bet · GR01KU9 · 2004-02-19 00:00:00 — Därutöver kan talmannen beslutaatt avbryta uppehåll i kammarens arbete (2 kap. 6 § tredje stycket RO).Skyldighet för talmannen att göra så föreligger dock endast i två fall,nämligen om regeringen eller minst 115 av ledamöter begär det.Sedan 1995 finns alltså inte någon bestämmelse i riksdagsordningen som påsamma sätt som tidigare garanterar att ett väckt yrkande om folkomröstningi grundlagsfråga kan prövas under pågående . De nu gällandereglerna innebär emellertid att talmannen har behörighet att besluta attett uppehåll i kammarens arbete skall avbrytas för att ett yrkande omfolkomröstning skall kunna prövas.Ansvaret för att ett yrkande om folkomröstning kan framställas ochprövasEnligt 8 kap. 15 § tredje stycket RF skall yrkande om folkomröstning igrundlagsfråga inte beredas i utskott. Frågan är om det utskott som berederdet aktuella lagförslaget ändock kan anses ha ett visst ansvar för attett yrkande om folkomröstning i grundlagsfråga kan framställas och prövas.I förarbetena till 8 kap. 15 § tredje stycket RF sägs, som redovisatsovan, att bestämmelsen förutsätter att , när den fattar ettvilande beslut i en grundlagsfråga, gör detta i så god tid under riksmötetatt den angivna femtondagarsfristen kan löpa ut och beslut fattas medanledning av ett eventuellt yrkande om folkomröstning. pågårriksmöte till dess nästa börjar. Emellertid gör kammaren, efterbeslut av talmannen, uppehåll i sitt arbete . För dagenssituation torde nämnda förarbetsuttalanden därför innebära att riksdagenvid sin arbetsplanering får se till att beslut fattas i tillräckligt godtid före sommaruppehållet. I praktiken har utskotten och kammarkanslietett gemensamt ansvar för denna arbetsplanering. På detta sätt kan utskottanses ha ett visst ansvar för att ett yrkande om folkomröstning i engrundlagsfråga skall kunna framställas och prövas.Å andra sidan har utskott också ett ansvar för att dess ärenden blirtillräckligt beredda. Detta ansvar kan komma i konflikt med ett ansvar föratt riksdagsbeslut i ett grundlagsärende fattas i så god tid föresommaruppehållet att ett eventuellt yrkande om folkomröstning kan framställasoch prövas. fanns den ovan redovisade bestämmelsen i 1 kap. 4 §RO, som syftade till att åtminstone i viss mån lösa en sådan konflikt.Någon sådan regel finns . Talmannen är ju numera endast skyldigatt avbryta uppehåll i kammarens arbete om regeringen eller 115 ledamöterbegär det. Som framhållits ovan är talmannen dock behörig att besluta attett uppehåll i kammarens arbete skall avbrytas.2.4 När bör ett beslut om folkomröstning i grundlagsfråga senastfattas?InledningSom konstaterats ovan torde det sammanträde då kammare avgörfrågan om det aktuella grundlagsförslaget skall antas som vilande varaden tidpunkt då ett yrkande om folkomröstning tidigast kan framställas.Av intresse i sammanhanget kan också vara att något undersöka när ettbeslut om folkomröstning i grundlagsfråga senast bör fattas, inte minstmed tanke på att ett sådant beslut medför att vissa praktiska förberedelserbehöver vidtas.Den särskilda tidsfristen vid grundlagstiftningEnligt 8 kap. 15 § första stycket RF skall förflytamellan den tidpunkt då ärendet första gången anmäldes i kammareoch valet, såvida inte genom beslut, som fattassenast vid ärendets beredning och varom minst fem sjättedelar förenar sig,medger undantag härifrån.I förarbetena till bestämmelsen anfördes att det är angeläget attgrundlagsförslag med stor principiell och praktisk räckvidd inte behandlasmot slutet av närmast före valet, något som under senare decenniersnarare hade varit regel än undantag (prop. 1978/79:195 s. 51). Enbestämmelse om tidsfrist borde enligt föredragande statsrådet utformas såatt den innebär att en viss minsta tid skall förflyta mellangrundlagsstiftningsärendets väckande och valet. Han ansåg att man härigenom fårstörst säkerhet för en grundlig behandling i och för att utrymmeges för en omfattande allmän debatt.Vidare anfördes att det måste förutsättas