bet · GR01MJU18 · 2004-03-30 00:00:00 — Det måste vara möjligt för endjurhållare att freda sin tamboskap. I motion MJ290(m, fp, kd, c) yrkas att beslutarförtydliga 28 § jaktförordningen (1987:905).Jaktförordningen är oklart formulerad. Det ärviktigt att formulera lagen så att inget tvivelskall råda om en ägares rätt att skydda sina tamdjurfrån vargangrepp (yrkande 3). I motion MJ292 (s)framhålls behovet av åtgärder för att underlättasamspelet mellan människa och varg. Enligtmotionärerna handlar det om 28 § jaktförordningen(1987:905) där oklarheterna om vad som gäller är såstora att rättssäkerheten inte alltid kan tryggasför en djurägare som försvarar sina tamdjur. Tillföljd av ett mycket snävt och komplicerat formuleratlagrum (28 § jaktförordningen) är, enligt motionMJ293 (m) delvis, möjligheterna för den enskildetill skyddsjakt, utan föregående myndighetsbeslut, ipraktiken oerhört små. Risken att den enskilde gören felaktig bedömning är överhängande, vilket kanföranleda att den enskilde riskerar att dömas tillfängelse. Mot bakgrund härav börRovdjursutredningens, med hänsyn till allaintressen, väl avvägda förslag till lydelse av 28 §jaktförordningen antas. Även i motion MJ355 (c)uppges det föreligga ett behov av att ändra 28 §jaktförordningen (1987:905). Enligt motionären ärdet inte hållbart att inta extremaställningstaganden i rovdjurspolitiken. Enförändring av jaktförordningen som medger rätt förägaren att försvara sin boskap eller sin hund, vidett direkt angrepp från varg, behövs (yrkande 1). Imotionerna MJ391 (kd) yrkande 2, MJ399 (kd) yrkande45 och MJ447 (kd) yrkande 5 framförs krav påförändring av 28 § jaktförordningen (1987:905).Enligt motionärerna måste en central del avrovdjurspolitiken vara människans möjlighet attskydda sin egendom vid rovdjursangrepp. När etttamdjur angrips av rovdjur är det inte rimligt attdet saknas möjlighet att ingripa utan beslut avmyndighet. Utformningen av jaktförordningen bördärför ändras, förbättras och förtydligas på dennapunkt. Formuleringen i paragrafen skall innehållaskrivningar om att ägaren eller vårdaren skall fådöda en björn, järv, lo eller varg som är underdirekt angrepp på tamdjuret. Enligt motion MJ414 (s)är sannolikt den restriktiva och svårtolkadeutformningen av jaktförordningen ett av deviktigaste hindren mot en sansad dialog meddjurägare. Nuvarande utformning som kräver ettförnyat angrepp innan djurägaren kan fälla detskadegörande djuret strider mot människorsrättsuppfattning. 28 § jaktförordningen (1987:905)bör ändras så att enskild djurägare ges möjlighetatt försvara sina tamdjur vid direkt angrepp avstora rovdjur (yrkande 2). Enligt motion MJ330 (m)bör begära att regeringen ändrar 28 §jaktförordningen (1987:905) så att vargen inteomfattas av denna paragraf. Med hänvisning tillbl.a. vargjakt bör beslut att vargskall omfattas av 28 § jaktförordningen omprövas.Skyddsjakt utan myndighetsbeslut är många gångersvår att skilja från ett jaktbrott. Denna möjlighetkan innebära att fredningen av rovdjurensätts ur spel.Utskottets ställningstagandeNär det gäller skyddsjakt på enskilds initiativ utantillstånd föreskrivs i jaktförordningen (1987:905)att har en björn, varg, järv eller lo angripit ochskadat eller dödat tamdjur och finns det skäliganledning att befara ett nytt angrepp, fårtamdjurets ägare eller vårdare utan hinder avfredning eller bestämmelserna i jaktförordningendöda det angripande djuret, om det sker i omedelbaranslutning till angreppet. Sådan jakt är dock intetillåten inom nationalpark (se 28 §).Utskottet tillstyrkte i betänkandet (2000/01:MJU9s. 28) Sammanhållen rovdjurspolitik att 28 §jaktförordningen borde ändras så att den återomfattar varg och anförde att vargstammen under1990-talet har haft en stark tillväxt. Utskottetanförde att med hänsyn till vargens förmåga att påkort tid vandra långa sträckor kan