symtom, mest avtypen värk. Det ärmöjligt att de två viktiga tillstånden hänger ihop, värkoch psykisk ohälsa. (Bild 11) Det går inte så bra för de här personerna.Det är ytterligare ett skäl till att man är speciellt intresserad avdem. De verkar vara svårrehabiliterade. Vi har tittat på 5 000 personer somvarlångtidssjukskrivna för en psykiatrisk diagnos . Detvisade sig då att förloppet ofta är långdraget. är detbara en fjärdedel som har kommit tillbaka i jobb. Därför behöver vibättrestrategier för rehabilitering och strategier som kananvändas i mycket större skala än vi kan . (Bild 12) För att förbättra precisionen i diagnostikenhar en grupp psykiatrer och liknande träffats för att sammanställa denlitteratur som finns och komma med förslag till kriterier för någontingsom vikallar för utmattningssyndrom. Vi troratt det kan skapa förutsättningar för behandling och rehabilitering, har diagnoskriterier, och också ge en bättre kunskap om detnaturligaförloppet. (Bild 13) För att kriterierna ska fungera måste deanvändas. Man måste lära sig att använda dem, och det kan vara rätt tungt.Man behöver också folk som kan bedömarehabiliteringspotentialen, någonting som är svårt att göra, visar det sig.Dessutom behöver man välja rätt typ av rehabilitering för rätt patient. Vihar funderatmycket över hur distriktsläkare i en pressad situation,med ont om tid, ska kunna klara det. Det är rätt mycket begärt. Vi tror attde behöver hjälp inom sin egen organisation, av människor som utbildas ochspecialiseras för att göra just de sakerna. Vi behöveralltså utbilda medicinsk personal - det behöver inte nödvändigtvis varaläkare men det ska vara några som står till läkarnas förfogande. (Bild 14) I stod rubrikenRehabilitering av sjuka döms ut. Det var en sociologiprofessor från Lundsom hade uttalat sig. Han berättade att det i stort sett går sämre för demsomhar fått rehabilitering än för dem som inte har fåttnågon. Det talar för att rehabilitering rent ospecifikt, som någonsorts rehabiliteringssalva som man smetar över alla som ärlångtidssjukskrivna, intefungerar. (Bild 15) Det vi behöver är mycket större precision irehabiliteringen. Just när det gäller psykiskt sjuka ser vi tre komponenter. De behöver gruppterapi för att återfå självförtroendet och hittanyacopingstrategier. De behöver individuell coachningför att komma tillbaka i jobb, kanske eventuellt byta jobb. De behöverockså lära sig bättre tekniker för stresshantering. Det är olika strategierförrehabilitering som samtliga måste utprövas vetenskapligt.Där är vi på god väg med de två första och hoppas också komma upp på bananmed den tredje.Försäkringsläkarna och sjukskrivningsprocessenMaud , : Jag har normaltmin hemvist som försäkringsöverläkare på i Östergötland.Innan jag började arbeta där, , arbetade jag somföretagsläkare.Försäkringsläkarna arbetar konsultativt med medicinskkunskap på försäkringskassorna. Det innebär att vi inte fattar någraförsäkringsjuridiska beslut men vi bidrar i handläggningen av ärenden genomattklargöra, tydliggöra den medicinska situation sombehandlande läkare har beskrivit. Besluten fattas av handläggare ellersocialförsäkringsnämnder.Vi gör inte heller några medicinska bedömningar,eftersom vi inte träffar patienter. Det gör de behandlande läkarna. Påså sätt kan man säga att vi försäkringsläkare är en kunskapsbro mellanvården ochförsäkringskassan, där vi alltså tillförförsäkringskassorna kunskap om vården och där vi tillför vården kunskap omsocialförsäkringen. Därav följer att vi har såväl utåtriktade sominåtriktadearbetsuppgifter.Till de utåtriktade arbetsuppgifterna hör utbildningenav läkare i försäkringsmedicin, som just nu är den mest uttalade ochdominerande. Det har både och varitinnepå. utbildade för ungefär ett årsedan hälften av försäkringsläkarna för att vi skulle kunna organisera,utveckla och leda de här utbildningarna runtom i länen. De pågår runtom ilandetmed likartad utformning.I genomför vi den här utbildningen i ettsamarbete mellan och eftersom vi har ettsamarbetsavtal. Vi ser det som att länets ohälsa, för vilkensjukskrivningarna ärett uttryck, är ett gemensamt intresse för landstingetoch . (Bild 16) Vid den här utbildningen använder vi en bildav sjukskrivningsprocessen. Den överensstämmer i mångt och mycket medSiwert bild. Den visar fyra block med följande rubriker:· Liv och hälsa i samhället·· Möte patient-läkare·· Intyg·· Rehabilitering·De fyra blocken beskriver samma ord som , nämligen förhindra, förkorta och föra åter.Det första blocket berör hälsa och liv i samhället. Detpratar vi om på utbildningen. Vi människor lever och arbetar. mårvi bra och ibland mår vi dåligt. Det är viktigt att poängtera att allt inteär sjukdom utan att man som människa reagerar på livetoch det är naturligt. Om man befinner sig i en svår livssituation kännsdet oroande, obehagligt, smärtsamt. Men för den sakens skull behöver detintevara sjukdom. Det är viktigt att man inte gör hela livettill ett medicinskt problem.När man inte mår bra kan man inte veta om man är sjukeller inte. Då uppsöker man en läkare för att diskutera hur man mår. Däruppstår ett möte mellan en läkare och en patient. Det är viktigt att kommaihågatt varje sjukfall som är längre än inleds avett möte mellan en läkare och en patient. Vi har i fokuseratganska mycket på