bet · GR01JUU21 · 2004-05-04 00:00:00 — En studie av stadsadministrationen i New Yorkvisar till exempel att ökad kontroll av en byråkrati kan leda till flersnarare än färre möjligheter till korruption.Stegrad korruptionskontroll kan skapa en miljö präglad av övervakning ochmisstänksamhet. Det kan skärpa tjänstemännens motstånd mot kontrollen ochbefrämja deras avvikelser från byråkratiska ideal. Frånvaron av ett tydligtsätt att mäta och definiera korruption gör att en antikorruptionskampanjlätt blir kontraproduktiv, menar författarna till studien.När ett samhälles uppmärksamhet riktas mot korruption finns risk för bådeen viss selektion och en viss häxjakt. Den juridiska lösningen på problemetär väl i regel att arbeta fram än mer detaljerade kriterier för vad somär en muta och vad som inte är det eller åtminstone påminna om de kriteriersom finns.Redan nu kan det emellertid vara svårt att som lekman förstå alla juridiskagränsdragningar för mutor. En annan och kanske mer konstruktiv lösning ärdå att påminna om vilket värde mutorna kränker, alltså själva grundentill brottet. För att ställa en till synes dum fråga: Varför är mutorfel? Vad ska vi ha själva brottet till?En amerikansk historiker och domare, , framhåller det kanskemest grundläggande svaret på den frågan i sin studie av mutors historia.Det värde som mutorna kränker är ett särskilt ideal om opartiskhet ellerrättvisa beslut. Västvärldens antikorruptiva etik bygger på detta ideal.Den som ska fatta ett beslut eller göra en bedömning - en domare, tjänsteman,politiker, handläggare, inköpare och så vidare - förväntas inte favoriseranågon. Han eller hon bör inte låta sig korrumperas.Kritiken mot mutor måste naturligtvis inte stödja sig på detta ideal. Denkan vara mycket mer vardaglig än så. Svenska affärsmän som jobbar i Öst-och som jag har talat med anser sig ibland föranledda attförklara varför de inte mutar. De kan till exempel säga: Vi har en policyatt inte göra så. Eller: kommer korruptionen ändå att försvinna.Man kan anföra det anseende man vinner på att avstå trots att man påkort sikt kan förlora affärer.Kanske bör man ägna sådana förklaringar mer uppmärksamhet än vad man iförstone tänker sig. Lika gärna som man kan kritisera ursäkter ochrättfärdiganden av mutor och korruption, alltså de folkliga ursäkter ochrättfärdiganden som finns tillgängliga, kan man försöka förstärka defolkliga förklaringarna till att avstå från mutor och korruption. Man kanförsöka förstärka aktörers skäl till att inte agera korrupt.Ett sådant skäl finns också i det värde som mutorna kränker. Att avståfrån mutor är intimt förknippat med framväxten av idén om den västerländskebyråkraten, beslutsfattaren som bara ser till saken och aldrig till deninblandade personen. Hur ouppnåeligt det idealet än är i praktiken - omdet vittnar otaliga samhällsvetenskapliga undersökningar - finns kanskehär ett mer pålitligt rättesnöre än specificeringar i termer av juridik.Den som vill bekämpa korruption måste alltså inte enbart försöka identifieramutor. Han eller hon kan med fördel också försöka identifiera och försvarade situationer och positioner i ett samhälle där man förväntar sig frånvaronav mutor och korruption, alltså där man förväntar sig rättvisa ochopartiskhet.Ordföranden: tackar för det. Då vet vi lite om vad man kan förändraoch lite om föreställningarna. vill vi verkligen veta vem det är sombegår dessa typer av ekobrott. Jag lämnar ordet till frånUmeå universitet. Varsågod.Tage Alalehto: När jag satt och lyssnade på de två första föredragenfunderade jag så här: Har jag kommit till rätt ställe månntro? Jag harinte så mycket att berätta om mutor och korruption. Men det är klart attekobrott omfattar ganska mycket korruption som sådant. Jag hoppas att jagkan bidra någonting i frågan.Jag har studerat ekobrottslingar. Dit hör förutom alla dessa skattebrottslingarockså förskingrare, bedragare, svindlare, kartelldrivare och även bestickareoch mutade. Det är en brokig samling som jag har hittat i vårt