att det ibland kan vara angelägetatt få ett grundlagsförslag antaget kort efter ett förestående riksdagsval,fastän ärendet kan väckas först när mindre än återstår tillvalet. En möjlighet till undantag från tidsfristen borde därför finnas.Undantagsregeln borde dock utformas så att man inte träder intresset aven omsorgsfull utskottsbehandling för när. Föredragande statsrådet ansågatt det borde ligga i hand att pröva frågor omundantag från den särskilda tidsfristen. En förutsättning borde därmedvara att en majoritet om fem sjättedelar av utskottets ledamöter förenarsig om ett beslut om undantag.När den särskilda tidsfristen infördes var den . År 1989förkortades den . Skälet var att något underlätta för dehårt ansträngda resurserna i under de arbetstyngdahöstmånaderna (prop. 1987/88:22 s. 58).Bestämmelser om val till och folkomröstningValdag och dag för folkomröstningEnligt 3 kap. 4 § RF förrättas ordinarie val till vart fjärdeår.Därutöver sägs i 8 kap. 15 § fjärde stycket RF att folkomröstning skallhållas med det val till som avses i första stycket,dvs. det riksdagsval som skall ha hållits innan det andra beslutet omstiftande av grundlag fattas.I 1 kap. 9 § vallagen föreskrivs att val skall hållas på en söndag.Vidare framgår av 1 kap. 10 § att valdag för ordinarie val till riksdagenär den tredje söndagen i september.Röstkort och röstsedlar vid folkomröstningAv 6 § folkomröstningslagen framgår att det skall upprättas ett röstkortmed uppgift om den röstande när en folkomröstning skall förrättas, ominte den centrala valmyndigheten bestämmer annat. För folkomröstning ochval till som förrättas upprättas gemensamt röstkort.I fråga om röstkort tillämpas i övrigt 7 kap. 7-9 §§ vallagen (1997:157).Valmyndigheten skall också på lämpligt sätt sprida kännedom om tid ochsätt för röstning och om de bestämmelser i övrigt som gäller förfolkomröstningen. Myndigheten bör också inför folkomröstning i grundlagsfrågapå lämpligt sätt sprida kännedom bland allmänheten om lydelsen av detförslag som omröstningen avser.Enligt 7 § första stycket får vid folkomröstningen endast användas röstsedlarsom tillhandahålls av centrala valmyndigheten.I andra stycket sägs att för varje förslag som är föremål för omröstningframställs röstsedlar försedda med tryckt meningsyttring. Dessutom skallfinnas blanka röstsedlar. Röstsedlar för en och samma omröstning skallvara lika till storlek, färg och material.Vidare föreskrivs i 8 § att statsverket svarar för kostnaderna förframställning av det antal röstsedlar som behövs. I lokal där omröstningäger rum skall de röstande ha tillgång till röstsedlar för varje förslagsom är föremål för folkomröstning och blanka sedlar. Därutöver sägs atti fråga om kuvert tillämpas bestämmelserna i 8 kap. 1 § andra stycket, 2och 3 §§ vallagen om valkuvert.Av 10 § andra stycket framgår att om folkomröstning äger rum i sambandmed val till skall den som röstar på postkontor, på ett särskiltröstmottagningsställe inom landet eller hos utlandsmyndighet och som önskardelta i både omröstningen och i valet, avge sin röst i folkomröstningensamtidigt som han röstar i valet.Vidare framgår av tredje stycket att i fråga om röstningen och om denvidare behandlingen av röster som har avlämnats på postkontor, på ettsärskilt röstmottagningsställe inom landet eller hos utlandsmyndighettillämpas i övrigt bestämmelserna om ordinarie val till i 11-15kap. vallagen.Röstkort och röstmottagning vid riksdagsvalEnligt 7 kap. 7 § första stycket vallagen skall den centrala valmyndighetenupprätta ett röstkort för var och en som finns i en röstlängd. För valsom hålls skall det upprättas ett gemensamt röstkort.Vidare sägs i andra stycket att ett röstkort skall innehålla uppgift omväljarens namn och nummer i röstlängden, och vilka val som väljaren fårdelta i.I tredje stycket sägs att röstkortet också bör innehålla annan informationom valet.Enligt 7 kap. 8 § vallagen skall röstkort skickas ut ,dock senast i så god tid att de kan beräknas vara väljare som ärfolkbokförda