bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — kommer därför att få i uppdrag att granska vilka delar av officersutbildningen som kan få samma meritvärde som utbildning vid universitet och högskolor. I samband med detta uppdrag bör även formerna för att införa studiemedelsfinansiering övervägas. förslag I betänkandet Ett reformerat skolsystem för Försvarsmakten (SOU 2003:43) var den principiella grunden för reformeringen av utbildningssystemet att skapa ett mer flexibelt, självförnyande, individuellt och differentierat system. Utredningen föreslog att officersutbildningen skulle akademiseras för att få en fortsatt kvalitetsutveckling samt att yrkesofficersexamen skulle avläggas efter fullgjord grundläggande utbildning och inte vid ett gemensamt examenstillfälle . Däremot anslöt sig inte utredningen till ett tidigare förslag om att delar av det s.k. taktiska programmet skulle föras över till yrkesofficersprogrammet för att bli stommen i en treårig utbildning. Det taktiska programmet och fackprogrammet ansåg utredningen i stället borde utgå och ersättas med ett flexiblare utbud av fristående kurser av varierande längd. Däremot föreslog utredningen ingen förändring av stabs- och chefsprogrammen utan ansåg att de bör finnas kvar som sammanhållna program. Även reservofficersprogrammet borde enligt utredningen vara oförändrat. För de sökande till officersutbildningen ansåg utredningen att kravet på tio månaders värnpliktsutbildning borde utgå. Utredningen föreslog att aspirantskolor med tydlig inriktning mot kommande officersutbildning skulle införas som komplement till värnpliktstjänstgöring. Utredningen föreslog även att en anpassad officersutbildning skulle införas för ett begränsat antal individer samt att försvarsmaktsingenjörer och meteorologer bör anställas först efter att civila studier slutförts och de genomgått den anpassade officersutbildningen. Utvecklingen av Försvarshögskolans akademiska status såg utredningen som ett första steg i en akademisering av officersutbildningen och två alternativa möjligheter föreslogs, nämligen: Försvarshögskolan som sektorshögskola med anslagsfinansierad utbildning eller Försvarshögskolan som en del av en civil högskola med uppdragsfinansiering. Utredningen föreslog vidare en akademisering av den grundläggande utbildningen som leder till akademisk yrkesexamen. Enligt modellen skulle officersaspiranterna antas som studenter vid en högskola på orten eller vid . De delar av utbildningen som uppfyller kvalitetskraven för akademisering ges i detta fall i samverkan mellan militärhögskolorna och Försvarshögskolan eller annan högskola. Utredningen hade även i uppgift att ta ställning till frågan om en eventuell studiemedelsfinansiering av yrkesofficersutbildning men inhämtade inte underlag för en bedömning av lämplig finansieringsmodell. Utredningens förslag har remissbehandlats. Skälen för regeringens bedömning För att genomföra vad regeringen tidigare anfört om en fortsatt utveckling av det militära skolsystemet och vissa av förslag (SOU 2003:43) har regeringen beslutat om omfattande ändringar i officersförordningen (1994:882). Ändringarna, som trädde i kraft , innebär i huvudsak att den tidigare programbundenheten som fanns för de olika officersutbildningarna togs bort och att beslut om utbildningarnas längd delegerades till Försvarsmakten och Försvarshögskolan med ökade möjligheter till individanpassning. Vidare infördes en möjlighet för Försvarsmakten att anställa den som inte avlagt officersexamen som officer efter en anpassad officersutbildning. Kopplingen mellan nivåhöjande utbildning och befordran togs bort, vilket innebär att Försvarsmakten kan befordra en officer utan att officeren genomgått vissa utbildningar. Detta möjliggör exempelvis expertkarriärer. Dessutom innebar det tidigare behörighetskravet att man skulle ha genomgått minst tio månaders värnpliktsutbildning för att söka till officersutbildningen. Utökade möjligheter för Försvarsmakten att utveckla och pröva nya