svenskasamhälle, det må jag säga.Vem begår ekobrott? När jag tittat på rubriken har det slagit mig: Är detmeningen att jag ska sitta och peka ut människor här? Det är onekligen enganska tuff uppgift för min del. Möjligtvis kan jag klara av dem som blivitdömda för ekobrott. Men det kan i och för sig vem som helst göra. Dettänker jag inte göra.Jag börjar med det jag egentligen ska hålla föredraget om. Jag har studeratekonomisk brottslighet . I svensk forskningsagenda är jag liteav en av veteranerna på området av dem som håller på med frågan.Jag har gjort ett antal studier på området och har haft en hel del kontaktermed forskare både nationellt och internationellt och utbytt både tankaroch erfarenheter. Jag har fått en bild av hur ekobrottsligheten ser uthär i , i och även i Europa.Det började egentligen med att jag blev uppringd av en kollegatill mig från som hade varit föredragshållare påen konferens för arbetarrörelsen där bland annat Hotell- och restaurangfacketvar med. Hur det nu var hade han i något sammanhang frågat företrädarnaför det om de inte var intresserade av att göra en studie av ekonomiskbrottslighet. Det visade sig vara en fullträff mellan akademin och densvenska verkligheten. Det är någonting som sällan sker. De var oerhörtangelägna att man skulle göra en sådan studie.De ville ha en sociologisk studie. Jag var sociolog och han var historiker,och han ringde mig. Jag höll på med någonting helt annat inom ett annatforskningsfält. Jag tyckte att det var en så vansinnig idé att jag heltenkelt bara måste tacka ja till den.I och med detta satte vi i gång vårt samarbete. Vi utförde en pilotstudieav datainsamlingstekniker och en studie av krögarvärld sompresenterades . Det var absolut ingen stor studie. Det var bara 20krögare som vi intervjuade.Vad som förvånade oss då och som kanske har blivit en eftersläpning häri dag var det stora massmediala intresse som då dök upp. Vi förstod attdet var en stor fråga. Det var helt enkelt en fråga på tapeten.Vi skrev ihop en ansökan för att göra en större studie . Vi skulleåterigen intervjua krögare i , i det här fallet 60 stycken. Viskulle komplettera med 40 krögare från och krögare från Göteborg.Denstudien gjordes. Precis som var inne på var vi sociologer. Vitittade helt enkelt på vilken typ av branschkultur som fanns närvarandeoch hur man resonerade kring normsättning, det vill säga vad man bör göraoch vad man inte bör göra. Vi diskuterade kring olika typer av socialavärderingsstrukturer som fanns, vad som var rätt och vad som var fel.Det som då slog oss var den nästan gemensamma uppfattning som fanns, attom man som krögare inte försökte ta bort en del av pengarna i sin verksamhet,åtminstone av de skattemässiga pengarna, för att klara verksamheten blevman mer eller mindre betraktad som en idiot.Det var en häpnadsväckande insikt. Det fanns helt enkelt befryndad envärderingsstruktur och kultur att det var så fullt legitimt att om maninte gjorde det var man verkligen en avvikare.Även detta fick ett stort massmedialt uppslag. Vi gick vidare. Det gjordevi i så måtto att jag gick vidare med forskningsfrågan och inte med denpolitiska frågan. Här hade vi upptäckt en brottskultur som är utbreddinom krogvärlden. Vi kunde genom studier av andra branscher - det kundegälla byggbranschen, frisörverksamheten, måleri och även oljebranschenoch sådant - finna uttryck för att hela kulturen i de olika branschernapräglades av en stark legitim kriminalitet.Man kallar det i kriminologin för kriminologenisk struktur ellerkriminologenisk kultur. Det var någonting som jag tog fasta på. Jag resoneradeså här. Sociologerna har bidragit med kunskap om att människor under vissaorganisatoriska omständigheter, i en viss typ av affärsmiljö och med vissasamhällspolitiska strukturer kommer att se ekobrott som en fullt legitimhandling.Vad jag då noterade var att även om de flesta krögare, de flesta frisörer,de flesta byggare och så vidare utförde ekobrott så utförde inte allaekobrott. Det var en fråga som jag