skadeproblemuppstå på platser där man inte haft anledning attvidta åtgärder för att förebygga skador. Det kandärför inte uteslutas att det kan finnas ettberättigat behov för tamdjursägare att i akutaskadesituationer ha möjlighet att döda en varg somangriper tamdjur. Detta bör främst gälla tamdjur somingår i en näringsverksamhet. Även för vissatamdjursarter som inte ingår i sådan verksamhet kandet ibland finnas ett berättigat behov av att kunnadöda en varg i samband med angrepp.Utskottet uttalade vidare att denna förändringförutsätter att vargstammens tillväxt fortsätter ochatt takten i tillväxten är hög. Bryts den nuvarandepositiva utvecklingen är det enligt utskottetsmening inte möjligt att tillåta någon skyddsjaktutan föregående beslut av Naturvårdsverket.I framställan till regeringen (dnr 104-1107-04 Nf) har föreslagitvissa ändringar i jaktförordningen när det gällerenskildas rätt till skyddsjakt utan föregåendebeslut av myndighet.Frågan om utvidgning av möjligheterna tillskyddsjakt på enskilds initiativ utan tillstånd harbehandlats ett antal gånger efter riksdagsbeslutetom en sammanhållen rovdjurspolitik (se bl.a. bet.2001/02:MJU18, bet. 2002/03:MJU9). Utskottet har då inte varit berett attförespråka en sådan ändring av regelverket att endjurägare skulle få möjlighet att, utan myndighetsbeslut, döda ett rovdjur vid eller efterett direkt angrepp på tamdjur. Utskottet gjorde denbedömningen, inte minst mot bakgrund av att det förvissa typer av jaktbrott skall räcka med attgärningsmannen handlat oaktsamt, att en ändring ijaktförordningen i enlighet med då framfördamotionsförslag skulle komma att innebära storasvårigheter när det gäller att bevisa om ettjaktbrott har begåtts eller om det varit fråga omtillåten skyddsjakt. Utskottet vidhåller sinbedömning när det gäller eventuella bevissvårighetermen finner att skäl kan anföras för attgenomföra en samlad översyn när det gällermöjligheterna att ingripa för att avvärja angrepp avstora rovdjur på tamdjur. Som framhållits från flerahåll är det både önskvärt och nödvändigt att ökaförståelsen för den av beslutaderovdjurspolitiken. kan konstateras att ensådan förståelse inte kan antas främjas av ensvårtolkad och otydlig utformning av regelverket.Utskottet föreslår således att en samlad översyngörs av ifrågavarande regelverk. En sådan översynoch eventuella förslag till ändring av regelverketskall ta i beaktande såväl ovan nämndarättssäkerhetsaspekter som de fastlagda målen förrovdjurspolitiken. Vad utskottet anfört bör gesregeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottetmotionerna MJ247 (s) och MJ292 (s) i denna del samtavstyrker motionerna MJ205 (c) yrkande 2 i dennadel, MJ232 (c) yrkande 2 i denna del, MJ290 (m, fp,kd, c) yrkande 3, MJ293 (m) i denna del, MJ330 (m),MJ355 (c) yrkande 1, MJ391 (kd) yrkande 2, MJ399(kd) yrkande 45, MJ414 (s) yrkande 2 och MJ447 (kd)yrkande 5 i denna del.Beslutsnivå, m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker två motionsyrkanden (kd,c) om länsstyrelsebeslut avseende jakt pålodjur med hänvisning till tidigareriksdagsbeslut om en sammanhållenrovdjurspolitik. Ett antal motionsyrkanden(s, m, fp, kd, c) om behörigheten att fattabeslut om skyddsjakt avstyrks med hänvisningtill bl.a. nu nämnda riksdagsbeslut samt detarbete som pågår i . Vidareavstyrks två motionsyrkanden (s, v) omsamspelet människa och rovdjur bl.a. motbakgrund av de förslag som presenterats närdet gäller ökade informationsinsatser pådetta område. Slutligen avstyrks ettmotionsyrkande (v) om jakttillsynen medhänvisning till pågående beredning iRegeringskansliet.MotionernaEnligt motion MJ207 (c) yrkande 2 bör länsstyrelsenges i uppdrag att besluta om jakt av lo när artenblir alltför dominant. Förhållandena i exempelvisVästmanland visar att jakt på lo kan släppas fri.Förhållandet är dock annorlunda inom andra länvarför