bet · GR01KU17 · 2004-05-06 00:00:00 — Enligt 1 kap. 8 §sekretesslagen skall det som föreskrivs i TF om rättatt ta del av allmänna handlingar hos en myndighet itillämpliga delar gälla också hos vissa andra organ.Vilka dessa organ är anges i bilagan tillsekretesslagen där det också anges vilken verksamhethos det enskilda organet som omfattas av hand-lingsoffentligheten. Om ett organ förs in isekretesslagens bilaga måste organet tillämpareglerna om handlingsoffentlighet, eventuellasekretessbestämmelser samt bestämmelserna i 15 kap.sekretesslagen om registrering och diarieföring.Bland de organ som räknas upp i bilagan tillsekretesslagen finns , fisk,ekonomisk förening och Stiftelsen . De verksamheter som för dessaorgans räkning omfattas av bestämmelserna i bilagantill sekretesslagen har upphört.Svenska finns upptagen i bilagantill sekretesslagen avseende drift av det registersom avses i 2 § lagen (2000:537) om märkning ochregistrering av hundar. Från och med den 1 januari2004 har dock på uppdrag avDjurskyddsmyndigheten övertagit driften avregistret.PropositionenRegeringen föreslår att , , ekonomisk förening, Stiftelsen och intelängre skall omfattas av bestämmelserna omhandlingsoffentlighet.Regeringen bedömer att KRAV och inte bör omfattas av bestämmelsernaom handlingsoffentlighet.Förslaget och bedömningen avser lydelsen avbilagan till sekretesslagen.Regeringen anger som bakgrund till sin bedömningatt KRAV inte bör omfattas av bestämmelserna omhandlingsoffentlighet att KRAV utgör kontrollorganför tillsyn av efterlevnaden av en EG-förordning ochatt KRAV vid denna tillsyn utövar myndighetsutövningmot enskild, vilket talar för att låta dennaverksamhet omfattas av handlingsoffentlighet, menatt ett privat kontrollorgan enligt EG-förordningeninte får röja upplysningar och uppgifter som deterhåller i sin egenskap av kontrollant för andra änför den som är ansvarig för den verksamhet somkontrolleras och för de behöriga offentliga myndig-heterna. Om kontrollorganet inte iakttarsekretesskravet skall den behöriga myndighetenenligt artikel 9.6 d i samma förordning återkallasitt godkännande av organet.Regeringen påpekar att en förpliktelse för ettorgan att tillämpa sekretesslagens reglerförutsätter särskilda administrativa rutiner och förmed sig ökade kostnader. I propositionen hänvisastill att det enligt förarbetena inte bör övervägasatt införa en ordning som innebär sådanakonsekvenser för ett enskilt rättssubjekt utan får en offentlighet som har någon praktiskbetydelse. Ett skäl till att avstå från att utvidgahandlingsoffentligheten till ett visst organ ärsåledes att insynen i praktiken kraftigt skullebegränsas eller helt upphävas genom sekretessregler(prop. 1986/87:151 s. 149 f.).Sekretessbestämmelsen i den ovan nämnda EG-förordningen innebär enligt propositionen att ettinförande av KRAV i bilagan till sekretesslagen ipraktiken inte skulle utöka handlingsoffentlighetenhos detta organ. Regeringen anser därför att KRAVinte bör införas i bilagan.MotionerI motion 2003/04:K19 av m.fl. (fp)yrkande 2 begär motionärerna att regeringen skallåterkomma med förslag som innebär att KRAVskontrollverksamhet omfattas av handlingsoffentlighetenligt sekretesslagen. Motionärerna anser inte attde skäl som regeringen anför för att inte föreslåatt KRAVs verksamhet skall omfattas avhandlingsoffentlighet till den del den avsermyndighetsutövning är hållbara.Utskottets ställningstagandeRegeringens förslag att vissa organ inte längreskall omfattas av reglerna om handlingsoffentlighethar inte föranlett någon motion. Utskottettillstyrker förslaget till ändring i bilagan tillsekretesslagen.Som regeringen anför skulle ett införande av KRAVi bilagan föra med sig ökade kostnader men ipraktiken inte utöka handlingsoffentligheten förorganet. Utskottet delar inte uppfattningen i motion2003/04:K19 (fp) yrkande 2 och föreslår därför attmotionsyrkandet avslås.