tog med mig. Det var något som vi kallarför en anomali inom forskningen. Man kunde förklara brottskulturen, menman kunde inte förklara dem som avvek från denna kultur.Då kommer vi fram till frågan: Vem begår ekobrott? Jag kunde inte finnanågot annat skäl än att det måste finnas en individuell särskillnad. Detmåste helt enkelt hänga på individernas särroll, karaktärer eller tilloch med personlighetsdrag. Det är skälet till att vi får en sådan skillnad.Jag läste in mig på området. Det fanns en kolossal forskningsagenda omdetta i , och delvis i . För svensk och nordisk delvar den totalt frånvarande. Det var märkligt, men den var totalt frånvarande.Jag konstaterade att det fanns ett antal gängse modeller som verkligenvar i svang. Jag ville inte vara kontroversiell utan tänkte: Jag köperhelt enkelt det som är mest giltigt . Det visade sig vara en modellsom kallades för Big Five, de fem stora.De fem stora omfattar personlighetsdrag av extroverthet, hjälpsamhet,inbilskhet, neurotiskhet och intellektualitet. De har sina motsatser i såmåtto att det finns positiv extrovert, negativ extrovert, hjälpsam,icke-hjälpsam, inbilsk, icke-inbilsk, ja, ni förstår principen.Den fanns en checklista för hur man bestämde vad var och en av de personersom var med i undersökningen kunde karakteriseras som. Den checklistan ärganska betydande. Jag ska inte uppge den här. Den finns presenterad i enforskningsrapport i ämnet för den som är intresserad.Jag tänkte så här: Jag vill inte ha några besvärliga frågor om att jaginte har kollat upp sociala bakgrundsvariabler, det vill säga att jaginte har kollat upp könsvärderingar, utbildningsbakgrund och den etniskatillhörigheten. Av det skälet kom jag att välja att göra ett urval somutgjorde ett slags tvärsnitt av tre branscher som jag valde ut.De branscher som jag valde ut hade tre kriterier. För det första villejag ha en bransch som var känd för att vara helt ekobrottsbefryndad. Detvar en hel del i byggbranschen. Det var framför allt hantverkeriet ochunderleverantörerna i byggbranschen. Det blev naturligtvis också de storabyggföretagen som involverades i studien. Det var den enda sidan. Det var de grova ekobrottslingarna som fanns där. Jag tog detfrån från 1997.Mot detta ställde jag en bransch som över huvud taget inte i nordisk ellerinternationell litteratur var känd som en bransch för ekobrottslighet.Jag valde verkstadsbranschen för att få en motpol till byggbranschen. Jagville se om det verkligen fanns en skillnad. Jag hade ingen illusion omatt det inte förekom ekobrottslighet i verkstadsbranschen. Men jag troddei varje fall att det skulle förekomma lite mindre.Som ett slags media mellan dessa två branscher valde jag en bransch sompoppade upp starkt och ,musikbranschen. Det var den produktion inom popindustrin som slog igenom.Det var en stark tillväxtsida i den branschen som jag var intresserad av.Amerikanska forskare hade visat att just i branscher som växer undermycket och har en hög tillväxt förekommer speciellt diffusaspelregler för hur man hanterar affärer.Sagt och gjort. Jag tog dessa tre branscher med tre olika karaktärer somvar tjänstearbetsrelaterade. Jag valde ut fem platser. ,, , och inre delarna av , det vill sägadet religiösa lutheranska bältet kring , och så vidare.Jag ville verkligen ha olika typ av miljöer för att kunna relatera tillom personlighetsdrag hade någon betydelse.Jag anställde fem intervjuare. De fick till uppgift att utföra 25 intervjuervar på var sin plats. Det gjorde de naturligtvis. Jag sammanställde dettaoch körde det i ett dataprogram. Jag är lite okonventionell här. Jag ärinte en klassisk kriminolog som går på dömda eller häktade personer. Vivet från kriminalregistret och kriminalstatistiken att skillnaden mellanden faktiska brotts-utveckligen och den observerade brottsutvecklingenkan vara oerhört betydande. Vi vet definitivt när det gäller ekobrott attden är väldigt betydande.Jag visste från mina restaurangstudier att flertalet av de krögare somintervjuades aldrig