bet · GR01JUU16 · 2004-03-16 00:00:00 — Äveni motionerna 2003/04:Ju370 och 2003/04:Ju391 (båda m) begärs hårdare tagmot brottsligheten. I motion 2003/04:Ju370 framhålls att utdömda straffi regel skall avtjänas och att villkorlig frigivning endast skall kunnakomma i fråga efter en särskild prövning om den dömde har skött sig välpå anstalten. I motion 2003/04:Ju391 begärs att misshandel mot närståendenormalt sett alltid skall medföra fängelsestraff. I samma motion begärsockså att obligatorisk häktning skall införas för alla brott med i straffskalan. Slutligen begärs i motion 2003/04:Ju247(m) att reglerna om villkorlig frigivning skall ses över vad gällerpersoner som får en misskött frivårdspåföljd ersatt av ett fängelsestraff.I motionerna 2003/04:Ju349 (c) och 2003/04:Ju425 (fp) framhålls attåterfall i likartad brottslighet bör bedömas som en försvårande omständighetvid straffmätningen. I motion 2003/04:Ju349 begärs också att straffskalornasminiminivå höjs vid grova brott.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden liknande de som äraktuella, (bet. 2002/03:JuU10 s. 29 f). Utskottet ansågdå att bestämmelser om påföljdsval och straffmätning harfått en tillfredsställande utformning. Enligt utskottets mening gavgällande lagstiftning domstolarna goda möjligheter att utifrån brottet ochden tilltalades personliga förhållanden välja en adekvat påföljd förbrottet. Goda möjligheter fanns enligt utskottet också att nyanserapåföljdsbedömningen för det fall att den tilltalade skall dömasför flera brott. Vad gällde önskemålet om en översyn av straffskalorna ibrottsbalken kunde utskottet inte se att det fanns behov av en sådanöversyn. Vidare ansåg utskottet att gällande lagstiftning gav goda möjligheterför domstolarna att vid straffmätningen beakta att en person har återfalliti brott. Hänsyn skall därvid tas till omständigheterna i det enskildafallet. Enligt utskottet var denna ordning ändamålsenlig, och utskottetavstyrkte de då aktuella motionsyrkandena.I sammanhanget kan nämnas att det inom initierats ettarbete med en allmän översyn av påföljdssystemet. Inom ramen för detarbetet kommer bl.a. frågor om påföljdsval och innehållet i de olikapåföljderna att övervägas.Vidare har , som tillsattes för attutarbeta en ny kriminalvårdslag (dir. 2002:90), i tilläggsdirektiv sombeslutats givits möjlighet att se över och föreslåförändringar i reglerna om tidpunkten för villkorlig frigivning frånfängelsestraff (dir. 2004:33). Kommitténs uppdrag skall redovisas senast den1 juni 2005.Utskottet ser inte skäl att nu frångå sin tidigare uppfattning i häraktuella frågor, särskilt inte som det inom har initieratsen allmän översyn av påföljdssystemet där flera av frågeställningarna kantänkas komma upp. Motion 2003/04:Ju247 samt motionerna 2003/04:Ju292,2003/04:Ju349, 2003/04:Ju370, 2003/04:Ju391 och 2003/04:Ju425 i härbehandlade delar avstyrks.Halvtidsfrigivning för förstagångsförbrytareI motionerna 2003/04:Ju357 (v) och 2003/04:Ju434 (s) yrkas attförstagångsförbrytare skall kunna friges villkorligt när halva strafftiden haravtjänats.Enligt 26 kap. 6 § skall den som avtjänar fängelse på visstid normalt sett friges villkorligt när två tredjedelar av strafftiden,dock minst en månad, har avtjänats.Bestämmelserna om villkorlig frigivning trädde i kraft den 1 januari 1999.Tidigare gällde att villkorlig frigivning fick ske efter det att halvastrafftiden avtjänats om strafftiden var eller längre. Utskottetuttalade i samband med införandet av nu gällande bestämmelser följande.Systemet med villkorlig frigivning efter halva strafftiden har i vissafall utsatts för betydande kritik. Den har främst avsett skillnaden mellandet utdömda straffet och den tid som avtjänats i anstalt. Utskottet ansågatt det inte är lämpligt med ett system som innebär att bara halva detutdömda straffet verkställs genom vistelse i anstalt. Möjligheten tillvillkorlig frigivning efter halva strafftiden borde därför - som regeringenföreslagit - slopas (bet. 1997/98:JuU21 s. 11 f).Utskottet har därefter behandlat liknande motionsyrkandensom de nu framställda, (bet. 2002/03:JuU10 s. 31).Utskottet såg då ingen anledning att förespråka att en möjlighet tillhalvtidsfrigivning återinfördes.Utskottet har i princip ingen annan uppfattning . Utskottet villdock erinra om de nämnda tilläggsdirektiven till Kriminalvårdskommittén.Motion 2003/04:Ju434 och motion 2003/04:Ju357 i här behandlad del avstyrks.StrafflindringI motion 2003/04:Ju349 (c) framhålls att möjligheter till strafflindringbör införas för den som medverkar till att minska skadeverkningarna avsitt brott.Enligt 29 kap. 1 § skall straff, med beaktande av intressetav en enhetlig rättstillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpligastraffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde.Vid bedömningen av straffvärdet skall särskilt beaktas den skada, kränkningeller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller bordeha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han haft.Enligt 29 kap. 5 § samma balk skall rätten vid straffmätningen, utöverbrottets straffvärde, i skälig omfattning beakta bl.a. om den tilltaladeefter förmåga sökt förebygga eller avhjälpa eller begränsa skadligaverkningar av brottet, om den tilltalade frivilligt angett sig eller omnågon annan omständighet föreligger som påkallar att den tilltalade fårett lägre straff än brottets straffvärde motiverar. Om särskilda skälpåkallar det får rätten döma till lindrigare straff än vad som är föreskrivetför brottet. Skulle det med hänsyn till någon av de omständigheter somavses i 29 kap. 5 § vara uppenbart oskäligt att döma till påföljd skallrätten meddela påföljdseftergift.För att strafflindring skall komma i fråga skall gärningsmannens handlandenormalt sett ske på eget initiativ. Bestämmelserna skall således främsttillämpas när gärningsmannen har handlat på angivet sätt innan gärningsmannenvet om att han eller hon har avslöjats (m.fl., , Enkommentar).Utskottet konstaterar att viss möjlighet till strafflindring redan finnsför den som medverkar till att minska skadeverkningarna av sitt brott.Enligt utskottet har dessa bestämmelser givits en ändamålsenlig utformning.Motion 2003/04:Ju349 i här behandlad del avstyrks.Psykiskt störda lagöverträdareFlera motioner tar upp frågor som rör psykiskt störda lagöverträdare.I motion 2003/04:Ju316 (c) anförs att kriminalvården bör ges utökademöjligheter att ge dem som dömts till fängelse psykiatrisk vård underverkställigheten. Liknande synpunkter framförs i motionerna 2002/03:Ju356och 2003/04:Ju387 (båda s), i vilka begärs att regeringen skallse över hur psykiskt störda personer på anstalterna skall kunna geserforderlig vård.I motion 2003/04:Ju449 (kd) framförs att delar av Psykansvarskommitténsförslag skall genomföras, bl.a. begärs att otillräknelighetsbegreppetåterinförs, att även allvarligt psykiskt störda skall ådömas ett tidsbestämtstraff samt att en ny typ av alternativfängelser skall införas för demsom efter rättspsykiatrisk vård skall fortsätta verkställigheten i anstalt.Även motionärerna bakom motion 2003/04:So502 (fp) ställer sig i huvudsakbakom förslag. Motionären bakom motion 2003/04:So342(m) motsätter sig däremot att förslag skall genomförasdå detta kommer att ytterligare försämra möjligheterna till vård för demsom lider av en psykisk störning. I stället bör, anför motionären,möjligheterna att döma en person till rättspsykiatrisk vård utvidgas.I motionerna 2002/03:Ju330 och 2003/04:So570 (båda s) begärs att regelbundenstatistik skall föras över hur många som återfaller i brott efter att haskrivits ut från rättspsykiatrisk vård. I motion 2002/03:Ju330 begärsockså att forskning bedrivs om vilka faktorer som leder till att psykisktstörda lagöverträdare återfaller i brott.Regeringen fattade beslut om att tillkalla en parlamentarisktsammansatt kommitté med uppdrag att utreda frågor om ansvar och påföljderför psykiskt störda lagöverträdare (dir. 1999:39).När