bet · GS01NU2 · 2004-11-17 00:00:00 — skall lämna endelrapport till ,och uppdraget skall slutredovisas i februari 2005.Slutredovisningen skall innehålla en sammanställningoch analys över länens redovisningar av hurlandsbygdsfrågor behandlas i det regionalautvecklingsarbetet samt en sammanställning av behovav metod- och kunskapsstöd på området. Kommitténskall ta del av materialet som underlag för sittarbete.Kommittén skall redovisa sitt uppdrag såvitt detavser riktlinjer för miljö- och landsbygdsprogrammeti en delrapport . Kommitténskall därefter redovisa sina överväganden ochförslag vad gäller en långsiktig strategi förhållbar landsbygdsutveckling i ett slutbetänkandesenast den 30 november 2006.Glesbygdsverket har avrapporteratovan nämnda uppdrag i delrapportenLandsbygdsdimensionen i det regionalautvecklingsarbetet. Delrapporten är ensammanställning av hur län och regioner redovisathur de tar till vara landsbygdsdimensionen i detregionala utvecklingsarbetet. Ett resultat är attdet är stora skillnader mellan länen vad gällerstatus på landsbygdsfrågorna och på vilka sätt dearbetar med dessa frågor. Landsbygdsdimensionen ärinte speciellt synliggjord i de regionalatillväxtprogrammen, men finns med i andra program,t.ex. Ett resultat är attlänen använder sig av olika definitioner när detgäller landsbygdsbegreppet. Statistiskacentralbyråns och definitioner varvanligast men det fanns också definitioner som "helalänet är landsbygd" och "egen geografisk definition,inriktad på karta" och "områden utanför tätort" m.m.Två län använder sig av landsbygdsstödsförordningensdefinition (SFS 2000:283).Många län betonar i sina redogörelser vikten av enhelhetssyn i arbetet med den regionalautvecklingspolitiken. Sju län har uppgett attlandsbygdsfrågor bör behandlas med hjälp av ennationell landsbygdspolitik. Det som efterfrågasmest av länen i form av metod- och kunskapsstöd ärspridning av redan befintliga metoder samt bättrestatistik (t.ex. nedbrytning på församlingsnivå) ochen bättre belysning av regionförstoringenskonsekvenser för gles- och landsbygd.Storstadsregioner och andra regionerUtskottet behandlade utförligt frågan omstorstadsregionernas deltagande i den regionalautvecklingspolitiken i sitt betänkande 2003/04:NU9(s. 38), till vilket hänvisas. Utskottetsställningstagande i nämnda betänkande innebär atttillväxten i är beroende av alla regionerssamlade utveckling och av att alla regionerssärskilda möjligheter tas till vara.Storstadsregionerna har på samma sätt som andraregioner sina specifika förutsättningar förutveckling. Det är på den lokala och regionala nivånsom behoven kan identifieras och förutsättningar förutveckling skapas. Statens viktigaste roll är attskapa goda förutsättningar för en sådan process.Utskottet ville sammanfattningsvis erinra om sitttidigare framförda synsätt att tillväxt och godalevnadsvillkor med trygghet, jämlikhet ochjämställdhet inte ingår i ett s.k. nollsummespel,där en uppgång för en region motsvaras av en nedgångför en annan region. En tillväxtregion kan tvärtomförväntas "spilla över" utvecklingsmöjligheter tillnärliggande regioner.Samtidigt noterade utskottet i betänkandet atttillväxtarbetet inom ramen för storstadspolitikengäller storstadsregionerna i sin helhet och intebara för de stadsdelar som omfattas av lokalautvecklingsavtal.När det gäller regionförstoring har det visat sigatt större regioner med mer differentieradnäringsstruktur har större förmåga att mötakonjunkturnedgångar än mindre regioner som ärberoende av ett fåtal branscher. Såväl arbetsgivaresom arbetstagare kan ha fördelar av enregionförstoring. Förutsättningarna för attåstadkomma regionförstoring varierar dock i olikadelar av landet beroende på avstånd,befolkningsstorlek och kommunikationssystem.Fråga om glesbygdsavdragFrågan om någon form av glesbygdsavdrag