bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Villkoren för den tidsbegränsade anställningen skall framgå tydligt för bägge parter. Det bör finnas utvecklade former för att underlätta yrkesväxlingen när anställningen i Försvarsmakten upphör. Vägledning för systemets utformning bör enligt Försvarsberedningen t.ex. kunna sökas bland de nordiska länderna, där och tillämpar varianter av tidsbegränsade anställningar och där den norska regeringen har lämnat ett förslag i frågan till . Vissa av de s.k. avvecklingsverktyg som förekommer skulle även kunna vara aktuella i ett system med tidsbegränsade anställningar. Försvarsberedningen understryker vikten av att övervägandena kring ett sådant system baseras på militära sakskäl och att formerna för de tidsbegränsade anställningarna anpassas till detta. Efter att officeren uppnått den ålder där tjänstgöringen upphör bör det självfallet, om den enskilde och Försvarsmakten så önskar, finnas möjlighet att fortsätta anställningen som officer. Främst gäller det officerare som är lämpade för tjänstgöring i insatsorganisationen även efter 35 eller . Regeringens överväganden Regeringen delar i princip Försvarsberedningens uppfattning att de strukturella problemen inom officerskåren rör åldersfördelningen, inte minst kopplat till officerarnas förmåga att tjänstgöra i internationella insatser. Att det är lämpligt av sakskäl att ha en relativt stor andel yngre officerare i trupptjänst och ett mindre antal högre och äldre officerare i stabstjänst m.m. anser regeringen liksom Försvarsberedningen också vara oomtvistligt. Regeringen bedömer att två faktorer är centrala för den framtida Försvarsmakten. Dels att den militära personalen inriktas på att först och främst tjänstgöra i verksamhet som är direkt kopplad till insatsorganisationens utbildning, övning och insatser, dels att Försvarsmakten bör undvika att ha permanenta avvecklingskostnader för militär personal som passerat ett visst åldersläge. Regeringen delar Försvarsberedningens uppfattning att Försvarsmakten bör fortsätta att analysera frågan. Det är viktigt att detta sker tillsammans med och arbetstagarorganisationerna. Regeringen avser att noga följa denna process. Motioner I motion 2004/05:Fö218 (s) av och anförs att , , består av ledamöter från arbetsgivarsidan, fackliga representanter samt civila utanför poliskåren, vilket skapar demokratisk insyn i verksamheten och ett bra förtroende för allmänheten. , , har samma uppgift, dvs. att granska det interna arbetet. Den enda skillnaden är att FPAN inte har några civila representanter i styrelsen. Den består alltså bara av militärt anställda. Detta är en demokratisk brist. Därför bör sammansättningen i FPAN likna den i i det avseendet att även civila personer skall ingå i nämnden, vilket som sin mening bör ge regeringen till känna. I fyrpartimotion 2004/05:Fö21 (m, fp, kd, c) av m.fl. anförs att det är partiernas gemensamma uppfattning att även bör följa den modell som huvuddelen av länder redan infört, att yrkesofficerare kan anställas i en ny tidsbegränsad form. Motionärerna föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Försvarsmaktens personalförsörjning (yrkande 7 i denna del). Utskottets ställningstagande Regeringen gav inför försvarsbeslutet (prop. 2001/02:10) en samlad redovisning av Försvarsmaktens personalförsörjning. I behandlingen av ärendet framhöll utskottet (bet. 2001/02:FöU7) dels att personal-försörjningssystemet behöver reformeras, dels särskilt om försörjningen med yrkesofficerare att befordrings- och karriärsystemet behöver utvecklas, tjänstgöring i fredsfrämjande verksamhet utomlands bör betraktas som en naturlig del av yrkesofficerarnas tjänstgöring, åtgärder bör vidtas för att öka andelen kvinnliga officerare och att Försvarsmakten bör förstärka och samordna sin arbetsgivarroll. Försvarsmakten står nu inför stora personalförändringar. Omkring 3 000 yrkesofficerare kommer att vara övertaliga och behöver avvecklas . måste problemet med