utskottet senast behandlade frågor om psykiskt störda lagöverträdareunder (bet. 2001/02:JuU6 s. 12 f) avstyrkte utskottet dåaktuella motionsyrkanden med hänvisning till det pågående utredningsarbetet.Kommittén, som antog namnet , överlämnade sitt betänkandePsykisk störning, brott och ansvar (SOU 2002:3) till regeringen i januari2002. I betänkandet lämnas förslag till en reformerad reglering av detstraffrättsliga ansvaret samt formerna för ingripande mot denna grupp avlagöverträdare. Bland annat föreslås att ett krav på tillräknelighet införsför att straffrättsligt ansvar skall kunna ådömas. Tillräknelighetsregelnbör utformas så att den från ansvar utesluter en mindre grupp av dem somi dag omfattas av fängelseförbudet i 30 kap. 6 § . Vidareföreslås att rättspsykiatrisk vård avskaffas som särskild påföljd och attde vanliga påföljderna, t.ex. fängelse, i stället används för psykisktstörda lagöverträdare som döms för brott. Dessa skall sedan gesrättspsykiatrisk vård under verkställigheten av sitt straff. Möjlighet skalläven finnas till en ny form av verkställighet av fängelse, s.k. slutetboende. föreslår också att en ny reaktion benämndsamhällsskyddsåtgärd införs i det straffrättsliga systemet.Samhällsskyddsåtgärderskall kunna beslutas dels som en åtgärd i samband med gärningar som intemedför ansvar på grund av otillräknelighet men där samhällets intresse avskydd gör sig starkt gällande, dels som en tidsobestämd påföljd vidsynnerligen allvarliga brott mot liv eller hälsa om det föreligger enpåtaglig återfallsrisk.Psykansvarskommitténs betänkande bereds inom Regeringskansliet.Enligt vad utskottet har inhämtat förväntas regeringen lägga fram sittförslag tidigast under våren 2005.I sammanhanget kan nämnas att utskottet påbörjade ettlångsiktigt tematiskt arbete rörande psykiskt störda lagöverträdare isyfte att höja kunskapsnivån om hur dagens system ser ut och vadPsykansvarskommitténs förslag i huvudsak innebär. Inom ramen för det arbetethar utskottet hållit utfrågningar med bl.a. personer verksamma inom denrättspsykiatriska vården och forskningen samt företagit studiebesök.Utskottets arbete med hithörande frågor fortsätter, och under våren 2004planeras ytterligare utfrågningar.Här kan vidare nämnas att regeringen tillkallade en nationellpsykiatrisamordnare med uppgift att se över frågor som rör arbetsformer,samverkan, samordning, resurser, personal och kompetens inom vård, socialomsorg och rehabilitering av psykiskt sjuka och psykiskt funktionshindrade(dir. 2003:133). Psykiatrisamordnarens uppdrag är mycket brett upplagt,t.ex. skall han se över den psykiatriska vården av personer som äromhändertagna av kriminalvården och Statens institutionsstyrelse.Psykiatrisamordnaren skall fortlöpande informera regeringen om resultatet avsitt arbete samt vid behov lämna de förslag till författningsändringaroch förtydliganden i gällande regelverk som anses påkallade. Hans uppdragupphör senast den 1 november 2006.Utskottet konstaterar att förslag för närvarandebereds inom samt att den nationelle psykiatrisamordnarengivits i uppdrag att se över vissa av de frågor som berörs i motionerna.Detta arbete bör inte föregripas. Utskottet föreslår att avslårmotionerna 2002/03:Ju330, 2002/03:Ju356 och 2003/04:Ju387 samt motionerna2003/04:Ju316, 2003/04:Ju449, 2003/04:So342, 2003/04:So502 och 2003/04:So570i här behandlade delar.LivstidsstraffetFlera motioner rör frågan om livstidsstraff. I motionerna 2003/04:Ju357(v), 2003/04:Ju403 (mp), 2003/04:Ju416 (kd) och 2003/04:Ju425 (fp) begärsatt livstidsstraffet skall avskaffas och ersättas med tidsbestämda straff.I motion 2003/04:Ju371 (s) begärs en översyn av livstidsstraffet ur etträttssäkerhetsperspektiv. Slutligen begärs i motion 2003/04:Ju349 (c) attdagens ordning där regeringen beslutar om nåd skall ersättas med en ordningdär tidsbestämning av livstidsstraff sker i domstol.Fängelse på livstid stadgas , förutom för vissa av brotteni 22 kap. om landsförräderi m.m., för ett