prövning om fri jakt bör göras från län tilllän. Det är därför önskvärt att gesmöjlighet att besluta i frågor som berör det egnalänet. Även i motion MJ447 (kd) yrkas attlänsstyrelsen ges rätt att besluta om jakt på lodjuri de län där arten är rikligt förekommande (yrkande6).I motionerna MJ205 (c) yrkande 3, MJ232 (c)yrkande 3, MJ308 (c) och MJ355 (c) yrkande 2framförs krav om decentralisering av beslut omskyddsjakt på enskilda individer av rovdjur. Det ärfel att beslut om tillåtelse för skyddsjakt påenskilda djur som kräver snabb hantering ligger hosen central myndighet, , som dessutomvisar en nonchalans för människors oro. Endecentralisering av besluten kring skyddsjakt avenskilda individer måste ske till länsnivå ellerregional nivå. De som berörts mest av rovdjurensstigande antal är människor boende på lands- ochglesbygd, deras oro och erfarenheter av rovdjurenhar beslutsfattare en skyldighet att ta på allvar.Även i motion N288 (fp) yrkande 10 framförs krav omatt skyddsjaktsbesluten skall delegeras frånNaturvårdsverket till länsstyrelserna.Enligt motion 2003/04:MJ290 (m, fp, kd, c) börbeslut om skyddsjakt av varg fattas av berördlänsstyrelse (yrkande 1). Enligt motionärerna tordedet vara ostridigt att är det organsom bäst kan bedöma situationen lokalt och medönskvärd snabbhet. I motion MJ292 (s) delvisuppmärksammas behovet av åtgärder för att underlättasamspelet mellan människa och varg. Enligtmotionärerna finns skäl att se över om den nuvarandeansvarsfördelningen mellan naturvårdsverk ochlänsstyrelser är den mest ändamålsenliga. Enligtmotion MJ293 (m) delvis bör , för attfå en större lokal kännedom och förankring, vara denbeslutande instansen för beslut om skyddsjakt medstöd av 27 § jaktförordningen (1987:905) i ställetför . Även i motion MJ306 (fp)yrkande 6 framhålls att beslutsfattande omvargstammens reglering bör flyttas ned så nära deberörda (fast boende) som möjligt, tilllänsstyrelsen som central myndighet medan jaktendelegeras till lokala jaktvårdsområden. Attlänsstyrelsen bör vara beslutande instans när detgäller skyddsjakt på varg framhålls även i motionMJ350 (s) delvis. I motion MJ399 (kd) yrkande 44föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag till sådan ändring av 27 §jaktförordningen att får föreskrivaatt beslut om jakt på varg får meddelas avlänsstyrelsen i län med fasta stammar av varg.Enligt motion MJ235 (v) yrkande 2 bör regeringenta ytterligare initiativ till en ökad dialog mellanjägarorganisationer och myndigheter i syfte attdiskutera vikten av ett aktivt avståndstagande frånden illegala jakten och möjligheterna som finns ialternativa lösningar. Regeringen bör se övermöjligheten för länsstyrelserna att tillsammans medpolismyndigheten öka övervakningen för att ipreventivt syfte motverka illegal jakt (yrkande 3).Även i motion MJ292 (s) delvis framhålls behovet avåtgärder för att underlätta samspelet mellanmänniska och varg. Innan vargstammen nått en storleksom medger en skyddsjakt måste andra åtgärder (änjakt) sättas in för att öka skyggheten utan att dödavargarna. Skrämselåtgärder mot varg har prövats vidtre tillfällen i landet. I den utsträckning det gåttatt utvärdera dessa försök så verkar de i någon månha givit önskat resultat. Ytterligare försök avdetta slag bör kunna leda fram till en metod somgemene man kan få använda. Ett angeläget första stegär att se över om gällande lagar och förordningarbehöver ändras för att möjliggöra detta.Utskottets ställningstagandeNär det gäller rätten att besluta om jakt på lodjurvill utskottet anföra följande. I betänkandetSammanhållen rovdjurspolitik angav utskottet (bet.2000/01:MJU9 s. 24) att förvaltningen av stammarna av björn,järv, lo, varg och kungsörn är en nationellangelägenhet och en förpliktelse enligtinternationella konventioner och medlemskapet i EU.Vid förvaltningen av dessa rovdjur är det således