hade uppdagats som ekobrottslingar, men de bedrevuppenbart ekobrottslig verksamhet. Därför ville jag intervjua människorsom i huvudsak inte var dömda. kom det en och annan med ändå, men detär ganska viktigt.Vi ville helt enkelt ha en trovärdig bild av vad som förekom kulturelltoch vad som kunde ligga där utan att vi visste att de här människorna varstämplade på grund av en dom i ekobrottsaffärer.Jag fann, inte helt förvånande - det brukar aldrig vara speciellt förvånande- ett mönster, och det handlade återigen om frågan "Vem begår ekobrott? "får ni känna igen er här. Det var framför allt tre personlighetsdragsom var framträdande.Det var för det första de positivt extroverta. En sådan person karakteriserassom social, pratsam och tillvänd. I vissa sammanhang kan man till och medsäga att han är socialt kompetent. Han är väldigt tillmötesgående, menhan är också en egenkär person. Han har också ett mörkt drag iform av att han är manipulerande. Han kan manipulera andra genom sittsmile, så att säga. Vi känner igen den här typen i försäljningsverksamheter.Jag har stött på honom ganska . Jag kan se bilden framförmig. Det var den ena.Den andra var den icke hjälpsamma. Det är en person som är klandrande,föraktande, bufflig och nästan aggressiv i sitt agerande gentemot andra,som ser ned på andra och är oerhört egoistisk. Han bryr sigegentligen inte om någon annan - han bryr sig bara om sig själv. Även denhär typen av personlighetsdrag har jag stött på, och jag kan egentligense bilden av den också framför mig.Den tredje personlighetstypen var den neurotiska affärsmannen. Det är enliten stackare, kan man säga. Det är en person som velar som åsnan mellantvå hötappar. Han vet inte riktigt vad han ska göra för att göra rätt.Han vet att lagen säger en sak, men kunderna säger någonting annat, ochhan vill vara dem till lags. Han kan bli förbaskad på just att han är demtill lags, men han har ingen inre spärr som säger att det är fel. Han ärdem till lags, och så klandrar han sig själv efteråt: Hur kunde han varaså här dum? Men begången handling är begången handling, så är det ju.Det var de tre personlighetsdrag som jag fann som var oerhört framträdandei mitt undersökningsmaterial.Jag gjorde dock en liten annan sak också i förhållande till den internationellaforskningen. Jag kunde finna att den internationella forskningen visade- framför allt den amerikanska forskningen på området - att de härpersonlighetsdragen också fanns i . Jag var inte fel ute ur den aspekten.I och för sig kan man säga att det kanske var lite ointressant då,eftersom jag inte kom med någonting nytt på det sättet, men det nya i minforskning här var att jag också hade studerat vad som präglarden laglige affärsmannen, vilket inte är vanligt i kronologi här. Någontingpositivt måste man ju ha att berätta också, eller hur? Man kan inte baraprata om en massa problem.Då visade sig den inbilske. Det är alltså den strävsamme, punktlige,ordningssamme, lite lågmälda. Det är på något sätt en socialperson, men han tar inte ut svängarna så där kolossalt mycket. Han ärlite lagom, överlag. Som svenskar kan vi känna igen oss i det här. Jagfann att , professor i etnologi, hade studerat fenomenet svenskmentalitet och funnit att det typiska personlighetsdrag som fanns i Sverigevar just den inbilske. Det vittnar ju om något positivt här.Det andra lagliga personlighetsdraget som jag fann var den hjälpsamme.Det är en person som är altruistisk. Han är demokratisk. Han är öppenhjärtig.Han vill verkligen hjälpa. Men han har ett slags moraliskriktningsgivare inom sig som säger vad som är rätt och vad som är fel. Detfaller nog tillbaka på att han är solidarisk och demokratisk. Han villhjälpa, men det finns en gräns för hjälpen som inte kan överskridas, somhos den neurotiska.Det var de fem personlighetsdrag som var framträdande. fanns det i ochför sig till exempel också den negativt extroverte, som är en bitter,avundsam och lite tystlåten personlighet, men jag fick inte tillräckligtstöd för den. Det