fåtal brott, bl.a.för mord, grov mordbrand, grov allmänfarlig ödeläggelse, grovt spionerioch folkmord.Regeringen får av nåd efterge eller mildra en brottspåföljd (11 kap. 13§ regeringsformen). När det är fråga om ett livstidsstraff sker dettanormalt sett genom att livstidsstraffet ersätts av ett tidsbestämt straff.Efter det att straffet har tidsbestämts tillämpas reglerna om villkorligfrigivning.Regeringen tillkallade en särskild utredare som skulleutarbeta förslag till en ny ordning för prövning av frigivning avlivstidsdömda (dir. 2000:85).Utredningen om frigivningsprövning av livstidsdömda föreslog i sittbetänkande Frigivning från livstidsstraff (SOU 2002:26) bl.a. ett systemmed frigivningsprövning för de livstidsdömda som skall leda till att entidpunkt fastställs för villkorlig frigivning. Prövningen skall baseraspå fakultativa regler och utformas som ett system med villkorlig frigivninggrundad på förhållandena i det enskilda fallet. Tidpunkten för frigivningenskall således bestämmas efter en prövning i varje enskilt fall. Allalivstidsdömda skall dock ha rätt till frigivningsprövning när de haravtjänat av straffet. För att förbättra förutsebarheten för delivstidsdömda och kriminalvården skall enligt utredningens mening de kriteriersom skall beaktas vid frigivningsprövningen så tydligt som möjligt reglerasi lag. Med hänsyn bl.a. till behovet av straffrättslig kompetens och tillatt det är fråga om ett litet antal ärenden föreslås att prövningav frågan om frigivning av livstidsdömda skall göras av tingsrätt.Betänkandet bereds inom . Enligt vadutskottet har inhämtat planerar regeringen att överlämna en propositiontill innan utgången av år 2004.Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden som de nuaktuella, (bet. 2002/03:JuU10 s. 28 f). Utskottet ansågdå att det pågående beredningsarbetet borde avvaktas.Utskottet anser alltjämt att det pågående beredningsarbetet bör avvaktas.Motionerna 2003/04:Ju371 och 2003/04:Ju403 samt motionerna 2003/04:Ju349,2003/04:Ju357, 2003/04:Ju416 och 2003/04:Ju425 i här behandlade delaravstyrks.Icke frihetsberövande påföljderI motion 2003/04:Ju425 (fp) uttrycks önskemål om att utvidga antalet ickefrihetsberövande påföljder. Enligt motionärerna bör t.ex. intensivövervakningmed elektronisk övervakning utformas som en självständig påföljd.Som framgår ovan har det inom initierats ett arbete meden allmän översyn av påföljdssystemet. Inom ramen för det arbetet kommerbl.a. frågor om påföljdsval och innehållet i de olika påföljderna attövervägas. Enligt vad utskottet har inhämtat kommer bl.a. de ickefrihetsberövande påföljderna att ses över samt frågan om villkorligt fängelseatt övervägas på nytt.Vidare presenterade endepartementspromemoriarörande användningen av intensivövervakning med elektronisk kontroll (Ds2004:7). I denna föreslås bl.a. att möjligheten att verkställa kortafängelsestraff genom intensivövervakning utökas till strafftider upp . Promemorian är ute på remiss. Regeringen harför avsikt att överlämna en proposition till under hösten 2004.I motion 2003/04:Ju416 (kd) begärs att en utvärdering görs av utdömdasamhällstjänstdomar för att utröna om tillämpningen är likartad vid landetsdomstolar.Regeringen gav i uppdrag åt () attutvärdera påföljdskombinationerna villkorlig dom med föreskrift omsamhällstjänst och skyddstillsyn förenad med föreskrift om samhällstjänstsåsom de kommit att tillämpas, främst efter den 1 januari 1999.Uppdraget redovisades i rapporten - I samhällets tjänst? (2003:3). I denna konstateras bl.a. att samhällstjänst sompåföljd sällan ersätter fängelsestraff som är längre än ett par månader.Det används ofta vid skattebrott och grovt rattfylleri, men sällan vidstöld och olovlig körning. Det förklaras bl.a. av att den dömde måsteklara av att sköta sin samhällstjänst. Är risken för misskötsamhet storär samhällstjänst inget lämpligt alternativ. Ett problem är att det ärsvårt för frivården att hitta tillräckligt med arbetsplatser med