avvikt att ha överblick över situationen i landet somhelhet. Många arter rör sig över så stora områdenatt de lämpligast förvaltas på riksnivå.Naturvårdsverket bör därför även i fortsättningen hahuvudansvaret för omfattningen av jakten på björn,järv, lo, varg och kungsörn. I vissa fall finnsemellertid fördelar med regionalt beslutsfattande.Erfarenheter och kunskap från lokal nivå kan bättrekomma till användning, och de regionalamyndigheterna har större lokalkännedom och kunskapom de problem som finns på orten. Förlokalbefolkningen kan ökad närhet tillbeslutsfattarna innebära större förståelse för debeslut som fattas. De fördelar som finns medregionalt beslutsfattande har särskilt storbetydelse i de fall där det krävs en snabbbeslutsprocess. Enligt utskottets mening harlänsstyrelserna i de län där det finns fasta stammarav rovdjur kompetens att hantera en beslutanderättsom stämmer överens med de övergripande målen för deaktuella arterna. Genom inrättande av regionalarovdjursgrupper kommer denna kompetens attförstärkas ytterligare. Med det anförda avstyrksmotionerna MJ207 (c) yrkande 2 och MJ447 (kd)yrkande 6.I flera motioner framförs synpunkter när detgäller skyddsjakt på enskilda individer av rovdjur,och utskottet vill med anledning härav framhållaföljande. I ovan nämnda betänkande Sammanhållenrovdjurspolitik anförde utskottet attNaturvårdsverket bör ha möjlighet att delegera tilllänsstyrelserna att ge tillstånd till skyddsjakt påenskilda djur som orsakar allvarliga skador ellerolägenheter. Delegation bör endastkunna komma i fråga beträffande arterna björn ochlo, eftersom dessa finns i förhållandevis storabestånd. Som utskottet har redovisat (bet.2001/02:MJU24 s. 38) har jaktförordningen ändrats såatt får delegera tilllänsstyrelserna om skyddsjakt på enskilda djur avbjörn och lo som orsakar allvarliga skador ellerolägenheter. Därutöver återinfördes möjligheten förenskild till skyddsjakt på varg utan föregåendemyndighetsbeslut. Genom riksdagsbeslutet utökadesmöjligheterna för arternas överlevnad i Sverigesamtidigt som utökade möjligheter gavs att hanterasituationer med rovdjur som vållar skada ellerolägenhet.Som redovisats ovan har i enframställan till regeringen (dnr 104-4970-03 Nf) föreslagit en rad ändringar ijaktförordningen för att underlätta ocheffektivisera förvaltningen av de stora rovdjuren.Framställan innehåller bl.a. följande förslag närdet gäller länsstyrelsernas beslutanderätt. Närlänsstyrelserna beslutar om skyddsjakt med stöd av27 § jaktförordningen får länsstyrelserna varkenbesluta om att jakten får ske under hela dygneteller med hjälp av belysning. Detta hinder förlänsstyrelserna att i vissa fall besluta ombehövliga undantag för att underlätta skyddsjakt påbjörn och lo är enligt inteändamålsenligt och bör tas bort. I 27 § reglerasskyddsjakt på enskilds initiativ, dvs. detförutsätter att en ansökan om skyddsjakt inkommittill för att skall fåbesluta om skyddsjakt. Enligt ärdet inte ovanligt att ansökan är felaktig eftersomfrågan om skyddsjakt ofta väcks av någonorganisation som inte är behörig att ansöka iförvaltningslagens (1986:223) mening. Detta innebäri vissa fall att måste avvakta enfullständig ansökan trots att det kan stå klart attskyddsjakt är nödvändig och att frågan bör hanterasskyndsamt. Länsstyrelserna har genom sinarovdjursansvariga god inblick i den aktuellarovdjurssituationen och har därför ofta tidigt allrelevant information i en situation med allvarligskada. Länsstyrelserna bör ha de möjligheter attmotverka skador av björn och lodjur som 7 §jaktlagen medger. Enligt bör därförde berörda länsstyrelserna även kunna besluta ombegränsad skyddsjakt på björn och lodjur påmyndighets initiativ. När det gäller användning avhund framhålls följande. När tarbeslut om skyddsjakt på björn och lodjur med stöd av27 § jaktförordningen kan det i vissa fall