var ett för litet bastal för undersökningen. Det var jutrots allt inte mer än 125 intervjuer. Även det är ju ganska mycket, ioch för sig.På den lagliga sidan fanns också den känslomässigt stabile. Det är enperson som är nästan lite rigid. Han är rättfram, han säger vad som gäller,och han kan uppträda lite buffligt men är ingen buffel utan bara rakt avärlig. Han vet definitivt var gränserna går mellan vad som är fel och vadsom är rätt.För att kolla upp trovärdigheten i de här resultaten gjorde jag så här.För varje person som kom - alltså 125 personer - spaltade jag upp karaktärer,kriterier, som visade att den här personen tyckte si eller så eller gjordesi eller så, och det blev en lista på ungefär 25-30 karaktärer för varjeperson.Egentligen är inte vi människor som individer fångade i ett personlighetsdrag.Det är väldigt få av oss som är det. I regel har vi ett dominerandepersonlighetsdrag, och så har vi ett personlighetsdrag som ligger och släparlite efteråt. Vi kan ha två, vi kan ha tre, och vi kan kanske ha fyra,men där går nog gränsen. Men de är oftast rangordnade på ett sätt. Detfann jag också att de var.De individer som hade rena personlighetsdrag uppvisade den bild jag kommitfram till. Jag körde materialet en gång till och tog då personer som intehade rena personlighetsdrag, utan lite mixade; som vägde över mot ettillegalt drag så att de var till exempel mer positivt extroverta änhjälpsamma eller mer inbilska än neurotiska. Ni förstår kanske principen.Även där fann jag samma typ av stöd för resonemanget. Det var fortfarandeså att det var de positivt extroverta, de icke hjälpsamma och de neurotiskasom tenderade att vara illegala och de inbilska och de hjälpsammaåt det andra hållet. Jag tog också upp den lilla grupp som fanns som vartotalt mixade, där det alltså inte fanns någon möjlighet att kunna bestämmaom de tillhörde den ena eller andra typen, utan de hade deladepersonlighetsdrag.De blev faktiskt, hör och häpna, precis nollställda. Dragen drog åt olikahåll, precis som mönstret sade.Så då trodde jag mig helt enkelt ha funnit en validitet eller en trovärdigheti mina data. Eftersom den också stämde ganska väl med den internationellaforskningen kan man väl säga att det nog är ganska styrkt i sak, heltenkelt, att vi nu vet vem som begår ekobrott. Men det är svårt att pekaut dem.Ordföranden: Det kanske man ska vara glad för - flera av oss kan nogkänna igen oss i de personlighetskaraktärer du beskrev! Men det krävs junågot mer för att kunna konstatera att ett brott är begånget. Vi tackarså mycket!Vi går då vidare till nästa punkt, och jag välkomnar frånBRÅ, som ska tala om att förebyga ekobrott.Jur.dr. , : Inför denna svåra uppgift,det vill säga att besvara frågan hur man förebygger brotten, känner jagmig faktiskt, för att använda terminologi, som den neurotiskeförebyggaren.Man kan ju ta död på ett anförande om att förebygga ekobrott genom attställa frågan: Vad menar vi med ekobrott, och vad menar vi med att förebygga?Men jag vill bara gå in på begreppet förebygga.Många av er som sitter här tänker i straffrättsliga termer. Det är straffetsom förebygger. Det förebygger för den som har begått brottet genom får en näpst, och det förebygger också för andra genom en varning.Men nackdelen är ju ändå att det här förutsätter att ett brott har begåtts.Straffet förebygger förhoppningsvis framtida brott, men det som vi helstvill åstadkomma är ju att förebygga innan brottet begåtts, och det är detjag ska tala lite om: Hur ska man göra för att förebygga brott?Man brukar gå till väga på två sätt. Antingen försöker man påverka människorsbenägenhet att begå brott, eller så försöker man påverka brottsalstrandesituationer - det är två vägar man kan gå. Att påverka människors benägenhetatt begå brott är ingen lätt uppgift. Det handlar ju faktiskt om egenskapersom många förvärvar , och de förebyggande åtgärderna handlarom föräldraskap, skola och sådana ting. Ni som sitter i harändå förhållandevis goda möjligheter att påverka sådana