lämpligaarbetsuppgifter. Flera frivårdsenheter efterlyser också en policy medtydligare riktlinjer och direktiv för verkställighet av påföljden. Irapporten konstateras att allvarlig misskötsamhet är sällsynt. BRÅuppmärksammar dock att det saknas tydliga och enhetliga riktlinjer för hurmisskötsamhet skall bedömas och hanteras av frivård, övervakningsnämnderoch åklagare.Utskottet har tidigare prövat liknande motionsönskemål (bet. 2002/03:JuU10s. 31 f). Utskottet fann då att önskemålet om en utvärdering avsamhällstjänstdomar i stort fick anses vara tillgodosett genom den utvärderingsom BRÅ hade gjort och att beredningen av BRÅ:s rapport fick avvaktas.Enligt vad utskottet har inhämtat bereds BRÅ:s rapport alltjämt inomJustitiedepartementet.Utskottet konstaterar att det inom pågår arbete med attse över såväl påföljdssystemet i allmänhet som möjligheterna till en utökadanvändning av intensivövervakning med elektronisk övervakning. I dettaarbete kommer bl.a. frågor om påföljdsval och innehållet i de olikapåföljderna att övervägas. Enligt utskottet bör det pågående arbetet inteföregripas. Utskottet föreslår att motionerna 2003/04:Ju416 och 2003/04:Ju425i här behandlade delar avslås.I motion 2003/04:Ju464 (fp) framhålls att det bör åvila den tilltaladeatt styrka sina uppgivna ekonomiska förhållanden när det kan bli aktuelltatt döma honom eller henne till dagsböter. I annat fall bör det enligtmotionären åvila domstolen att kontrollera dessa uppgifter.I motion 2003/04:T338 (s) begärs att påföljden för hastighetsöverträdelseskall ändras till dagsböter i stället för penningböter. Genom ett sådantsystem skulle påföljden bli lika kännbar för alla oavsett inkomstförhållanden.Enligt 25 kap. skall böter dömas ut i dagsböter, penningbötereller normerade böter. Är viss bötesform inte föreskriven för brottetdöms böter ut i dagsböter eller, om brottet bör föranleda lägre straff än30 dagsböter, i penningböter.Penningböter skall bestämmas till lägst 100 och högst . Dagsböterskall bestämmas till ett antal av minst 30 och högst 150. Varje dagsbotfastställs till ett visst belopp fr.o.m. 30 t.o.m. , efter vadsom bedöms skäligt med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet,försörjningsskyldighet och ekonomiska förhållanden i övrigt.Av 4 § tredje stycket förundersökningskungörelsen (1947:948) följer attden misstänktes inkomst- och förmögenhetsförhållanden skall utredas isamband med förundersökningen om det finns anledning att anta att dagsböterkan komma att dömas ut. Enligt vad utskottet har inhämtat frånJustitiedepartementet är det i regel så att den tilltalade själv vid förhörlämnaruppgifter om sina inkomstförhållanden. Om han eller hon inte vill ellerkan lämna sådana uppgifter inhämtar polisen uppgifter härom från Skatteverket.En förare av ett motordrivet fordon som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot bestämmelserna om tillåten hastighet i trafikförordningen(1998:1276) skall enligt 14 kap. 3 § samma förordning dömas till penningböter.Storleken på boten bestäms enligt Riksåklagarens föreskrifter om ordningsbotför vissa brott (SFS 1999:178) och beror av hur fort fordonet har framförtssamt vilken hastighetsbegränsning som gällde på den aktuella vägsträckan.Vid allvarligare hastighetsöverträdelser i trafikfarliga miljöer skallåklagaren överväga om gärningen i stället är att bedöma som vårdslösheti trafik.Utskottet konstaterar att utredning om den misstänktes inkomst- ochförmögenhetsförhållanden skall inhämtas i samband med förundersökningen omdet kan antas att dagsböter kommer att dömas ut. Detta framstår enligtutskottet som en ändamålsenlig ordning. Motion 2003/04:Ju464 avstyrks.När det gäller påföljden för hastighetsöverträdelse framstår denna somväl avvägd i förhållande till brottets allvar och påföljderna för trafikbrotti allmänhet. Utskottet ser inte anledning att nu initiera någon förändringhärav. Motion 2003/04:T338 avstyrks.Straffrättsligt samarbete inom EU m.m.I motionerna 2003/04:Ju409 