eller enutredning därav har behandlats av ettantal gånger . , främst skatteutskottet ochnäringsutskottet, har tagit upp frågan i samband medmotionsbehandling och avstyrkt ett införande avglesbygdsavdrag (senast i bet. 2003/04:SkU20).Lag som tryggar service i glesbygden m.m.Ett av målen för den regionala utvecklingspolitikenär en god servicenivå i alla delar av landet. Enligtlänsstyrelsernas regleringsbrev har länsstyrelsernaatt utveckla åtgärderna för kommersiell service iserviceglesa områden. Länsstyrelserna meddelarnärmare föreskrifter om i vilka områden som stöd kanlämnas.Den lägre nedläggningstakten avlandsbygdsbutikerna jämfört med år2002 förklaras av handläggare på länsstyrelserna ochmotsvarande bero bl.a. på att effekterna avkompetensutvecklingsprogrammet Affär på landetbörjar bli synliga.När det gäller motionskravet på en lag som skulletrygga service i glesbygden har utskottet framförtföljande uppfattning i betänkande 2002/03:NU8 (s.47).Utskottet såg positivt på att Glesbygdsverketgivits i uppdrag att lämna förslag till hurpolitikområdet bör följas upp och effektutvärderasavseende den del av målet som gäller tryggandet aven god servicenivå i alla delar av landet. Det äräven av stort värde att uppgifter om servicenivån ilandet på vissa områden görs tillgängliga genomservicedatabasen, påpekade utskottet. Däremot ansåginte utskottet att det var aktuellt att i lag läggafast en viss servicenivå i hela landet, vilkenskulle gälla under alla betingelser.Frågan om de statliga bolagens service pålandsbygden togs senast upp i utskottets betänkande2003/04:NU9 (s. 26). Utskottet menade att tillgångtill grundläggande samhällsservice är enförutsättning för utveckling och god livsmiljö iglesbygdsområden. Vidare uttrycktes att utskottethade förståelse för de farhågor som finns förförsämrade möjligheter att erhålla viktig offentligservice i kommuner och län med vikandebefolkningstal. uppdrag att utredavad som skall betecknas som en god servicenivå ochhur detta mål bör följas upp och utvärderas emotsågssåledes med stort intresse. För utvecklingen pålängre sikt var det enligt utskottet viktigt attgrundligt ta upp frågan om hur offentlig serviceskall kunna tryggas även i de delar av landet därbefolkningen sjunker. Frågan aktualiseras bl.a. inomAnsvarskommitténs arbete, vilket beskrivits ovan.Servicedatabasen är ett av flera verktyg ochinsatser som arbetar med för attstödja berörda aktörer i deras arbete att nå målenom en god tillgång till kommersiell service i helalandet. I servicedatabasen finns uppgifter omförekomst av och tillgänglighet till apoteksvaror,banktjänster, dagligvaror, posttjänster ochSystembolagsvaror . Ilanthandelsdatabasen finns uppgifter 2003. Planeringen för den närmaste tideninnebär att uppgifter om tillgång till drivmedel tasfram liksom tillgång till dagligvaror för ,vilket sker genom uppdatering avlanthandelsdatabasen. Enligt regeringsuppdrag skallKonsumentverket avrapporteraanvändningen av de som avsattesför att motverka ytterligare försämringar avtillgången till kommersiell service i särskiltutsatta områden.Det kan i detta sammanhang nämnas attKonsumentverket har tagit initiativ till ett s.k.centralt samordningsforum med deltagare frånApoteket , , ,, länsstyrelser m.fl. Syftet är attvara ett forum för samverkan och samråd när detgäller arbetet med lokala utvecklingsprogram förkommersiell service m.m.De statliga företagens policy togs upp som engenerell fråga i betänkande 2003/04:NU4 föregåendeår mot bakgrund av ett motionsyrkande om att detstatliga ägandet bättre än bör kunnaanvändas för att ta till vara arbetsmarknads-,närings- och regionalpolitiska intressen. Medavstyrkande av denna motion och ett antal andramotioner med andra krav menade utskottet att det ärmycket viktigt med tydliga och klaramålformuleringar för de statliga