flexibla rekryteringsformer gavs därmed. I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) bedömde regeringen att det fanns skäl för Försvarsmakten att pröva behovet av och möjligheterna att införa aspirantskolor. Bakgrunden var Försvarsmaktens svårigheter att kunna placera yrkes- och reservofficersaspiranter i befälsbefattningar med det begränsade antalet totalförsvarspliktiga. Detta problem har sedan det förra försvarsbeslutet accentuerats. Det är Försvarsmakten som själv beslutar om att införa aspirantskolor. anser (bet. 2000/01:FöU4) att Försvarshögskolans centrala roll är att utbilda officerare till att leda förband i väpnad strid och att det därför inte ligger i totalförsvarets intresse att ge Försvarshögskolan en ställning som statlig högskola underställd högskolelagen (1992:1434). Regeringen delar utskottets bedömning att Försvarshögskolans centrala uppgift är att utbilda officerare till att leda i förband i väpnad strid. Grunden till förmågan att leda väpnad strid läggs redan under utbildningen vid våra militärhögskolor, och sammantaget är utbildningen av officerare med dagens system den i särklass mest kostnadskrävande delen av Försvarsmaktens kompetensförsörjning när det gäller anställd personal. Enligt regeringen är det nödvändigt att officersutbildningen i sin helhet bedrivs på ett kostnadseffektivt sätt och med samma krav på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet som utbildningar vid universitet och högskolor. Inriktningen på regeringens arbete inom området är att klargöra om det är lämpligt och möjligt att jämställa officersutbildningen med högskoleutbildning i dessa avseenden. Det har därför varit nödvändigt att inhämta kompletterande underlag till förslagen i betänkande. Såväl Försvarsmakten som Försvarshögskolan har bidragit i denna process. En gemensam arbetsgrupp för Försvarsmakten och Försvarshögskolan har bearbetat beslutsunderlaget. Av det kompletterande och fördjupande underlaget från myndigheterna framgår att yrkesofficerprogrammet bör byggas upp i två steg där det första är gemensamt för alla reserv- och yrkesofficerare. I det andra steget fortsätter utbildningen för yrkesofficerare. Båda stegen föreslås ge högskoleexamina med möjlighet till studiemedelsfinansiering för den enskilde. Nästa steg i reformeringen av det militära utbildningssystemet blir därför att ge i uppdrag att granska vilka delar av officersutbildningen som kan få samma meritvärde som utbildningar vid andra högskolor och universitet. I samband med detta uppdrag skall även formerna för införandet av studiemedelsfinansiering övervägas. Efter det att uppdrag redovisats avser regeringen att återkomma till . Utskottets bedömning Utskottet delar regeringens bedömning att officersutbildningen så långt som möjligt bör jämställas med högskoleutbildning, vad gäller både meritvärde och finansieringsformer. Utskottet har därför ingen erinran mot att ges i uppdrag att granska vilka delar av officersutbildningen som kan få samma meritvärde som utbildning vid universitet och högskolor. Utskottet förutsätter att regeringen återkommer till efter det att redovisat sitt uppdrag. Frivillig försvarsverksamhet Regeringen bedömer att de frivilliga försvarsorganisationerna står inför en ny situation. I det framtida insatsförsvaret har de frivilliga försvarsorganisationerna en mer begränsad roll. Detta understryks av den kraftfulla reduktion som genomförs av Försvarsmaktens organisation. Stöd från frivilliga försvarsorganisationer kommer att behövas även framgent för t.ex. bemanning av hemvärnet, utbildningsstöd till Försvarsmakten samt rekrytering och stöd till samhället. Volymerna kommer dock att minska. Även måste engagemang och kunnande hos personer inom de frivilliga försvarsorganisationerna tas till vara. En viktig del av totalförsvarets folkförankring går annars förlorad. De nya regler för fördelning av organisationsstöd som gemensamt har tagits fram av Försvarsmakten och är nödvändiga för ge ett flexiblare, mer kostnadseffektivt