faktorer. Nackdelenär dock att åtgärderna ju är väldigt långsiktiga.Något som är lättare att påverka är de situationer då brotten begås. Därär vi betydligt fler som kan göra en förebyggande insats. Så gör man närdet gäller traditionell brottslighet. Om man sätter galler för fönstrenså försvårar man ju för den som vill begå brott, och förhoppningsvis lederdet till att brott inte begås. Man kan egentligen göra på samma sätt föratt förebygga ekonomisk brottslighet, fast inte riktigt med galler förfönstren, utan med andra metoder som påverkar de situationer då brottenbegås. Det gäller alltså att försöka befinna sig i de situationer dåbrotten begås och sätta in åtgärderna i dessa situationer.Några som inte befinner sig i sådana situationer är poliserna, exempelvis,som ju många ser som viktiga brottsförebyggare. De befinner sig minsanninte alls där ekobrotten begås. Jag tänker då till exempel på styrelserum,i affärslokaler och liknande. Där finns det minsann inga poliser. Vilkaär det som finns där i stället, kan man fråga sig. Jo, det är ju inteminst personer inom näringslivet. Inom näringslivet finns det mångamänniskor som har funktioner som egentligen har en brottsförebyggande uppgiftoch som kan ta en större förebyggande uppgift. Jag tänker på till exempelrevisorer, kvalitetsgranskare och olika typer av övervakningsfunktioneri företagen. Om man vill ha det riktigt avancerat finns det ju faktisktföretag som har direkt brottsförebyggande aktörer inne i företagen ditman till exempel kan rapportera oegentligheter. Man kan ha någon i en högposition dit man rapporterar misstänkta fall av korruption inom verksamheten.Det är ju sådant som finns i andra länder. I har vi en ganskaliten diskussion på den punkten, tycker jag.Vi har också hört , denna mycket gamla och förnämligainstitution, som har en viktig funktion i att påverka inte minst företrädareinom näringslivet när det gäller att visa vad som är mutor och vad sominte är mutor och försöka göra klart var skillnaden går.En viktig uppgift har också alla de gränssnitt som ett företag hela tidenmöter, det vill säga kunder, leverantörer, kreditgivare och liknande. Dehar också en viktig förebyggande funktion. Det är något som man egentligenskulle kunna utnyttja mycket mer. I traditionell brottslighet möts inteaktörerna, därför att brotten så att säga begås av en tjuv om natten. Menekonomisk brottslighet sker i illegal verksamhet som möter regelsystemoch möter många aktörer, och där fungerar aktörerna som kontrollanter.Att brotten sker invävt i legala verksamheter gör ju också att de är svåraatt upptäcka. som ekobrott är besvärliga att upptäcka på grundav att de sker i lagliga verksamheter finns det också goda förutsättningaratt förebygga ekobrotten just för att de möter regelverk och olika aktörer.Man kan alltså vända nackdelen till en fördel.Just det här att brotten sker i lagliga verksamheter och gentemot ettegentligen väldigt omfattande regelsystem om skatterätt, miljörätt,förvaltningsrätt, aktiebolagsrätt och vad ni vill gör ju också att man kanurskilja några ytterligare väldigt viktiga brottsförebyggande aktörer,förutom dem som finns inom företagen och dem som företagen möter i sindagliga verksamhet, och det är ju faktiskt ni som sitter i ochinte minst regeringen. Jag skulle vilja säga att regering och riksdagfaktiskt är bland de allra viktigaste brottsförebyggande aktörerna vadgäller ekonomisk brottslighet. Då ställer ni er naturligtvis frågan: Varfördå? Regering och riksdag finns ju knappast i de situationer då brott begås,som jag talat om är så viktigt. Nej, det är alldeles riktigt, men detgör lagarna. Det är lagstiftningen som utnyttjas och missbrukas för brottoch som underlättar brott. Det är lagstiftningen som man kan arbeta medför att försvåra, öka riskerna och stimulera ett laglydigt beteende.Jag kan ta två exempel som är aktuella just nu i medierna.För att få bedriva näringsverksamhet ska man ha F-skattsedel, och detställs då vissa krav för att man ska få F-skattsedel.