företagen. uppfattning förelåg det stora skillnaderi möjligheterna att formulera mål och utformauppföljningar mellan bolag och statliga myndigheter.Det är inte möjligt att styra och utvärderaverksamheten i ett aktiebolag på motsvarande sättsom i en statlig myndighet, menade utskottet.Det kan också nämnas att styrelsehar gjort en framställning till (2004/05:RRS5) angående granskningen av VattenfallAB. Styrelsen föreslår i sin framställning attriksdagen begär att regeringen skall återkomma tillriksdagen med förslag till en ytterligare utvecklingav ägarstyrningen av de statliga bolagen.StrandskyddetStrandskyddet, beslutsnivån för strandskyddet ochmöjligheten till olika bestämmelser i olika delar avlandet är en fråga som berörts i flera motioner.Frågan om lättnader i strandskyddet med hänsyntill regional utveckling har varit aktuell . uppdrog regeringen åtNaturvårdsverket att göra en kartläggning ochbedömning av befintliga regler och - om så bedömdeslämpligt - lämna förslag till åtgärder. Våren 2002redovisade sin utredning, i vilkendet bl.a. föreslogs vissa lättnader istrandskyddsreglerna i glesbygdsområden i syfte attunderlätta regional utveckling såsom turism ochfriluftsliv. Området för lättnader borde enligtutredningen vara detsamma som mål 1-området för EU:sstrukturfonder. I detta område ansågs att behovet avregional utveckling varit särskilt stort samtidigtsom exploateringstrycket mestadels varit lågt. Ettannat förslag var att de allra minsta sjöarna ochvattendragen inte skall omfattas av det generellastrandskyddet. Vidare föreslogs att det införs en nymöjlighet till ett starkare skydd för attupprätthålla strandskyddets syften. Utredningenskickades ut på remiss till ca 130 olikaremissinstanser. En remissammanställningfärdigställdes inom undersommaren 2003. pågår beredningsarbeteinom Regeringskansliet.Kenneth () ställde en fråga(fr. 2003/04:1246) till miljöminister vilka åtgärder hon var beredd att vidta föratt underlätta byggande av bostäder närmare sjöaroch andra vattendrag främst på landsbygden, där detinte finns avgörande konflikter med andra intressen.Miljöministern menade att stranden, mötet mellanland och vatten, är en mycket åtråvärd miljö såvälför djur och växter som för människor. En åtråvärdresurs innebär att många vill ta den i anspråk.Risken uppkommer att resursen förstörs och detgäller att förhindra detta som så mångasom möjligt ges tillfälle att ta del av den. Det ärmot bakgrund av dessa förutsättningar som vi sedanlång tid har en lagstiftning som skyddar , anförde miljöministern. Syftet medstrandskyddet är att trygga förutsättningarna förallmänhetens friluftsliv och bevara goda livsvillkorpå land och i vatten för djur- och växtlivet.Kommunernas roll och ansvar för strandskyddet ärenligt ministern av central betydelse i diskussionenom tillämpning och eventuell ändrad utformning avstrandskyddet. har de allra flestakommuner ansvar för hanteringen av dispenser frånstrandskyddet. Det innebär att flertaletdispensprövningar sker inom ramen för den kommunalabeslutsverksamheten. Tyvärr har det visat sig, bl.a.genom analys av fattade beslut omundantag från strandskyddet, att det finns storabrister i tillämpningen. Det finns således ett behovav att skärpa tillämpningen av strandskyddsreglerna,menade ministern. I likhet med frågeställaren menadehon att landsbygdens utveckling är av stor betydelseoch att det i delar av landet kan finnas skäl attbeakta de regionala skillnader i som kanfinnas vad avser tillgång till och efterfrågan påstränder. Det kan komma att innebära vissa lättnaderi tillämpningen i vissa områden med lågtbebyggelsetryck och skärpningar i tillämpningen iandra områden med högt bebyggelsetryck. Den närmareutformningen av bestämmelserna ville ministernåterkomma till i ett samlat förslag.Lokaler för företagUnder senare delen