och bättre anpassat stöd för det moderna totalförsvarets behov. Regeringen finner även att de nya handlingsregler och kriterier för frivilliga försvarsorganisationer som tagits fram av myndigheterna är ändamålsenliga. Försvarsmakten och kommer att få i uppdrag att redovisa myndigheternas framtida behov av frivillig personal och vilka organisationer som skall tillhandahålla detta. I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. Regeringen anser att behovet av frivillig personal i grund- och insatsorganisationen skall vara styrande för det organisationsstöd och de uppdrag som lämnas till de frivilliga försvarsorganisationerna. Försvarsmakten har inför försvarsbeslutet inte gjort en fullständig bedömning av myndighetens behov av stöd från frivilliga. Regeringen har därför uppdragit åt Försvarsmakten att redovisa behovet av frivillig personal inom ramen för den grund- och insatsorganisation som föreslås i den nu aktuella propositionen. Den frivilliga försvarsverksamheten omfattar de frivilliga försvarsorganisationerna och hemvärnet. De har bl.a. genom sin kompetens inom skilda samhällsområden och sin breda geografiska spridning och lokalkännedom utgjort en betydelsefull del av vårt totalförsvar. Inriktningen av verksamheten har utgått från hotet om ett väpnat angrepp i form av en militär invasion. Regeringen anförde i propositionen Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30) att det är av stor vikt att den frivilliga försvarsverksamheten förnyas i takt med ominriktningen av totalförsvaret. Regeringen konstaterade i propositionen Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret (prop. 2001/02:159) att de frivilliga försvarsorganisationerna och hemvärnet också i fortsättningen utgör en viktig del av det medborgarengagemang som finns i landet och att de har utgjort en väsentlig resurs för det svenska totalförsvaret. Regeringen anförde vidare att stödet till de frivilliga försvarsorganisationerna måste anpassas till de förändringar som sker i övrigt inom totalförsvaret. Reformbehovet inom de frivilliga försvarsorganisationerna är lika påtagligt som inom totalförsvaret i övrigt. Myndigheternas uppdrag till de frivilliga försvarsorganisationerna behöver därför successivt utvecklas. Regeringen slog fast att det bör göras återkommande översyner av vilka organisationer som skall få del av stödet. Stödet bör ges till ideella organisationer med demokratisk struktur som bedriver verksamhet som är angelägen och betydelsefull utifrån målen för totalförsvarets förmåga. Utifrån vad beslutade med anledning av propositionen Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret (prop. 2001/02:159) har regeringen uppdragit åt och Försvarsmakten att bl.a. utarbeta nya finansieringsformer och handlingsregler för de frivilliga försvarsorganisationerna. Enligt myndigheternas metod skall stödet fördelas i tre delar: organisations-, ungdoms- och verksamhetsbidrag. De två förstnämnda bidragen bestäms utifrån kriterierna antalet medlemmar och antalet utbildade, med en särskild tonvikt mot ungdomar, och det sistnämnda utifrån organisationernas grund-, anpassnings- och insatsförmåga samt deras bidrag till totalförsvarets folkförankring. De reformerade finansierings- och handlingsreglerna införs successivt . Till detta har regeringen uppdragit åt och Försvarsmakten att göra en översyn av om nuvarande frivilligorganisationer skall behållas eller om vissa organisationer skall erhålla förändrad status. Försvarsmakten och har föreslagit att av de 23 nuvarande frivilliga försvarsorganisationerna bör fyra organisationer (Förbundet , , och ) utgå som stödberättigade fr.o.m. . Detta med anledning av de nya stöd- och handlingsregler som har introducerats. Regeringen ansluter sig till myndigheternas uppfattningar och förslag till stöd- och handlingsregler. Myndigheterna har vidare lämnat förslag på tänkbara nya uppgifter för de frivilliga försvarsorganisationerna, bl.a. avseende stöd till samhället, utbildningsstöd till Försvarsmakten