det mötet, delvis i utbildningarna, delvis inom ramen fördensjukskrivningskommitté som vi har bildat i samarbete medlandstinget som jag berörde inledningsvis.Vid mötet utreder man som läkare om det föreliggernågon sjukdom eller inte. Man föreslår en lämplig behandling. Eller ocksåleder undersökningarna till att det inte föreligger någon sjukdom, och dåär detviktigt att klargöra det.Sedan kanske man ibland bestämmer sig för att utfärdaett medicinskt underlag som ska använda för att prövarätten till ersättning från sjukförsäkringen, eller för att, som vi brukarkalladet, sjukskriva patienten.När vi pratar om mötet med läkarna poängterar vi detEva var inne på, nämligen att det är viktigt att vi somläkare gör det utifrån ett medicinskt perspektiv, att vi utgår frånmedicinskakriterier, att vi tycker att det är en riktig åtgärd attsjukskriva patienten, att det känns som om det kommer att bidra till etthelande och läkande. Det är viktigt att vi inte gör det för att någonannanvill det. Det förekommer ganska ofta att någon annan villdet, till exempel arbetsgivaren, maken eller socialförvaltningen. De tyckeratt det skulle lösa ett problem som kanske inte är medicinskt. Då kännsdet inte schyst mot den person som är inblandad,att man skriver någon sjuk som faktiskt inte är sjuk, speciellt inteom det inte är en lämplig behandling. Man måste tänka på sjukskrivningen ibehandlingstermer, att det kanske kan varaberoendeframkallande, att det är dosberoende, att behandlingstiden harbetydelse.Det finns väldigt lite vetenskapligt dokumenteradkunskap om vad som är bra och dålig sjukskrivning. Därför behöver vi somläkare lyfta den väldigt omfattande praxiskunskap som finns. Det är det vikan görai avvaktan på vetenskap genom de försäkringsmedicinskakommittéerna och genom sjukskrivningskommittéerna. På så sätt kan viinterkollegialt lyfta den praxis som finns.När man har bestämt sig för att sjukskriva gör man detpå ett intyg, en blankett, som man använder för att förmedla deninformation som behövs till . Sjukskrivningssituationenär oftapressande för distriktsläkarna. när man känner sigirriterad och frustrerad kan irritationen gå ut över blanketten. Men det ärnog egentligen inte blanketten som är det stora problemet.Man har tagit fram flera nya blanketter för att försökaunderlätta för läkarna att på ett strukturerat sätt ge försäkringskassanden information som behövs. Den senaste blanketten kom den 1 juli 2003ochtogs i bruk fullt ut , när vårdcentralernahade fått in den i sina datajournalsystem. Den är strukturerad på ettsådant sätt att den följer läkares utredningsgång. Den innehåller ettmedicinsktspråk, vilket känns lätt att tillägna sig när man skabeskriva. Den är även formulerad så att man ska tänka partiellsjukskrivning som ett alternativ i sjukskrivningssituationen.Utifrån utbildningarna i tycker jag är rätt nöjd med blanketten. Det är en del frågor runtomkring partiellsjukskrivning som man kan fundera över. Men jag tror att det bästa inulägetär att använda blanketten och, om det föreliggersvårigheter, jobba på att utbilda på ett sådant sätt att man som läkareförstår vilken information försäkringskassorna behöver för att kunnatillämpa lagen.I tolkningen av blanketten kommerförsäkringsläkarnas inåtriktade arbete fram. Då arbetar vi som konsulter åtförsäkringskassehandläggaren. Vi försöker då tydliggöra sjukdomstillståndet, på vilket sättpatienten är sjuk, konsekvenserna för personens förmågaatt vara verksam och hur det påverkar förmågan att arbeta med hans ellerhennes vanliga arbetsuppgifter. Vi tolkar det utifrån den information somfinnspå blanketten. Om bilden blir ofullständig beror detpå att informationen är ofullständig. Eftersom vi inte har träffatpatienten har vi ingen annan information att tillgå. Det är därför det ärviktigt attden blir så komplett som möjligt.Vi säkerställer också som försäkringsläkare att deninformation som står är tillräcklig för att fatta ett beslut. Om det saknasnågonting föreslår vi handläggarna på vilket sätt man kan komplettera ellersåtar vi själva kontakt med behandlande läkare för attkomplettera.På tar man ställning till om rätttill ersättning föreligger. Man försöker också bedömaom det finns anledning att sätta in rehabiliterande åtgärder, så att mankankomma i gång med det så fort som möjligt och inte hamnari långa passiva sjukskrivningar. Det kan man också utläsa på intyget.Arbetet som försäkringsläkare har under de år jag hararbetat blivit mer tydligt och strukturerat. Vi har fått ett förbättratgrepp om kunskapsområdet, bland annat genom de utbildningar iförsäkringsmedicinsom fortlöpande har erbjuditförsäkringsläkare och genom det försäkringsöverläkarnätverk somFörsäkringskasseförbundet har hållit samman . Där kan viåterkommande diskuterafrågorna och ha en konsensus runtomkring detförsäkringsmedicinska kunskapsområdet.Jag tror att försäkringsmedicin är ett viktigt bidrag föratt bromsa den ogynnsamma utveckling inom sjukförsäkringen som vi har sett.Sjukgymnasters roll i sjukskrivningsprocessenSara Maripuu, Legitimerade Sjukgymnasters Riksförbund:Jag är ledamot av . Jag ärsjukgymnast och bor och arbetar i där jag leder enspecialistverksamhet för barn och ungdomar med neuropsykiatrisk problematik.Jag vill tacka för att har blivitinbjudet att delta i den här utfrågningen.