i landet till handa dagar före valdagen.Av 11 kap. 2 § framgår att poströstning i bl.a. ordinarie val till riksdagenskall vara möjligt från och med den artonde dagen före valdagen till ochmed valdagen.Vidare föreskrivs i 12 kap. 5 § att särskild röstmottagning vid sjukhus,ålderdomshem, kriminalvårdsanstalter eller liknande vårdinrättningareller vårdanstalter får anordnas från och med den sjunde dagen förevaldagen till och med valdagen.Enligt 13 kap. 2 § får vid ordinarie val till röstmottagninghos en utlandsmyndighet börja tidigast den tjugofjärde dagen före valdagen.Därutöver sägs i 14 kap. 11 § att vid ordinarie val till får enbudröst göras i ordning tidigast före valdagen.BrevröstningEnligt 1 § lagen (2003:84) om brevröstning i vissa fall får vid ordinarieval eller omval till , ordinarie val till landstings- ochkommunalfullmäktige samt vid extra val till , val tillEuropaparlamentetoch folkomröstning väljare som vistas utomlands eller ombord på ett fartygi utrikesfart brevrösta enligt bestämmelserna i denna lag.Av 6 § framgår att ett ytterkuvert för brevröst från utlandet får görasi ordning tidigast före valdagen.Extra valInledningBestämmelserna i 8 kap. 15 § RF om stiftande av grundlag hindrar inte atten grundlagsändring görs i anslutning till ett extra val (/Stjernquist,1980, s. 296). Det kan därför vara av intresse att också något redogöraför vad som gäller för extra val till . Därmed kan också belysasvilka tidsfrister som har ansetts rimliga för de valförberedelser sombehöver vidtas inför ett extra val.Bestämmelser i regeringsformenEnligt 3 kap. 4 § RF får regeringen förordna om extra val till riksdagenmellan ordinarie val. Extra val hålls efter förordnandet.Vidare finns bestämmelser i 6 kap. 3 § RF om extra val i visst fall (omriksdagen fyra gånger har förkastat talmannens förslag till statsministeroch ordinarie val till inte skall hållas ).Även i detta fall skall extra val hållas inom tre månader.Grundlagberedningen föreslog att extra val skulle hållas inom två månaderfrån regeringens förordnande (SOU 1972:15 s. 126 f.). I proposition 1973:90anförde departementschefen att Grundlagberedningens förslag, enligtberäkningar av , skulle innebära en förkortning av tidenför förberedelse av extra val med i jämförelse medden tid som stod till buds (s. 249). Han påpekade attberedningen hade föreslagit förkortade tider vid extra val för utsändandeav röstkort samt för post- och utlandsröstning (SOU 1972:16 s. 12).Riksskatteverket hade bedömt det som visserligen möjligt att genomföra ettextra val . Verket ansåg emellertid att den tillgängligatiden skulle bli ytterligt knapp. Bland annat skulle endast en mycketkort tid vara tillgänglig för nomineringar inom partierna.Departementschefen anförde vidare att redan beräkningaringav starkt tvivel om det lämpliga i att bestämma fristen för extra valtill endast . Tidsramarna för olika led i valförberedelsernafick enligt hans mening inte pressas så att några marginaler inte finns.En rimlig tid för nomineringar måste stå till buds. Till vad som sagtskom att vid sin behandling av förslag till ny vallag (KU 1972:49,rskr. 1972:269) hade beslutat frister för valförberedelserna, som intevar oväsentligt längre än de som beredningen räknade med. Förlängningengällde bl.a. tiden för leverans av valsedlar till partierna, tiden förpoströstning och för röstning hos utlandsmyndighet samt tiden för utsändandeav röstkort. Mot denna bakgrund föreslog departementschefen att periodenmellan beslut om extra val och valet förlängdes . Hanpåpekade att tiden är en maximifrist, som alltså inte behöver utnyttjastill fullo. Därutöver ville han framhålla att en fördel med en längrefrist var att möjligheterna därigenom ökade att finna en valdag som vargynnsam med tanke på valdeltagandet.VallagenEnligt 1 kap. 11 § första stycket vallagen bestämmer regeringen vilkendag som skall vara valdag vid extra val till som beslutats avregeringen.Vidare framgår av 1 kap. 11 § andra stycket att om extra val hålls pågrund