och totalförsvarsinformation. Försvarsmakten föreslår att de frivilliga försvarsorganisationerna också i fortsättningen skall bidra till att höja Försvarsmaktens förmåga att föra väpnad strid, och det är Försvarsmaktens behov som skall styra uppdragen till de frivilliga försvarsorganisationerna. När det gäller bemanning av avtalsbefattningar inom hemvärnet är behovet ca 13 000 personer fördelat på olika befattningar, som lednings- och stabspersonal, sambandspersonal, förplägnadspersonal, sjukvårdspersonal, bilförare, båtförare, hundförare samt piloter för att bemanna Frivilliga flygkårens flygplan. Försvarsmakten har redovisat delvis nya uppgifter för organisationerna. I grundorganisationen bör deras medlemmar finnas tillgängliga i resurspooler bestående av instruktörer avsedda för grundutbildning av totalförsvarspliktiga. I insatsorganisationen skall de kunna verka såväl nationellt som internationellt. Försvarsmakten anser även att frivilliginstruktörernas kompetens på ett bättre sätt än skall kunna utnyttjas för de internationella uppgifterna. Härutöver framhåller myndigheten organisationernas vikt för folkförankring och försvarsvilja och därmed också vikten av att en intern och extern totalförsvarsinformation sker genom organisationernas försorg. Organisationernas verksamhet bidrar även till rekryteringen av anställda till Försvarsmakten, inte minst kvinnor. Detta bör beaktas och utvecklas, enligt Försvarsmakten. Detsamma gäller organisationernas ungdomsverksamhet, som har stor betydelse för rekryteringen men också för samhällsförankringen i sin helhet, vilket Försvarsmakten anser bör beaktas. Försvarsmakten föreslår också en översyn av tjänstgöringsvillkoren för den frivilliga personalen, främst beträffande ianspråktagande i grundorganisationen och i den internationella verksamheten. Regeringen anser det betydelsefullt att även ta till vara det engagemang och kunnande som finns i de frivilliga försvarsorganisationerna. Emellertid står det militära försvaret inför ett vägval när det gäller frivillig personal, både vad avser omfattning och inriktning. Organisationerna byggdes upp och har inte kunnat ställa om sin verksamhet till dagens hotbild och efterfrågade kompetens. Dagens militära insatsförsvar ställer högre krav på personalen, när det gäller både personlig duglighet och fysisk prestationsförmåga. De materielsystem som används inom Försvarsmakten är ofta kvalificerade och kräver i många fall hantering av anställd personal med ett större yrkeskunnande. Många av de frivilliga försvarsorganisationerna saknar sådan grundförmåga som totalförsvaret efterfrågar. Till detta kommer ett minskande behov av frivillig avtalspersonal för att bemanna vissa specialistbefattningar inom hemvärnet i den framtida kraftigt reducerade insatsorganisationen. Regeringen bedömer emellertid att de frivilliga försvarsorganisationerna även framgent bör kunna bemanna ett reducerat hemvärn med avtalspersonal. Då de frivilliga försvarsorganisationerna har en stark lokal förankring bör de även fortsättningsvis efter förfrågan liksom hemvärnet kunna tas i anspråk för stöd till samhället, t.ex. vid naturolyckor. Regeringen konstaterar även att det kommer att finnas ett fortsatt behov av frivilliga specialister till stöd för bl.a. värnpliktsutbildningen men betonar att även behoven av frivillig personal för detta ändamål borde reduceras eftersom antalet grundutbildningsförband och värnpliktiga kommer att minska kraftigt. Den specialistkompetens som kan komma att gå förlorad (t.ex. kok-, vapen-, mc- och skytteinstruktörer) torde kunna kompenseras med en bättre resursallokering från Försvarsmaktens sida. Stödet till de frivilliga försvarsorganisationerna utgör procentuellt sett inte någon stor andel av Försvarsmaktens anslag. Jämför man däremot med andra statliga organisationsstöd är beloppen omfattande. utbetalades i organisationsstöd och i uppdragsersättningar till de frivilliga försvarsorganisationerna från och Försvarsmakten. Regeringen bedömer