en ogynnsam åldersstruktur hanteras. Regeringen ger i propositionen en utförlig redovisning av vilket arbete som sedan senaste försvarsbeslutet har skett beträffande försörjningen med yrkesofficerare och vilka bedömningar regeringen nu gör. Utskottet kan för sin del i huvudsak ansluta sig till regeringens bedömningar och vill särskilt betona följande: Det är viktigt att den nu aktuella omstruktureringen så långt möjligt tar hänsyn till behovet av personal med rätt kompetens och en rimlig åldersstruktur för aktuella uppgifter. Det är oomtvistligt att det är en fördel med en relativt stor andel yngre officerare i trupptjänst och färre äldre och högre officerare i stabs- och förvaltningstjänst. Yrkesofficerare bör främst placeras i befattningar som kräver deras unika yrkeskunnande. Alternativa karriärvägar bör skapas och militära befattningar bör i ökad omfattning tillsättas med stöd av ansökningsförfarande. I arbetet med att minska antalet anställda skall de arbetsrättsliga reglerna beaktas. Det är Försvarsmakten som avgör behovet av personal med viss kompetens och som i samverkan med och personalorganisationerna avgör hur personalminskningen skall ske. Försvarsmakten bör undvika permanenta avvecklingskostnader för militär personal. Ur ett kvalitets- och kompetensperspektiv är det viktigt att öka antalet kvinnor i försvaret. Försvarsmakten behöver utveckla rekryteringsvägarna för kvinnliga officerare och fortsätta ansträngningarna att minska avgångarna. I fyrpartimotion 2004/05:Fö21 (m, fp, kd, c) förordas att man i följer den västeuropeiska modellen med möjlighet att anställa yrkesofficerare i en ny och tidsbegränsad form (yrkande 7 i denna del). Som framgått ansluter sig utskottet till regeringens bedömning att den militära personalen först och främst skall inriktas mot tjänstgöring i verksamhet som direkt hör ihop med insatsorganisationens utbildning, övning och insatser. Det är möjligt att en utveckling av tidsbegränsade anställningsformer därvid vore en fördel. Liksom regeringen anser utskottet att Försvarsmakten tillsammans med och arbetstagarorganisationerna bör fortsätta analysen av denna fråga, som bör hållas åtskild från det nu omedelbara problemet att minska personalen. På dessa grunder anser utskottet att det inte kan tillstyrka motionsyrkandet. I motion 2004/05:Fö218 (s) föreslås att sammansättningen av förändras så att även civila personer kommer att ingå i nämnden. Enligt 27 § förordningen (2000:555) med instruktion för Försvarsmakten föreskrivs att skall bestå av överbefälhavaren, chefsjuristen, personaldirektören, personalföreträdare och de chefer som överbefälhavaren utser. Föredragande är jurister från Försvarsmaktens juridiska enhet. Utskottet ger motionärerna rätt i att det inte finns civila personer utanför Försvarsmakten som ingår i nämnden på det sätt som gäller för . Enligt utskottets mening är ändå det civila inslaget stort genom juristerna, personaldirektören och vissa fackliga företrädare, som i vissa fall hämtats utanför Försvarsmakten, dvs. från de centrala fackliga organisationerna. Härutöver kan utskottet nämna att när det gäller ärenden som berör högre chefer, sådana som utses av regeringen, är det som är handläggare. Denna nämnd är helt skild från Försvarsmakten. Mot bakgrund av vad som här har anförts kan utskottet inte tillstyrka motionen. Civilanställda Regeringen bedömer att den civilanställda personalen bör kunna ges bättre karriär- och utvecklingsmöjligheter utifrån Försvarsmaktens verksamhetsbehov och i ökande omfattning komma i fråga för befattningar som tidigare i allt väsentligt bemannats av yrkesofficerare. I skälen för sin bedömning framhåller regeringen bl.a. följande. Försvarsmakten har anfört att den i nära samarbete med de fackliga organisationerna har haft ett kompetensutvecklingsprojekt för den civila personalen, benämnt Kompetens i Centrum. Med erfarenheterna från ett pilotprojekt som grund har en arbetsgrupp tagit fram ett utbildningsmaterial som