av och 1980-taletfanns Stiftelsen Industricentra som uppfördeindustrilokaler och kontorslokaler för uthyrning isyfte att stödja regionalpolitiskt prioriteraderegioner. Det skedde dels genom att styra nyindustrisysselsättning och sysselsättning inomtjänstesektorn till strategiskt viktiga orter idessa områden, dels genom att skapa en godföretagsmiljö för hyresföretagen i deindustricentrumanläggningar som byggts upp.Stiftelsens uppgift var att planera, uppföra, ägaoch förvalta dessa anläggningar och rekryterahyresgäster till dessa. Stiftelsens verksamhet drevsutan vinstsyfte och hyran skulle ligga på en nivåsom företagen kunde räkna med om de byggde egnalokaler med regionalpolitiskt stöd.Industricentrumanläggningar fanns på åttaorter, hade en sammanlagd yta , enuthyrd yta och 122 hyresgäster medsammanlagt 838 sysselsatta. Med hänsyn till att detlöpande underskottet låg på 11 miljoner /85, vilket ökat till nära 21miljoner kronor /89, och som måstetäckas med statliga bidrag, undersöktes i enutredning om det fanns effektivare sätt att utvecklanäringslivet i det åtta kommunerna. beslöti enlighet med regeringens förslag (prop.1989/90:76, bet. 1989/90:AU13) att StiftelsenIndustricentra skulle avvecklas. Motiveringen varföljande.När stiftelsen startade sin verksamhet fannsvarken tillräckligt med industrilokaler eller någonlängre industriell tradition på de flesta avorterna. Därför var det då befogat att medregionalpolitiskt stöd bygga upp dessa anläggningarsom medel för att rekrytera industriföretag tillorterna. Avgörande för näringslivsutvecklingen varinte längre på samma sätt som tidigare tillgången pålokaler. Andra faktorer som tillgång på kvalificeradarbetskraft, goda kommunikationer, ett braföretagsklimat, kommunernas möjligheter attmarknadsföra unika kvalitetsfaktorer för bygden m.m.har större betydelse.Både kommuner och privata företag inomstödområdena kan söka regionaltutvecklingsbidrag för att uppföra, bygga om ochrestaurera lokaler för uthyrning. Enligtförordningen (2000:279) om regionaltutvecklingsbidrag får bidrag för uthyrningslokalerlämnas på orter med högst 75 000 invånare om ortenhar tillfredsställande förutsättningar för denverksamhet som skall bedrivas i lokalerna och det påorten saknas förutsättningar att på annat sätt fåtillgång till lämpliga lokaler för verksamheten.Lokalerna får inte byggas större än ellervara avsedda bara för ett företag. De får hyras utendast till små och medelstora företag som bedömssakna möjlighet att själva bygga lokaler. Det finnsytterligare ett antal detaljerade bestämmelser (i 20§-20 b §) i nämnda förordning. Företag kan också fåregionalt utvecklingsbidrag för nyinvesteringar i deegna lokalerna. Bidrag lämnas beroendepå stödområde och andra förutsättningar.Totalt sett har iregionalt utvecklingsbidrag beviljats tillindustrilokaler för uthyrning ochdrygt har utbetalats.Nutek har studerat lokalförsörjningen istödområdena vilket resulterade i rapportenFinansiering av näringsfastigheter i glesbygd,problem och möjligheter (Infonr 028-2004). Enligtrapporten är de som främst påverkas av problem medfinansiering av kommersiella lokaler företagare iorter med både lokalbrist och negativbefolkningsutveckling. Majoriteten av småföretagareföredrar att hyra framför att äga en fastighet men iområden med en svag lokalmarknad har de ofta ingetannat val än att äga lokalerna. I rapporten förordasen översyn av det kommersiella lokalbeståndet påregional nivå, t.ex. inom lokala arbetsmarknader.Vidare bör vissa bestämmelser i förordningen omregionalt utvecklingsbidrag ses över.Enligt uppgift kommer en del av de förslag somlämnas i Nuteks rapport troligen att ingå i deförordningsändringar som planeras träda i kraftden 1 juli 2005.Företagsstödens betydelseFör närvarande bedrivs inom ettgranskningsprojekt som utgår från följande trehuvudfrågor:1. på vilket sätt har ochansvariga myndigheter förändrat inriktningen avde regionalpolitiska stöden i syfte att göra demmer tillväxtinriktade,2.1. har användningen av bidrag minskat i enlighet mednäringsutskottets skrivningar,2.3. vilken information får om stödenseffekter?4.Riksrevisionens granskning beräknas vara avslutad ibörjan av år 2005.Utskottet har tidigare tagit ställning till ettmotionskrav som varnade för en alltför storutspädning av de regionalpolitiska stöden (sebet. 