Övriga förslag i propositionenUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag ide delar som inte berörts ovan i betänkandet.Förslagen avser bl.a. sekretess till skyddför uppgifter om enskildas personligaförhållanden i myndigheters skadereglerandeverksamhet samt sekretessen för säkerhets-och bevakningsåtgärder.Sekretess i verksamhet hos myndighet som avserskaderegleringGällande bestämmelserEnligt förordningen (1995:1301) om handläggning avskadeståndsanspråk mot staten skall sådana anspråkhandläggas av Justitiekanslern () (3 §),Kammarkollegiet (4 §) eller den centralaförvaltningsmyndighet inom vars verksamhet skadaninträffat (5 §). I vissa ärenden om reglering avpersonskada skall den handläggande myndighetenbegära yttrande från (11 §). Enligt 10 § kan JK uppdra åt en annanmyndighet att fullgöra de uppgifter JK har enligtförordningen. JK kan även överta handläggningen avsådana ärenden.En myndighet får vidare träffa överenskommelsermed Kammarkollegiet att kollegiet skall övertamyndigheternas risker i ekonomiskt avseende och dessansvar för skadereglering (4 § förordningen[1995:1300] om statliga myndigheters riskhanteringoch 4 § förordningen [1993:674] om försäkringsskyddvid statliga tjänsteresor).I JK:s verksamhet för att bevaka statens rättgäller viss sekretess enligt 11 kap. 4 §sekretesslagen (1980:100). Om JK får en uppgift frånen annan myndighet och uppgiften är sekretessbelagddär gäller sekretessen även hos JK. Om uppgiftenförekommer i en handling som har upprättats medanledning av verksamheten gäller sekretessen hos JKbara om det kan antas att ett allmänt eller enskiltintresse lider avsevärd skada eller betydande men omuppgiften röjs. Om JK får in en uppgift från en en-skild gäller sekretess till skydd för den enskildespersonliga förhållanden om uppgiften skulle ha varitsekretessbelagd hos den myndighet som ärendet fåranses avse och det kan antas att den som uppgiftenrör eller någon närstående till honom liderbetydande men om uppgiften röjs.PropositionenRegeringen föreslår att sekretess skall gälla iverksamhet som avser skadereglering för uppgift omenskilds personliga förhållanden om det kan antasatt den enskilde eller någon närstående till denenskilde lider betydande men om uppgiften röjs. inhämtar en uppgift från en annan myn-dighet och uppgiften är sekretessbelagd där tillskydd för enskilds intresse, skall samma sekretessgälla hos den mottagande myndigheten. Om uppgiftenförekommer i en handling som har upprättats medanledning av verksamheten skall sekretess gälla föruppgiften hos den mottagande myndigheten bara om detkan antas att den enskilde lider betydande men omuppgiften röjs. Sekretessen skall inte gälla besluti ärenden.Den sekretessbestämmelse till skydd för enskildsom gäller hos i ärende ombrottsskadeersättning skall enligt propositionenkompletteras med en bestämmelse om överföring avsekretess från andra myndigheter.Förslagen innebär ändringar i 7 kap. 30 § och enny paragraf, 7 kap. 45 §, i sekretesslagen.IT-säkerhet och sekretessGällande bestämmelserEnligt 5 kap. 2 § 3 sekretesslagen gäller sekretessför uppgift som lämnar eller kan bidra tillupplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd medavseende på bl.a. telekommunikation, om det kanantas att åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Medtelekommunikation avses överföring av telemeddelan-den med tråd, radio eller liknande metod.Bestämmelsen kan enligt förarbetena åberopas för atthålla uppgifter om säkerheten vid datorkommunikationhemliga, t.ex. i ett allmänt datornät. Syftet medatt skydda telekommunikationer är att förhindraexempelvis brott mot rikets säkerhet, sabotage ellerbrytande av telehemlighet (prop. 1979/80:2 Del A s.142).Enligt 5 kap. 2 § 4 sekretesslagen gällersekretess för uppgift som lämnar eller kan bidratill upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärdmed avseende på behörighet att få tillgång tillupptagning för automatisk databehandling, om det kanantas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiftenröjs. Enligt förarbetena kan denna bestämmelse