delats ut till samtliga civilanställda. Avsevärd kraft har lagts ned på att sprida kunskap om materialet i organisationen. För att det skall vara möjligt att förverkliga den vision som regeringen tidigare beskrivit (prop. 2001/02:10) krävs enligt Försvarsmakten bl.a. en sy-stematiserad kompetensutveckling för den personal som redan är anställd i Försvarsmakten. Möjligheterna för den civilanställda personalen att komma i fråga för befattningar som tidigare i allt väsentligt bemannats av yrkesofficerare har inte utvecklats i nämnvärd utsträckning. Försvarsmakten har förklarat att det under den nu pågående omstruktureringen inte har varit möjligt att göra detta. Försvarsmakten skall skapa bättre förutsättningar för kompetensutveckling av civil personal. Vidare skall möjligheterna ytterligare tas till vara för den civila personalen att delta i lämpliga delar av utbildningen vid Försvarsmaktens skolor samt vid . För att tydliggöra den civila personalens karriär- och utvecklingsmöjligheter avser Försvarsmakten skapa ett gemensamt system för myndighetens interna arbetsmarknad. Kompetenser och befattningskrav skall beskrivas i ett gemensamt system. Arbetet skall ske efter gemensamma metoder och regler för befattningstillsättningar och urval. Försvarsmakten har djupanalyserat behovet av personal för att skapa stabilitet i bedömningen. Förändringsbehov har identifierats och differenserna mellan planerade värden och reella utfall har analyserats. Försvarsmakten har tagit fram ett internt planeringsdokument som skall tjäna som ett stöd i hela kedjan från försvarsmaktsplanering till fördelning av uppdrag och analys av genomförd verksamhet. Personalkostnadsutvecklingen är genom flera centrala beslut under kontroll och följer Försvarsmaktens planeringsinriktning enligt tidigare lämnade redogörelser. Enligt Försvarsmakten har de stora avvecklingar som följd av försvarsbesluten medfört att åldersstrukturen för civilanställda inte blivit optimal i förhållande till Försvarsmaktens verksamhet. Enligt regeringen är det väsentligt att den nu gjorda utvärderingen av projektet ger den civila personalen bättre möjligheter till kompetensutveckling och att denna kompetensutveckling systematiseras. Försvarsmakten hävdar att det under pågående omstrukturering inte varit möjligt att redovisa vilka militära befattningar som har kunnat eller kommer att kunna ersättas av civila. Försvarsberedningen (Ds 2004:30) har i denna del anfört att civil personal i ökad utsträckning bör användas för uppgifter av generell förvaltningskaraktär. Regeringen anser det positivt att Försvarsmakten har inrättat en befattning som chefsutvecklare för den civila personalen. Försvarsmakten har i olika underlag till regeringen angett planeringsvärden för civil personal vilka sedan överskridits såväl till antal som till kostnader. Enligt regeringens mening synes det som om Försvarsmakten vidtagit och avser vidta åtgärder för att rätta till problemet. Regeringen avser att fortsätta att följa upp denna fråga. Försvarsmakten har bedömt att ca 2 500 civilanställda behöver avvecklas under 20052007, främst genom uppsägning av övertaliga. Enligt regeringen är det Försvarsmakten som avgör personalbehovet. I likhet med vad som gäller för yrkesofficerare är det Försvarsmakten som, i samverkan med och arbetstagarorganisationerna, skall avgöra hur denna personalminskning bör genomföras. Utskottets bedömning Den stora förestående omställningen av Försvarsmakten berör i hög grad också civil personal. Försvarsmakten har bedömt att ca 2 500 civilt anställda personer kommer att vara övertaliga och behöva avvecklas. Utskottet delar regeringens bedömning att det i likhet med vad som sagts för yrkesofficerare är Försvarsmakten som avgör personalbehovet och i samverkan med och arbetstagarorganisationerna bestämmer hur denna personalminskning skall genomföras. Utskottet ansluter sig också till regeringens bedömning att den civila personalen bör kunna ges bättre karriär- och