att Försvarsmaktens operativa förmåga inte väsentligt skulle påverkas vid en omfattande reduktion av organisationsstöd eller uppdragsmedel till de frivilliga försvarsorganisationerna. Då övriga verksamheter inom Försvarsmakten reduceras ter det sig följdriktigt att även minska utgifterna för frivilligorganisationerna. Dessa har heller inte minskats i nämnvärd omfattning i tidigare försvarsbeslut. Till skillnad från avancerade materielsystem och utbildningsplattformar torde det gå att reorganisera frivilliga försvarsorganisationer vid ett försämrat omvärldsläge med ett ökat hot. Enligt regeringen är risktagningen i att reducera stödet till frivilligorganisationerna därför begränsad. Inte heller ur arbetsmarknadshänseende skulle en sådan reduktion få någon negativ effekt. Regeringen har därför i budgetpropositionen föreslagit en reduktion på av anslag 6:9 Stöd till frivilliga försvarsorganisationer inom totalförsvaret. Därutöver avser regeringen att reducera uppdragsmedlen med . Motioner I kommittémotion 2002/03:Fö260 (m) av m.fl. anförs att syftet med frivillig försvarsverksamhet bör vara att denna skall bidra till totalförsvarets folkliga förankring. Motionärerna konstaterar att den frivilliga verksamheten inom totalförsvaret tar ett stort ansvar för bemanning av organisationer som skall kunna verka vid påfrestningar på samhället i fred, under kris och inte minst i krig. Vidare anförs att den utveckling som sker har förändrat hela inriktningen av totalförsvaret. Försvarsmakten förändras från ett mobiliserande försvar till ett försvar som skall vara insatsberett året runt. De internationella insatserna har blivit en del av Försvarsmaktens huvuduppgifter. Denna naturliga förändring för den frivilliga försvarsverksamheten tar sin utgångspunkt i bemanningsansvar respektive organisatorisk tillhörighet. Det organisatoriska stödet till de frivilliga försvarsorganisationerna bör som tidigare utgå från de grunder som regeringen redovisade i förra årets försvarsproposition. Däremot bör det delas upp i två delar. En del som utgör ett direkt organisatoriskt stöd för den administrativa verksamhet som är nödvändig för drift och utveckling av verksamheten. Den andra delen bör vara verksamhetsbunden och utgöra ersättning för de kostnader som uppkommer på grund av de uppdrag som de olika totalförsvarsmyndigheterna ger till de frivilliga försvarsorganisationerna. Motionärerna föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det frivilliga försvarets betydelse för försvarets utveckling (yrkande 8). I motion 2003/04:Fö235 (kd) av pekar motionären på att försvaret är inne i en besvärlig omställningsperiod. I ljuset av detta är det värt att notera att många frivilligorganisationer ställer upp till låga kostnader för att fullgöra viktiga uppgifter för samhället. När nu bidragen skärs ned till de frivilliga försvarsorganisationerna blir det allt svårare att bedriva verksamheten. Försvarsmakten borde då få ut mer för pengarna om man tar till vara engagemanget och viljan att ställa upp för vårt land. Motionärerna föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ta till vara frivilligorganisationernas insatser i försvarssammanhang. Utskottets ställningstagande Utskottet delar regeringens uppfattning i propositionen att stöd från frivilliga försvarsorganisationer kommer att behövas även framgent för t.ex. bemanning av hemvärnet, utbildningsstöd till Försvarsmakten och stöd till samhället. Dessa frivilliga engagemang, kunskaper och insatser utgör en viktig del av totalförsvarets folkförankring. Med hänsyn till de stora förändringarna inom försvaret kommer emellertid det kvantitativa behovet av frivilliginsatser att minska. Det kommer också att få en delvis annan inriktning. Kommittémotion 2002/03:Fö260 (m) betonar det frivilliga försvarets roll för folkförankringen, en uppfattning som utskottet alltså delar. Motionen föreslår förändrade regler för hur det ekonomiska stödet skall utgå till organisationerna (yrkande 8). Utskottet konstaterar