baraåberopas för att hemlighålla behörighetskoder,behörighetsnycklar samt arrangemang och fördelningav dessa, däremot inte generellt program för hemligaupptagningar (prop. 1979/80:2 Del A s. 142 f.).Program kan emellertid ibland hemlighållas med stödav 6 kap. 1 § (sekretess för uppgift i myndighetsaffärsverksamhet) och 8 kap. 10 § (sekretess tillskydd för enskild som trätt i affärsförbindelse medmyndighet).Enligt 5 kap. 3 § sekretesslagen gäller sekretessför uppgift som lämnar eller kan bidra tillupplysning om chiffer, kod eller liknande metod somhar till syfte att underlätta befordran elleranvändning i allmän verksamhet av uppgifter utan attföreskriven sekretess åsidosätts (första punkten)eller göra det möjligt att kontrollera om data ielektronisk form har förvanskats (andra punkten), ibåda fallen om det kan antas att metoden motverkasom uppgiften röjs. Sekretessen enligt första punktengör det möjligt att i allmän verksamhet skyddauppgifter som lämnar eller kan bidra tillupplysningar om t.ex. kryptering. Andra punkten haranknytning till lagen (2000:832) om kvalificeradeelektroniska signaturer.Enligt 2 kap. 2 § sekretesslagen gäller sekretessför uppgift som angår verksamheten för att försvaralandet eller planläggning eller annan förberedelseav sådan verksamhet eller som i övrigt rörtotalförsvaret, om det kan antas att det skadarlandets försvar eller på annat sätt vållar fara förrikets säkerhet om uppgiften röjs.PropositionenRegeringen föreslår att uppgift som lämnar eller kanbidra till upplysning om säkerhets- ellerbevakningsåtgärd med avseende på system förautomatiserad behandling av information skallomfattas av sekretess om det kan antas att syftetmed åtgärden motverkas om uppgiften röjs. Den tyst-nadsplikt som följer av den nya sekretessregleringenskall ha företräde framför meddelarfriheten.Förslaget innebär ändring i 5 kap. 2 §sekretesslagen.Sekretess hos utlandsmyndigheternaGällande bestämmelserÄrenden som gäller utlänningars rätt att resa in ochvistas i brukar sammanfattas under begreppetutlänningsärenden. En ansökan om uppehållstillståndeller om svenskt medborgarskap prövas i första handav som är centralutlänningsmyndighet. Om en ansökan avslås kanbeslutet överklagas till . Debestämmelser som har att tillämpa finns bl.a. iutlänningslagen (1989:529) och iutlänningsförordningen (1989:547) samt i lagen(2001:82) om svenskt medborgarskap.Bestämmelser om sekretess till skydd förutlänningar finns i 7 kap. 14 § sekretesslagen.Enligt andra stycket gäller sekretess i verksamhetför kontroll över utlänningar bl.a. för uppgift omenskilds personliga förhållanden, om det inte stårklart att uppgiften kan röjas utan att den enskildeeller någon honom närstående lider men.PropositionenRegeringen föreslår att bestämmelsen om sekretesstill skydd för uppgift om enskilds personligaförhållanden i verksamhet för kontroll överutlänningar och i ärende om svenskt medborgarskapkompletteras med en uttrycklig bestämmelse avinnebörd att denna sekretess även gäller hosmyndighet som lämnar biträde i sådant ärende eller isådan verksamhet.Ändringen föreslås intagen i 7 kap. 14 §sekretesslagen.Utskottets ställningstagandeRegeringens förslag i nu berörda delar har inteföranlett några motioner. Utskottet har inte någonerinran mot propositionen i dessa delar. Utskottetnoterar att förslaget såvitt avser IT-sekretesseninnebär att tystnadsplikten ges företräde framförmeddelarfriheten. Utskottet delar regeringensbedömning även i denna del.Förslagen till ändringar i 5 kap. 2 § och 7 kap.14 och 30 §§ samt till en ny paragraf, 7 kap. 45 §,i sekretesslagen tillstyrks.Utformningen av lagförslagenRegeringen har föreslagit att ändringarna genomförsgenom dels en lag om ändring i sekretesslagen, delstvå lagar om ändring i lag om ändring isekretesslagen. De två sistnämnda lagarna avserlagrum som omfattas av andra ändringsförslag somlagts fram för innan den nu aktuellapropositionen lades fram. Det ena av dessa avser 14kap. 2 §, som omfattades av