av att fyra gånger har förkastat talmannens förslag tillstatsminister, bestämmer talman efter samråd med den centralavalmyndigheten vilken dag som skall vara valdag.Av 11 kap. 2 § vallagen framgår att poströstning i extra val till riksdagenskall vara möjligt från och med den tionde dagen före valdagen till ochmed valdagen.Vidare framgår av 13 kap. 2 § vallagen att röstmottagning hos utlandsmyndighetfår börja tidigast den tjugonde dagen före valdagen vid extra val tillriksdagen.Därutöver framgår av 14 kap. 11 § vallagen att vid extra val till riksdagenfår en budröst som lämnas i vallokalen, på ett särskilt röstmottagningsställeeller på ett postkontor göras i ordning tidigast före valdagen.En budröst som lämnas hos en utlandsmyndighet vid ett sådant val fårgöras i ordning tidigast före valdagen.BrevröstningslagenAv 1 § brevröstningslagen (2003:84) framgår att samma regler gäller förbrevröstning vid extra val till som vid ordinarie val elleromval till (se vidare ovan). Även vid extra val får således ettytterkuvert för brevröst från utlandet göras i ordning tidigast 30 dagarföre valdagen.Sammanfattning och kommentarAv redovisningen ovan framgår att den särskilda tidsfristen vidgrundlagstiftning, som uppgår , infördes för attförlänga den betänkandetid som övriga regler om grundlagstiftningsförfarandetinnebär. Genom den särskilda tidsfristen ville man komma ifrån den ordningsom utvecklats att grundlagsförslag med stor principiell och praktiskräckvidd behandlades mot slutet av närmast före valet. Tidsfristensyftar till att så långt möjligt säkerställa en grundlig behandling avgrundlagsförslag i och att utrymme ges för en omfattande allmändebatt. Utgångspunkten vid grundlagstiftning att detta skall ske medsärskilt mycket betänketid, där utrymme också skall lämnas för den allmännadebatten, innebär således i sig att ett första riksdagsbeslut om att antaen grundlagsändring - med eventuellt i anslutning därtill beslutadfolkomröstning - inte bör ske alltför nära inpå det andra riksdagsbeslutet.Ordinarie val till skall hållas tredje söndagen . Enfolkomröstning i grundlagsfråga skall hållas med riksdagsvalet.För folkomröstning och val till som förrättas upprättasgemensamt röstkort. Ett röstkort skall vara väljare som är folkbokfördai landet till handa dagar före valdagen.Därutöver gäller att röstmottagning hos en utlandsmyndighet får börjatidigast den tjugofjärde dagen före valdagen. Röstkort är inte nödvändigtvid utlandsröstning (prop. 1996/97:70 s. 210). Samma tidsfrist om 24 dagargäller också för hur långt före valdagen som en budröst får göras i ordning.Vidare framgår av bestämmelserna i brevröstningslagen att ytterkuvert förbrevröstning får göras i ordning tidigast före valdagen.Sammanfattningsvis innebär föreskrivna tidsfrister att val till riksdagenoch samtidig folkomröstning i en grundlagsfråga i vissa fall får påbörjasredan 30 dagar före valet. Val- och röstningsförberedelserna behöver därförvara avslutade . Ett beslut om folkomröstning i engrundlagsfråga bör alltså fattas i så god tid att förberedelserna kan varaklara vid nämnda tidpunkt.Hur kan då rimligen behövas för praktisk förberedelse av enfolkomröstning om ett vilande grundlagsförslag? En jämförelse kan härvidgöras med den tid som har ansetts behövas för förberedelse av extra valtill . Som framgått ovan gäller en maximifrist om tre månaderfrån regeringens förordnande att extra val skall hållas. Här har bl.a.beaktats att en rimlig tid för nomineringar inom partierna måste stå tillbuds. Sådana hänsynstaganden behöver inte göras när det gäller förberedelserav en folkomröstning i grundlagsfråga. En rimlig tid för förberedelse bördärför kunna vara kortare än . Dock bör, som påpekats ovan,förberedelserna vara klara före omröstningen.Ett tänkt scenario kan vara att ett beslut om vilande grundlagsförslagfattas vid en så sen tidpunkt som dagen före sommaruppehållet i riksdagsarbetet,vilket brukar inledas omkring . Om hänsyn därefter skall tastill den föreskrivna fristen