att reformerade finansierings- och handlingsregler för de frivilliga försvarsorganisationerna successivt införs . Motionsyrkandet bör därför avslås av . Även motion 2003/04:Fö235 (kd) framhåller frivilligorganisationernas stora betydelse och förordar att Försvarsmakten på ett bättre sätt tar till vara dessa organisationers insatser. Utskottet håller med motionären men anser att vad som anförs i motionen är tillgodosett i propositionen och i utskottets bedömning. Motionen avstyrks därför. Jämställdhet, mångfald och arbete mot diskriminering Regeringen bedömer att jämställdhetsarbetet har utvecklats på ett positivt sätt under den senaste försvarsbeslutsperioden, men fortfarande finns stora brister att åtgärda. Den långsiktiga vidareutvecklingen bör därför fortsätta. Inriktningen för det fortsatta arbetet är att forma ett försvar som med respekt för mänskliga rättigheter som grund välkomnar alla individer oavsett t.ex. etnisk tillhörighet eller sexuell läggning. Attityd- och ledarskapsfrågor bör ges särskild vikt. Till detta kommer uppgiften att formulera jämställdhetsintegrerade mål och resultatindikatorer i syfte att ytterligare tydliggöra de enskilda myndigheternas ansvar och möjligheter att bidra till förverkligandet av regeringens jämställdhetspolitik. I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. Försvarsberedningen har i rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) inte redovisat någon syn på det övergripande arbetet med jämställdhet och mångfaldsfrågor inom det militära försvaret. Försvarsberedningen har däremot uppmärksammat frågan om ett genderperspektiv på internationell krishantering och vikten av att utveckla ledarskapsämnet inom all militär utbildning med ett könsperspektiv. Regeringens syn på de internationella insatserna utgående från ett könsperspektiv har redovisats tidigare i avsnittet om utvecklingen av internationell förmåga och internationella insatser. Jämställdhet och arbete mot diskriminering på grund av kön I Försvarsmakten har anmälda sexuella trakasserier minskat, men problemet är alltjämt omfattande och nivån är betydande i jämförelse med andra samhällssektorer. Antalet kvinnliga yrkesofficerare och kadetter som ansåg sig ha blivit sexuellt trakasserade minskade från till (dvs. För civilanställda kvinnor var minskningen från till . Den första undersökningen omfattade endast kvinnor. Däremot riktades enkät även till män, och av dem ansåg sig ha blivit sexuellt trakasserade , vilket kan jämföras av de kvinnliga yrkesofficerarna och kadetterna. Sammantaget visar de två kartläggningarna att kunskapen i organisationen ökar tillsammans med tilliten till myndighetens förmåga att hantera problemen. Myndighetens översyn av de fysiska baskraven har lett till att Försvarsmakten beslutat om krav på regelbunden träning. Detta ersätter fr.o.m. gradvis tidigare fysiska baskrav. Risken för att kvinnor som söker sig till officersyrket skall utsättas för indirekt diskriminering har därigenom minskat. pågår om- och nybyggnad enligt fastställd plan i syfte att separera hygien- och omklädningsutrymmen. Det arbetet fortsätter även . Under den gångna försvarsbeslutsperioden har åtgärder prioriterats för att förändra negativa attityder så att kvinnor inom det militära försvaret i realiteten ges samma möjligheter och förutsättningar att utvecklas som sina manliga kolleger. Detta arbete har även inbegripit de totalförsvarsgemensamma myndigheterna (, , , och ). Myndigheterna har i olika utsträckning anordnat jämställdhetsutbildningar och genomfört kartläggningar av bl.a. arbetsmiljö ur ett jämställdhetsperspektiv. Särskild vikt har lagts vid Försvarsmaktens och Totalförsvarets pliktverks gemensamma ansvar för att bemöta mönstrande och totalförsvarspliktiga, liksom Försvarshögskolans och Försvarsmaktens utveckling av ett ledarskap som främjar jämställdhet och ökad mångfald. Regeringen bedömer att jämställdhetsarbetet har vidareutvecklats på ett positivt sätt under den senaste försvarsbeslutsperioden.