proposition 2003/04:30Ny smittskyddslag m.m., det andra avser 16 kap. 1 §,som omfattades av proposition 2002/03:139Reformerade regler för bank- ochfinansieringsrörelse. Ikraftträdandetidpunkten ärdensamma för samtliga nu avsedda ändringar.Lagförslagen i den nu behandlade propositionen harutformats med hänsyn tagen till förslagen i de tvåandra nämnda propositionerna och underförutsättningen att de antas av riksdagen.Den ändring i 14 kap. 2 § som föreslogs ipropositionen om ny smittskyddslag har antagitsav (bet. 2003/04:SoU6, rskr. 2003/04:178)och utfärdats genom SFS 2004:175. Den ändring i 16kap. 1 § som föreslogs i propositionen omreformerade regler för bank- ochfinansieringsrörelse har beretts inomfinansutskottet, som i sitt betänkande 2003/04:FiU15den tillstyrkt regeringens förslag tilländring av paragrafen. väntas fatta besluti frågan i år.Konstitutionsutskottet har ovan tillstyrktregeringens lagförslag i fråga om både innehåll ochutformning. Utskottets tillstyrkande skall såvittavser utformningen av ändringen i 16 kap. 1 § sesmot bakgrund av den angivna förutsättningen attriksdagen antar det av finansutskottet tillstyrktaförslaget till ändring i paragrafen.Utskottet har observerat att återgivningen avlagtextens nuvarande lydelse i propositionen i någradetaljer inte är helt korrekt. Det gäller delar avparagrafer där någon ändring inte föreslås.Utskottet har i bilaga 2 återgivit texten sådan denframgår av SFS. Utskottet föreslår därutöver enmindre språklig rättelse i förslaget till ny lydelseav 12 kap. 2 § sekretesslagen.Andra sekretessfrågorUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om en nysanktionsform för myndigheter för att värnaprincipen om handlingsoffentlighet.Jfr reservation 6 (v).Utskottet avstyrker också motioner om stärktsekretess i s.k. IVPA-verksamhet samt förpatientjournaler och inom forskningen.Sanktionsform för att värnahandlingsoffentlighetenMotionI motion 2003/04:K319 av m.fl. (v)yrkande 2 begärs att regeringen skall tillsätta enutredning om en ny sanktionsform för att värnaprincipen om handlingsoffentlighet. Motionärernaanser att det behövs en ny, kännbarare sanktionsformför myndigheter som handlägger ärenden om att få utallmänna handlingar felaktigt, exempelvis enadministrativ förseningsavgift.BakgrundUtskottet behandlade i sitt betänkande 2003/04:KU11två andra yrkanden i samma motion. Dessa yrkandenavsåg anvisningar till myndigheterna att utbildapersonalen om den praktiska innebörden av principenom allmänna handlingars offentlighet och omobligatorisk utbildning för personal inom offentligverksamhet om meddelarfriheten.Utskottet påminde i betänkandet om attoffentlighetsprincipen är en hörnsten i den svenskademokratin samt att den regleras i bl.a.regeringsformen, tryckfrihetsförordningen ochsekretesslagen. Utskottet hänvisade vidare bl.a.till den genomförda offentlighetskampanjenÖppna och till att regeringen iregleringsbrevet för Statens kvalitets- ochkompetensråd angett att öppenhetsfrågorna skall ingåi de utbildningar i förvaltningskunskap sommyndigheten tillhandahåller till statstjänstemän.Utskottet vidhöll i betänkandet sin tidigareuppfattning att öppenhetsfrågorna bör ägnas storuppmärksamhet och att det kan finnas behov av attöverväga ytterligare åtgärder utöver de som redanvidtagits. Utskottet utgick från att regeringendelade utskottets bedömning i denna fråga varför detinte var nödvändigt med ett tillkännagivande.I samma betänkande behandlade utskottet ocksåfrågan om handläggningstider och dröjsmål hosmyndigheterna. De behandlade motionsyrkandena avsågbl.a. en möjlighet att utdöma sanktionsavgift vidtrots mot förvaltningsprocessen, ett system medstraffavgifter för myndigheter om de inte korrigeraregna misstag inom en angiven tidrymd och införandetav möjlighet till dröjsmålstalan.Utskottet hänvisade till att det i april 2003behandlat motioner om handläggningstider ochdröjsmål hos myndigheter och därvid noterat bl.a.att olika myndigheter inom ramen för