för framställande av ettyrkande om folkomröstning får man räkna med fram itiden. Givet att ett sådant yrkande framställs behövsviss ytterligare tid för bordläggning av ärendet om folkomröstning ochför beslut. Därmed torde återstå åtminstone framtill valdagen.För att återknyta till inledningen av sammanfattningen kan man fråga sigom en tidsfrist innebär tillräckligt utrymme för en allmändebatt kring en folkomröstning i en grundlagsfråga.2.5 Avslutande kommentarMöjligheten att framställa yrkande om att folkomröstning om ett vilandegrundlagsförslag skall hållas infördes . Något sådant yrkande harhitintills aldrig framställts och en folkomröstning av detta slag harföljaktligen aldrig hållits. I grundlagsbestämmelsen föreskrivs enfemtondagarsfrist för att framställa ett sådant yrkande från det att detaktuella grundlagsförslaget antogs som vilande. föreskrev manredan från början som ett krav i riksdagsordningen att yrkandet skallframställas vid ett sammanträde i kammaren. Därmed har det från börjanfunnits en konflikt mellan intresset av att iaktta femtondagarsfristenoch intresset av att låta utskottsbehandlingen av grundlagsärendet pågåså länge som möjligt är samlad . Somframhållits ovan fanns det inte ens vid reglernas införande någon bestämmelsesom helt och fullt löste denna konflikt.Däremot fanns en bestämmelse i riksdagsordningen somföreskrev att skulle pågå till dess att ett redan väckt yrkandeom folkomröstning hade prövats. ingår i talmannens behörighet attbesluta att ett uppehåll i kammarens arbete skall avbrytas för t.ex. ettsådant ändamål. Någon skyldighet för talmannen att göra så föreliggerdock inte.Nuvarande reglering ger vid handen att det är av stor betydelse, för attfemtondagarsfristen skall kunna iakttas, att utskottsbehandlingen av ettgrundlagsärende avslutas inom sådan tid att rikdagen hinner fatta besluti ärendet och femtondagarsfristen löpa innan kammarens arbete avslutasföre sommaruppehållet.En riksdagsbehandling av ett grundlagsärende som inte sker alltför sentföre sommaruppehållet är också av betydelse för att tillräckligt utrymmeskall finnas för en allmän debatt kring ärendet. Detta torde inte minstvara viktigt om grundlagsärendet blir föremål för en folkomröstning.Om ett grundlagsärende blir föremål för folkomröstning har en tidigriksdagsbehandling också betydelse för de praktiska förberedelser som måstevidtas inför en sådan folkomröstning. En komplicerande faktor är härvidatt folkomröstningen skall hållas som riksdagsvalet, varför ensamordning av förberedelserna för omröstningen och valet behöver ske.Bland annat följer av bestämmelserna i vallagen att gemensamt röstkortskall upprättas.3 Beslutsordningen i ärende om vilande grundlagsförslag3.1 InledningI denna del av rapporten belyses frågeställningen om beslutsordningen iärende om vilande grundlagsförslag. Gällande bestämmelser för dennabeslutsordning redovisas först i ett avsnitt som avslutas med en sammanfattningoch kommentar. Därefter redogörs för praxis kring ordningen vid rikdagensandra beslut om en grundlagsändring. Avsnittet avslutas med en kommentar.I det påföljande avsnittet förs, med redovisning av vissa grundläggandefrågeställningar, ett resonemang kring vari den enhet som utgör det vilandegrundlagsförslaget består. Avsnittet avslutas med en sammanfattning ochkommentar. Efter detta följer ett avsnitt med en redogörelse för diskussionersom har förekommit i kring den enhet som valts för ettgrundlagsärende. Därefter följer en avslutande kommentar till denna del avrapporten.3.2 Gällande bestämmelserRegeringsformenLagtextEnligt 8 kap. 15 § första stycket regeringsformen (RF) stiftas grundlaggenom två likalydande beslut. Det andra beslutet får inte fattas förrändet efter det första beslutet har hållits val till i hela riketoch den nyvalda har samlats. Vidare skall minst nio månaderförflyta mellan den tidpunkt då ärendet första gången anmäldes i riksdagenskammare och valet, såvida icke genom beslut, somfattas senast vid ärendets beredning och