utvecklingsmöjligheter utifrån Försvarsmaktens verksamhetsbehov och i ökande omfattning komma i fråga för befattningar som tidigare i huvudsak bemannats med yrkesofficerare. Reservofficerare bedömer att reservofficerarna fyller en viktig funktion i personalförsörjningssystemet. De bör i större utsträckning än genom sina civila kunskaper och erfarenheter kunna bidra till ökad kompetens i Försvarsmakten. Försvarsmakten bör därför i högre utsträckning kartlägga och ta till vara reservofficerarnas civila erfarenhet och kompetens. Reservofficerare bör i större omfattning utnyttjas i insatsorganisationen, i grundorganisationen, i internationell tjänst, i den centrala ledningen och inom hemvärnet. Försvarsmakten bör vid behov även rekrytera personal med efterfrågad civil kompetens och ge dessa särskild officersutbildning för att kunna anställa dem som reservofficerare. Det är viktigt att reservofficerare erbjuds möjlighet att medverka i internationella insatser. Reservofficerarna bör ges nödvändig kompetensutveckling för detta. I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. Reservofficerarna har upplevt stora förändringar i fråga om uppgifter och tjänstgöringsförhållanden. har dessutom ett nytt utbildningssystem införts med ett obligatoriskt tjänstgöringsår för nyexaminerade reservofficerare. I takt med att repetitionsövningar och andra övningstillfällen minskat i omfattning har reservofficerarnas möjligheter att öva för att utveckla sin kompetens nästan försvunnit. Inställd tjänstgöring ibland med mycket kort förvarning kan ge ett intryck av att reservofficerarnas betydelse för Försvarsmakten är mindre än den är, vilket inte gynnar reservofficerssystemets framtid. Reservofficerarna bidrar med sina civila kunskaper och erfarenheter till ökad kompetens i Försvarsmakten. Deras betydelse för Försvarsmaktens anpassningsförmåga kommer att vara stor även . Det bör därför vara möjligt att som reservofficer anställa personer med särskild kompetens. Det är viktigt med en god kompetensutveckling för reservofficerarna. Den ges bäst genom möjligheter till tjänstgöring. Regeringen delar således Försvarsmaktens uppfattning att reservofficerarna bör kunna nyttjas bättre i grundorganisationen. En fortsatt rekrytering är nödvändig, dels för att kunna fylla insatsorganisationens behov, dels för att utjämna reservofficerarnas åldersstruktur, dels för att kunna bemanna internationella insatser och dels för att behålla Försvarsmaktens förankring i samhället. Regeringen anser att behovet skall styra antalet reservofficerare. Det ingår i Försvarsmaktens arbetsgivaransvar, i likhet med vad som gäller för andra personalkategorier, att bestämma hur många reservofficerare som behövs. Vid utgången av 2003 fanns nära 15 000 reservofficerare, varav ca 200 kvinnor. Med aktuellt reservofficersavtal finns det ca 12 100 personer, varav ungefär 180 kvinnor. Det stora flertalet reservofficerare är () med en tyngdpunkt i ålderskategorin . Flertalet av de nu gällande reservofficersavtalen går ut . Försvarsmakten har under innevarande försvarsbeslutsperiod fortsatt arbetet med att klarlägga det framtida behovet av reservofficerare i insatsorganisationen. Det kommer att behövas färre , varför ett avvecklingsarbete för övertaliga reservofficerare har igångsatts. har reservofficerarna utgjort en väsentlig del av utlandsstyrkans befälskader. Drygt en tredjedel av alla officersbefattningar i utlandsstyrkan eller annan internationell tjänst har bemannats av reservofficerare. Regeringen understryker betydelsen av att reservofficerare får möjlighet att delta i internationella insatser. Ansträngningar bör göras för att öka andelen reservofficerare i dessa sammanhang. Cirka 200 reservofficerare har tjänstgjort i grundorganisationen, främst i lägre befattningar som instruktörer. Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning att reservofficerare framgent kommer att behövas i högre befattningar i insatsorganisationen, i grundorganisationen, i internationell tjänst, i den centrala ledningen och i hemvärnet. Försvarsmakten anser att det är svårt att växla yrkesofficersbefattningar till reservofficersbefattningar i insatsorganisationen, särskilt för befattningar som kräver aktuell och god kunskap i att handha försvarsspecifika system. Större möjligheter finns framför allt i funktionerna verksamhetsledning, logistik och drift. Försvarsmakten menar att reservofficerarnas kompetens bör utvecklas så att de ges kvalifikationer för befattningar som motsvarar yrkesofficerares befattningar och tjänstegrader. Detta kan frigöra yrkesofficerare för andra uppgifter. Det kan också bidra till att Försvarsmakten i mindre omfattning behöver anställa konsulter, t.ex. inom IT-, juridik- och ekonomifunktioner. Försvarsmakten har inlett ett arbete med att kartlägga reservofficerarnas civila kompetens. Försvarsmakten konstaterar emellertid att det är svårt att ur ett arbetsrättsligt perspektiv kombinera ökad användning av reservofficerare, i såväl högre som lägre befattningar, med övertalighet för civilanställda och yrkesofficerare. Regeringen har efterlyst en tydligare inriktning av Försvarsmaktens arbete för att få fler reservofficerare till hemvärnet. Försvarsmakten har påbörjat ett arbete med detta syfte. Myndigheten konstaterar att reservofficerarnas kompetens är efterfrågad inom hemvärnsförbanden, framför allt i kompanichefs- och bataljonschefsbefattningar, men även i staber. För att öka antalet reservofficerare i hemvärnet genomför Försvarsmakten också ett antal åtgärder, bl.a. utbildning. Försvarsmaktens mål är att hemvärnet skall ha en reservofficersandel på inom högre chefsbefattningar. Vid den därpå kommande femårsperiodens slut skall andelen vara . Utöver detta tillkommer ett antal instruktörsbefattningar. Regeringen ser positivt på denna målsättning. Utskottets bedömning Utskottet delar regeringens bedömning att reservofficerarna fyller en viktig funktion i personalförsörjningssystemet. Reservofficerare bör sålunda i större utsträckning än kunna utnyttjas i insatsorganisationen, i grundorganisationen, i internationell tjänst, i den centrala ledningen och inom hemvärnet. Personal som fullgjort värnplikt Regeringen bedömning Regeringen bedömer att Försvarsmakten bör ges möjlighet att anställa personal som fullgjort värnplikt i de fall där detta är en förutsättning för att uppfylla de beredskapskrav som ställs i den internationella verksamheten. Sådana anställningar bör i begränsad omfattning också kunna förekomma när det är uppenbart att de ökar effekten av de utbildningsinvesteringar som görs i pliktsystemet. Personalens anställningsvillkor m.m. bör regleras i avtal. I skälen för sin bedömning framhåller regeringen bl.a. följande. Försvarsmakten har redovisat ett förslag till hur kompetensen hos dem som fullgjort värnplikt bör tillvaratas. Det bör nu vara möjligt att införa ett sådant system eftersom förslaget ligger nära den syn som regeringen tidigare redovisat för . Försvarsberedningen framhåller i sin rapport (Ds 2004:30) behovet av att tillvarata kompetensen hos dem som fullgjort sin grundutbildning. Regeringen delar Försvarsberedningens syn i denna del. Personell tillgänglighet en förutsättning för internationell verksamhet Enligt regeringen är bemanningen av den internationella verksamheten det kanske tydligaste exemplet på att förutsättningarna för Försvarsmaktens personalförsörjning behöver förbättras. Det finns en stark koppling mellan de beredskapskrav som ställs på de förband som anmäls till internationella styrkeregister och behovet av olika kontrakts- och anställningsformer för den personal som bemannar dem. I underlaget års försvarsbeslut har Försvarsmakten beskrivit kraven på personell tillgänglighet som följd av olika internationella beredskapsnivåer. Utgående från Försvarsmaktens underlag drar regeringen följande slutsatser. All personal som ingår i förband som skall kunna verka i ett annat land efter ett politiskt beslut bör vara anställd