och 2003/04:K416 (båda kd) begärs att detstraffrättsliga samarbetet inom EU skall utvecklas, bl.a. föreslås att detför vissa brott införs gemensamma minimistraff. I motion 2003/04:Ju446(fp) framhålls vikten av att i det straffrättsliga samarbetet inom EU ochmed andra länder tillvarata olika rättssäkerhetsaspekter. Bland annatframhålls vikten av att regeringen noggrant följer tillämpningen av denyligen tillkomna bestämmelserna för att bekämpa terrorism.Inom EU pågår ett omfattande samarbete mellan medlemsstaterna på detstraffrättsliga området. Bland annat arbetar medlemsstaterna med att utformaregler om ömsesidigt erkännande av varandras beslut, t.ex. har medlemsstaternaträffat en politisk överenskommelse om ett rambeslut om ömsesidigt erkännandeoch verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen. En propositionom antagande av detta rambeslut kommer att föreläggas riksdagenunder . Medlemsstaterna arbetar också med att harmoniseralagstiftningen för vissa allvarliga brott. I dessa sammanhang försöker mannormalt sett att enas om minsta gemensamma maximistraff för de aktuellabrotten. Så har skett t.ex. vad gäller förfalskning av euron, penningtvätt,människohandel och terrorism. Också i fråga om påföljderna för olaglignarkotikahandel har medlemsstaterna träffat en politisk överenskommelse.En proposition om antagande av rambeslutet om minimibestämmelserför brottsrekvisit och påföljder för olaglig narkotikahandel kommer attföreläggas under slutet av våren 2004.Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsönskemål. När utskottetvåren prövade frågan konstaterade utskottet att det straffrättsligasamarbetet inom EU fortsatte att utvecklas, både vad gäller ömsesidigterkännande och tillnärmning av lagstiftningen i de olika medlemsstaterna.Mot den bakgrunden ansåg utskottet att det saknades anledning för riksdagenatt göra något särskilt uttalande i frågan (bet. 2001/02:JuU10 s. 38 f).Enligt utskottet fortsätter det straffrättsliga samarbetet inom EU attutvecklas, både vad gäller ömsesidigt erkännande och tillnärmning avlagstiftningen i de olika medlemsstaterna. Bara kommerflera förslag till nya överenskommelser som berör det straffrättsligaregelverket att föreläggas . Att olika rättssäkerhetsaspekter,såsom skyddet för de grundläggande fri- och rättigheterna, beaktas ochtillvaratas i detta arbete ser utskottet som självklart. När det gälleruppföljningen av de tillkomna bestämmelserna för att bekämpaterrorism konstaterar utskottet att regeringen regelmässigt brukar låtautvärdera ny lagstiftning efter det att den har varit i kraft en tid.Utskottet utgår från att detta kommer att ske även med den nu aktuellalagstiftningen. Vid detta förhållande föreligger inte skäl för riksdagenatt göra något särskilt uttalande i frågan. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motionerna 2003/04:K416, 2003/04:Ju409 och 2003/04:Ju446 i härbehandlade delar.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlettföljande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet.1. Brott mot demokratin m.m., punkt 1 (m, fp, kd, c)av (), (), (), TorkildStrandberg (fp), (), () och HilleviEngström (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om brott mot demokratin m.m. Därmed bifallerriksdagen motion 2003/04:Ju292 yrkande 28, bifaller delvis motionerna2003/04:Ju292 yrkande 27 och 2003/04:Ju362 och avslår motion 2003/04:Ju243.StällningstagandePå senare tid har vi sett ett antal angrepp mot demokratin och det öppnasamhället. Det rör allt från stenkastning vid offentliga möten till hotoch våld mot folkvalda politiker. Vikten av att bekämpa sådana angreppkan inte underskattas. En rad åtgärder måste därför vidtas.Brottsbalkens bestämmelser om upplopp respektive våldsamt upplopp ärålderdomligt formulerade. De tillkom under en annan tidsanda då helt andrasamhällsförhållanden rådde. Detta har medfört problem vid tillämpningenav bestämmelserna, inte minst i samband med i ochefterföljande rättegångar.