varaviktigt för jaktens genomförande att hund används.Jakten kan bli mer effektiv, och användningen avhund ökar möjligheterna att fälla just denskadegörande björnen. Med nuvarande bestämmelser ijaktförordningen är det inte möjligt förlänsstyrelserna att medge undantag från det s.k.hundförbudet i jaktlagen. Följden är att omlänsstyrelsen tar beslut om skyddsjakt på björn ochlodjur, när användningen av hund vid sådan jakt inteär tillåten i övrigt, får hund inte användas vidjakten. En stor del av de skador och olägenheter somorsakas av björn och lodjur uppkommer undersommarhalvåret. Enligt bör därför18 § jaktförordningen ändras i denna del.Naturvårdsverkets framställan bereds för närvarandei . Enligt utskottets mening kandet förutsättas att regeringen även i anslutningtill det fortsatta arbetet med förvaltningsplanerser över samarbetet mellan berörda myndigheter närdet gäller all skyddsjakt. Med hänvisning till vadutskottet tidigare anfört och i avvaktan på denfortsatta beredningen är utskottet inte berett attföreslå någon åtgärd med anledning av de imotionerna MJ205 (c) yrkande 3, MJ232 (c) yrkande 3,MJ308 (c), MJ355 (c) yrkande 2 och N288 (fp) yrkande10 framförda synpunkterna om beslutsnivån förskyddsjakt avseende enskilda individer av rovdjur.Berörda motionsyrkanden avstyrks.Vidare avstyrks de i motionerna MJ290 (m, fp, kd,c) yrkande 1, MJ292 (s) delvis, MJ293 (m) delvis,MJ306 (fp) yrkande 6, MJ350 (s) och MJ399 (kd)yrkande 44 framförda kraven om förändrad beslutsnivåbeträffande skyddsjakt för varg.När det gäller samspelet mellan människa ochrovdjur vill utskottet bl.a. hänvisa tillNaturvårdsverkets reviderade åtgärdsplaner för vargoch lo vari bl.a. framhålls betydelsen av ökadeinformationsinsatser för att genomföra riksdagensbeslut om en sammanhållen rovdjurspolitik. Insatserbehövs framför allt för att befolkningen i blivandeoch existerande rovdjurstrakter skall få kunskap omhur man samexisterar med rovdjur i sin hembygd. Deträcker inte med enkel faktainformation utan detkrävs dialog och delaktighet i förvaltningen av destora rovdjuren. Ökad information om förebyggandeåtgärder kan underlätta samexistens med rovdjur ochhindra att nya konflikter och skador uppstår. Mångaaktörer - myndigheter, organisationer, djurparker,företag och enskilda - informerar om rovdjur.Mångfalden gynnar möjligheten att nå ut till dem sombehöver nås. De starka känslor som ofta väcks närman diskuterar rovdjur talar för att separeramyndighetsutövning och ett bredare informations- ochkommunikationsarbete. Det talar också för ett ökatinformationsarbete regionalt. I utredningenFörstärkta insatser för rovdjursinformation angavNaturvårdsverket en rad förslag till ökade insatser.Under år 2004 räknar med attpresentera en plan för ökad rovdjursinformation. Meddet anförda föreslår utskottet att motionerna MJ235(v) yrkande 2 och MJ292 (s) delvis lämnas utanvidare åtgärd.När det gäller den illegala jakten framhålls i deovan nämnda åtgärdsprogrammen för varg och lo attsamhället samfällt måste arbeta med att förebyggajaktbrott och se till att eventuella gärningsmänåtalas och döms. Den illegala jakten är det störstahotet mot dagens rovdjursstammar, och krafttag måstetas på alla nivåer för att bekämpa den. Det måsteske såväl inom myndigheter och organisationer som avenskilda. skall intensifiera arbetetmed att förebygga jaktbrott, och enligtNaturvårdsverket bör en riktad kampanj övervägas.Enligt redovisning avregeringsuppdraget att i samråd med länsstyrelsernaöverväga hur arbetet med att förebygga jaktbrott kankopplas till inventeringsverksamheten bör regeringenöverväga en översyn av organisationen avjakttillsynen i landet. Erfarenheterna av hurjakttillsynen organiseras i våra nordiskagrannländer, t.ex. , kan ligga till grund fören sådan utredning. För att förbättra möjligheternaatt förebygga grova jaktbrott bör