och tjänstgöra i sina befattningar. Ställningstagandet grundas på behovet av att kunna påbörja förberedelser för insatsen och kravet på kompetens. Förbanden bör ha kapacitet att verka i såväl fredsbevarande som fredsframtvingande verksamhet, vilket ytterst kan innebära väpnad strid i ett annat land. Förbanden bör således ges förutsättningar för att blott efter några dagars förberedelser kunna lösa uppgifter inom hela spektrumet av konfliktnivåer. För att en sådan ambition skall vara trovärdig och för att inte utsätta personalen för oacceptabla risker, är det enligt regeringen nödvändigt att ge förbanden möjlighet till fortlöpande utbildning och samträning. Detta ställer i sin tur så höga krav på tillgänglighet att soldaterna i praktiken måste vara anställda. Enligt Försvarsmakten behöver ett hundratal soldater anställas för att det skall vara möjligt att tillgodose de beredskapskrav som ställs på de förband som myndigheten föreslagit till internationella styrkeregister. Försvarsmakten anser vidare att antalet bör kunna förändras i takt med att förbandsanmälningarna revideras. Behovet av anställda soldater kommer att påverkas av den svenska ambitionsnivån när det gäller resurser till EU:s militära snabbinsatsförmåga. Denna bygger bl.a. på att ett antal stridsgrupper av bataljonsstorlek sätts upp. Stridsgrupperna ges en insatsberedskap om under en del av en tvåårsperiod enligt ett roterande schema. För vidkommande skulle en sådan utveckling innebära att antalet anställda soldater behöver kunna ökas temporärt då svensk personal endera förbereder sig eller upprätthåller den högsta beredskapen. Under resterande delar av tvåårsperioden bedöms behovet av anställda soldater vara litet, eftersom de svenska enheterna då har en lägre beredskap. Ytterst avgörs därmed antalet anställda soldater för detta syfte av hur stor del av en stridsgrupp som kommer att ta ansvar för. I detta sammanhang bör noteras att Försvarsmakten uppgett att en hel stridsgrupp med nödvändiga förstärkningsförband innehåller ca 1 800 befattningar, varav ca 1 500 på soldatnivå. För att det skall vara möjligt att nå den säkerhetspolitiska handlingsfrihet som är önskvärd när det gäller svenska bidrag till EU:s snabbinsatsförmåga och olika styrkeregister är det, enligt regeringens mening, nödvändigt att ha en flexibel syn på hur många anställda soldater det får finnas vid olika tillfällen. Försvarsmakten har redovisat att förband med ca 30 dagars beredskap kan bygga sin personalförsörjning på beredskapskontrakt och regelbundet återkommande, kortare utbildningsperioder. Regeringens slutsats är att det system med beredskapssoldater som tidigare redovisats för är lämpligt utformat och fyller sin plats som en av många komponenter i Försvarsmaktens personalförsörjningssystem. Regeringen vill i detta sammanhang framhålla vikten av att beredskapskontrakten utformas på ett sätt som skapar incitament för att fullfölja de åtaganden som den kontrakterade personalen står i beredskap för. Förband som har en beredskap kräver en rekryteringsbas men ställer i övrigt inte några särskilda krav på personell tillgänglighet. De lågt ställda beredskapskraven gör det möjligt att påbörja rekryteringen i samband med ett beslut om insats. Försvarsmakten menar att de som genomfört grundutbildning bör tillfrågas om de, vid behov, är villiga att ingå i förband med 90 dagars beredskap eller mer. Såvitt regeringen kan bedöma skulle en sådan villighetsförklaring vara en kostnadseffektiv metod för att identifiera den viktigaste rekryteringsbasen för förband med lågt ställda beredskapskrav. Kompetensen i utbildningsverksamheten Regeringen konstaterar ånyo att de generella kraven på kompetens inom Försvarsmakten tilltar. Den ofta högteknologiska materielen ställer krav på välutbildad personal för att över huvud taget kunna användas effektivt och säkert. I många fall får totalförsvarspliktiga en sådan utbildning att de utgör en förutsättning för effekten i insatsorganisationen.