varom minst fem sjättedelar avledamöterna förenar sig, medger undantag härifrån.I andra stycket föreskrivs att inte får såsom vilande anta ettförslag om stiftande av grundlag, som är oförenligt med annat vilandegrundlagsförslag, utan att förkasta det först antagna förslaget.BakgrundFormkraven för beslut om grundlagsändring har ett huvudinslag - beslutvid två riksmöten med val emellan. Denna ordning har hävd , dåman bestämde att en grundlagsändring skulle kunna ske endast genom beslutvid två riksmöten (Grundlagarna, /Stjernquist, 1980, s. 295).Kravet vid grundlagsstiftning att de båda riksdagsbesluten skall varalikalydande har också gällt . Enligt 81 § i 1809 årsregeringsform kunde grundlag inte ändras eller upphävas "utan genom Konungensoch två riksdagars beslut". I 64 § RO stadgades därutöver följande.Förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphävande av grundlagkan förkastas å den riksdag, vid vilken förslaget väcktes, men ej slutligenantagas eller bifallas i vidsträcktare mån, än såsom ett förslag, vilketskall vila för att efter därpå förrättade nya val i hela riket till andrakammaren av den riksdag, som först sammanträder, ånyo prövas. Varderförslaget därvid av bägge kamrarna antaget, bliver det beslut;ägande kamrarna ej rätt att uti vilande förslag ändring göra. Ej må beslutöver vilande förslag till annan riksdag, än nu är nämnt, uppskjutas, utanatt Konungen och bägge kamrarna därom äro ense.Ett vilande grundlagsförslag skulle alltså antingen oförändrat antas ellerförkastas (, och grundlagarna, riksdag XIV, s.136 f.).En nyhet regeringsform är däremot förbudet i 8 kap. 15 § andrastycket RF mot parallella vilande beslut om ändring i samma grundlagsföreskriftsom sinsemellan var oförenliga.Enligt praxis förelåg tidigare inget hinder mot att fattade ettvilande beslut som stod i strid med ett tidigare under sammaandrakammarvalsperiodfattat vilande beslut. I konsekvens härmed hade det tillåtits att alternativabeslut antogs vid en och samma riksdag och vid ett och samma sammanträde.Detta möjliggjordes av den särskilda voteringsordning som tillämpades,vilken innebar att förslag som uteslöt varandra inte ställdes mot varandrautan varje yrkande för sig blev föremål för proposition på bifall ochavslag. Det hade därvid inträffat, att mer än ett förslag bifallits ochalltså förklarats vilande. Anledningen kunde vara att kammaren inte hadenågon klar uppfattning utan ville kunna välja mellan de båda alternativenvid det slutliga beslutet (vilket bl.a. skedde i samband med tillkomstenav tryckfrihetsförordning). Vidare hade inträffat att kamrarnahaft olika mening i ett ärende, men att den kammare som sist tagit ställningtill ärendet fattat alternativa beslut för att därmed dels markera sinuppfattning, dels inte stjälpa ärendet (, arbeteoch arbetsformer, Samhälle och riksdag del IV, s. 411 f.).Författningsutredningen ansåg att man inte längre skulle få tillämpaförfaringssättet att som vilande anta alternativa beslut eller under envalperiod fatta ett vilande beslut, som strider mot ett tidigare underperioden fattat vilande beslut (SOU 1963:17 s. 349). Enligt utredningenborde väljarna vid det riksdagsval, som skall föregå det slutliga beslutet,inte ställas inför den situationen att de inte vet vilket av de vilandebesluten i en och samma fråga som egentligen förordar. Utredningenanförde vidare att förfaringssättet inte heller var förenligt med de reglerangående folkomröstning om vilande beslut, som utredningen föreslog.Grundlagberedningen anslöt sig till ståndpunkt(SOU 1972:15). Beredningen förordade därför att en föreskrift infördesenligt vilken inte skulle kunna anta ett grundlagsförslag såsomvilande, om förslaget var oförenligt med annat vilande grundlagsförslag.Tillvägagångssättet skulle därmed bli att senast i samband meddet senare beslutet upphävde det tidigare beslutet. Enligt beredningeninnebar detta att det blev en uppgift för talmannen att vid ställandet avbeslutsproposition pröva de två förslagens förenlighet.