regeringen vidareöverväga en förstärkning av polisens och tullensresurser.Enligt redovisningen avser attför egen del vidta åtgärder på bl.a. följandeområden:1. Tydliggöra verkets föreskrifter när det gälleratt förhindra faunakriminalitet och i de falldet redan inträffat arbeta för attgärningsmännen lagförs.2. Att inom ramen för förstärktainformationssatsningar om rovdjurspolitiken,som planeras , särskilt ta uppfrågan om grova jaktbrott. Om möjligt börinsatserna planeras och genomföras i samarbetemed polis- och åklagarväsendet. Vidare kan en granskning övervägas av hurtillstånd att medföra vapen på skotertillämpas. Länsstyrelserna kan ge tillståndatt medföra vapen på skoter om det behövs förrenskötseln, för att exempelvis avliva skadaderenar, eller om det annars finns särskildaskäl. Det kan gälla transport av vapen tilljaktstugor eller jaktområden i samband medsmåviltsjakt, älgjakt eller skyddsjakt efterrovdjur. För att förhindra missbruk och möjliggöraeffektivare tillsyn överväger Naturvårdsverketatt föreslå att jakt inte får utföras sammadag som vapnet transporterats med skoter. Vidare övervägs att i större grad än hittillsbegränsa jakttiden (kort jakttid), jaktområdet(väl definierat) och antalet jaktutövare(särskilda jägare) vid beslut om skyddsjaktför att minska "riskerna" att tillstånd tilllegal jakt missbrukas.I redovisningen lämnas även förslag som rör arbetetinom länsstyrelserna, polis- ochåklagarmyndigheterna samt forskningsprojekten. Motbakgrund av det anförda och i avvaktan på denfortsatta beredningen av förslagär utskottet inte berett att föreslå någonriksdagens åtgärd med anledning av motion MJ235 (v)yrkande 3. Motionen avstyrks i berörd del.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inomparentes vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas iavsnittet.1. Skyddsjakt på initiativ av enskild medtillstånd (punkt 1)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen om skyddsjakt eftermyndighetsbeslut. Därmed bifaller riksdagenmotionerna 2003/04:MJ205 yrkande 2 i denna del och2003/04:MJ232 yrkande 2 i denna del samt avslårmotionerna 2003/04:MJ235 yrkande 1, 2003/04:MJ253yrkande 2 och 2003/04:MJ447 yrkande 5 i denna del.StällningstagandeDjurägare, inom rovdjursområden i landet, får ettstort antal husdjur vargdödade utan att de har stödi lagen för att ingripa till skydd för sin egendom.Detta är både orättfärdigt och oacceptabelt. Enändring måste göras av 27 § jaktförordningen(1987:905) för att stärka den s.k. nödvärnsrättenrent allmänt. Detta bör ges regeringen till känna.2. Licensjakt på varg (punkt 2)av (), (),von der Esch (kd) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen om licensjakt påvarg. Därmed bifaller motion 2003/04:MJ391yrkande 4 och avslår motionerna 2003/04:MJ232yrkande 1 och 2003/04:MJ306 yrkande 5.StällningstagandeSedan beslutet om rovdjurspolitiken togs i riksdagenhar mycket hänt, inte minst när det gäller antalettamdjur som skadats eller dödats av varg.Rovdjursforskare menar att dessa problem kommer attöka i områden med en tät vargstam. Detta gäller isynnerhet vars vildmark troligtvishyser de flesta vargarna i landet. Med denutveckling av vargens förökning vi har , enligtvissa forskare , kommer vi att få en ohållbarsituation i vissa delar av landet. Av denanledningen är det rimligt att ett visst antal djurtillåts skjutas i vargtäta områden. Detta dels föratt de på nytt skall få respekt för människan, delsför att få en kontrollerad vargstam. En begränsadlicensjakt bör således tillåtas i områden med starkkoncentration av varg. Detta bör ges regeringen tillkänna.3. Skyddsjakt på initiativ av enskild utantillstånd (punkt 5)av (), (), (), von der Esch (kd) ochJeppe ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 5 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen om skyddsjakt utanföregående myndighetsbeslut.