detförvaltningspolitiska handlingsprogrammet, i demokratins tjänst(2000), ställt ut löften iform av serviceåtaganden till medborgarna ochföretagen om vad de kan förvänta sig eller kräva närdet gäller t.ex. handläggningstider. Utskottet hadeansett att en generell reglering skulle riskera attförsvåra anpassningen till enskilda myndighetersförutsättningar. Mot den bakgrunden hade utskottetvidhållit sin tidigare uppfattning att det inte hadevisat sig föreligga ett generellt behov av attinföra rätt till dröjsmålstalan eller ett system medtidsgränser för myndighetssvar.I det nämnda betänkandet ansåg utskottet att engenerell reglering skulle riskera att försvåraanpassningen till enskilda myndighetersförutsättningar och hänvisade till att utskottettidigare noterat att det inom ramen för detförvaltningspolitiska programmet pågick arbete medatt utveckla myndigheters service gentemotmedborgarna. Det hade enligt utskottets meninghittills inte framkommit något som föranleddeutskottet att ändra sin tidigare uppfattningavseende handläggningstider och dröjsmålstalan.Utskottet avstyrkte de föreliggande motionerna.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill hänvisa till de bedömningar somgjorts i de ovan nämnda betänkandena och anser attmotion 2003/04:K319 (v) yrkande 2 inte bör leda tillnågon åtgärd av riksdagen.Sekretess i IVPA-verksamhetMotionI motion 2003/04:K203 av () begärmotionären ett tillkännagivande för regeringen omsekretessregler för IVPA-verksamheten (I Väntan PåAmbulans). Motionären anför att räddningspersonaleni IVPA-verksamheten inte omfattas av sekretesslagensbestämmelser.BakgrundSamhällets ansvar för hälso- och sjukvård regleras ihälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. Medhälso- och sjukvård avses i lagen åtgärder för attmedicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomaroch skador. Även sjuktransporter hör till hälso- ochsjukvården. Det är enligt 6 § HSL somsvarar för att det inom finns enändamålsenlig organisation för att till och frånsjukhus eller läkare transportera personer vilkastillstånd kräver att transporten utförs medtransportmedel som är särskilt inrättade förändamålet. Landstingen har således det samladeansvaret för sjuktransportverksamheten. Ettlandsting har dock möjlighet att sluta avtal mednågon annan om att utföra uppgifterenligt HSL med vissa undantag för uppgifter sominnefattar myndighetsutövning.I förarbetena till lagen (2003:778) om skydd motolyckor, som trädde i kraft ,underströks att landstingens ansvar inte innebär attsamtliga landsting måste skaffa alla de personellaoch materiella resurser som krävs för att drivaverksamheten i egen regi, utan att det i ställetnärmast fick betraktas som en förutsättning attlandstingen har möjlighet att utnyttja resurser somfinns hos andra organ. Sådant utnyttjande kan kommatill stånd efter det att nödvändiga överenskommelserträffats mellan inblandade parter. Efteröverenskommelse kan t.ex. kommunen medverka medpersonal eller särskild utrustning som kommunen harför räddningstjänst eller annan teknisk verksamhet,anförs i propositionen (prop. 2002/03:119 s. 84).Med räddningstjänst avses i lagen om skydd motolyckor de räddningsinsatser som staten ellerkommunerna skall ansvara för vid olyckor ochöverhängande fara för olyckor för att hindra ochbegränsa skador på människor, egendom eller miljön.Till räddningstjänst hänförs också vissa av deräddningsinsatser som görs av de statligaräddningstjänstmyndigheterna enligt särskildabestämmelser i lagen utan att det har inträffatnågon olycka eller föreligger överhängande fara fören olycka. I lagen sägs uttryckligen att den integäller hälso- och sjukvård som avses i HSL.Samtidigt med lagen om skydd mot olyckor infördesen ny bestämmelse i sekretesslagen (9 kap. 30 §) sominnebär ett sekretess skall gälla hos kommuner ochstatliga myndigheter i verksamhet enligt lagen omskydd mot olyckor som avser utförande av bl.a.räddningsinsatser för uppgifter om enskildaspersonliga eller ekonomiska förhållanden.Sekretessen gäller, till skillnad mot vad som gällerför sekretessen inom hälso- och sjukvården, med raktskaderekvisit. Sekretessbestämmelsen omfattar,enligt vad som också framhölls i propositionen (s.94), inte uppgifter som räddningstjänstpersonal kankomma i kontakt med då den larmas ut för attmedverka vid olycksfall eller akuta sjukdomsfallinom ramen för samarbete om sådan verksamhet sominletts mellan vissa kommuner och landsting. Ett parremissinstanser hade framhållit att regler omsekretess även borde införas för den personal inomkommunen som enligt avtal med landstingen och utanatt det är räddningstjänst genomför ett förstaomhändertagande på en olycksplats. I propositionenanförde dock regeringen att denna fråga är avkomplex natur och att många aspekter måste beaktas.Ytterligare överväganden i andra sammanhang vardärför nödvändiga att göra innan en eventuellreglering i sekretesslagen eller annan därtillknuten lagstiftning skedde.Försvarsutskottet behandlade i samband medpropositionen ett par motioner som väckts medanledning av propositionen och avsåg samma frågasom den nu aktuella i betänkande 2003/04:FöU2.Utskottet delade uppfattningen attsekretessfrågorna i sammanhanget är kompliceradesamt uttalade följande:De uppdrag som utförs av räddningstjänstpersonalpå uppdrag av landstingen är inte att betraktasom räddningstjänst och inte heller som hälso-och sjukvård. Det synes även oklart vilkauppgifter som räddningstjänstpersonalen får delav vid dessa uppdrag. Det finns emellertid intenu något tillräckligt berett underlag förutskottets ställningstagande. Utskottet är därförinte nu berett att ha en uppfattning om hursekretessfrågorna bör lösas i sammanhanget.Utskottet vill därför inte nu tillstyrkamotionerna men förutsätter att regeringenåterkommer till i denna fråga om detvisar sig att problem uppstår.Riksdagen fattade beslut ienlighet med försvarsutskottets förslag (rskr.2003/04:24).Regeringsrätten meddelade dom(RÅ 2003 ref. 98) i ett mål, där laglighetsprövningbegärts av ett kommunalt beslut att låta lämna anbudför ambulansverksamhet. Regeringsrätten uttalade attdet, för att en kommun skall kunna avtalsvägen åtasig att praktiskt utföra en uppgift inomlandstingets ansvarsområde, som grundläggandevillkor gäller att reglerna i 2 kap. 1 §kommunallagen (1991:900) om gränserna för denkommunala kompetensen respekteras. En förutsättningför att en kommun skall kunna engagera sig ianbudsgivning avseende utförande avambulanstransporter är, framhöll Regeringsrätten,att kommunen disponerar eller avser att införskaffaerforderliga materiella och personella resurser förändamålet. Att bibehålla eller tillskapa en sådanorganisation för att kunna delta i en upphandling aven tjänst för vilken svarar utgör enligtRegeringsrättens mening inte en sådan angelägenhetav allmänt intresse som kommunen har rätt attengagera sig i.Med anledning av domen tillskrev och i januari2004 regeringen med begäran om en utredning avfrågan med sikte på att ändra lagstiftningen så attlandstingen och kommunerna kan samverka kringambulansverksamhet och andra sjuktransporter.Utredningen borde enligt förbunden bedrivas såskyndsamt att kan besluta om ändradlagstiftning från den 1 januari 2005.Nyligen har publicerats en departementspromemoriaom medverkan i sjuktransporter(Ds 2004:18). Promemorian remissbehandlas förnärvarande, och remisstiden går ut den 30 juni 2004.Utskottets ställningstagandeRiksdagen har avslagit motioner medliknande innehåll som den nu aktuella på förslag avförsvarsutskottet, som ansåg att ett tillräckligtberett underlag saknades för ställningstagande tillfrågan men förutsatte att regeringen återkommer tillriksdagen i frågan om det visar sig att problemuppstår.Konstitutionsutskottet anser inte att nubör frångå denna bedömning utan anser atterfarenheter av den nya lagstiftningen omräddningstjänst bör avvaktas och förutsätter attregeringen följer frågan och återkommer tillriksdagen om detta visar sig påkallat.