2002/03:NU2). Med hänsyn till att delångsiktiga regionala problemens svårighetsgradutgör den huvudsakliga fördelningsnyckeln förmedelsfördelningen över landet av anslaget(33:1) Allmänna regionalpolitiska åtgärder inomutgiftsområde 19 hade utskottet inte någonförståelse för den i motionen manifesteradeoron för "utspädningen" av de regionalpolitiskastöden till en allt större del i landet. Föralla regionala företagsstöd finns olikastödområden som begränsar deras geografiskaanvändning.Principer för stödområdesindelningUtskottet har tidigare betonat vikten av attsystemet med stödområden är stabilt (bet.1999/2000:NU2). En översyn av de nya nationellastödområdena ansåg utskottet vara enlämplig avvägning mellan stabilitet ochflexibilitet. Den nationella stödområdesindelningenbestäms numera till stor del av EG-kommissionensriktlinjer, och varken eller regeringenhar annat än begränsade möjligheter att påverkadessa.I nyssnämnda betänkande anförde utskottet även attstödområdesindelningen utgjorde en helhet, baseradpå en sammanvägning av ett antal kriterier.Gränsdragningsproblematiken fanns förvissonärvarande men utskottet menade att den ipropositionen redovisade förteckningen överstödområdena A och B inte borde brytas sönder. Omnågon kommun läggs till stödområdet måste någonannan kommun utgå ur detsamma.Kommissionens generaldirektorat för konkurrens (GDKonkurrens) har genom en skrivelse den 30 april 2004redovisat en översyn av riktlinjerna förregionalstöd (D/53038). Skrivelsen har inte formenav ett riktigt förslag utan pekar mer på en tänktinriktning. Enligt vad som sägs i dokumentet ärområdena som kommer att kunna få regionalstödbegränsade; det är i princip bara regioner somkommer att ha en bruttonationalprodukt avgenomsnittet i EU, regioner som innevarande periodligger av genomsnittet men som av olikaanledningar inte kommer att göra det under nästaperiod, ultraperifera områden samt glest befolkadeområden. Vidare föreslås lägre stödnivåer.Sammantaget uppgår den befolkning i EU-25 som bor ide regioner som skulle kunnainplaceras i nationella stödområden enligt artikel87.3 a och 87.3 c i till 34,84 %.Förslaget täcker enligt uppgift det svenskagleshetsområdet med , ,, och Västernorrland.I det svenska svaret till generaldirektoratet(daterat ) har inget annat förslag förtsfram när det gäller stödområdet. Stöden börkoncentreras till de områden inom EU som kan ansesha särskild prioritet. Generellt sett är Sverigepositivt till ambitionen att sänka stödtaken förinvesteringsstöd, i synnerhet när det gäller projektsom genomförs av stora företag, som stödenfår en utformning där de minsta företagen kan ges enökad prioritet.Sverige noterar med tillfredsställelse i sitt svaratt den särskilda problematiken i de glest befolkadeområdena har uppmärksammats och att GD Konkurrensföreslår att möjligheten till transportstöd skallkunna fortsätta som . Vidare noteras att GDKonkurrens öppnar för möjligheten att godkänna andratyper av driftsstöd i det som benämns arktiskaområden. Detta är något som den svenska regeringenprincipiellt välkomnar då det får tolkas som ettuttryck för en förståelse för de synnerligasvårigheter som kännetecknar den nordliga periferinmed avfolkning, kallt klimat och långa avstånd. Isvaret har önskemål om flexibilitet uttalats, vilketexempelvis skulle kunna innebära möjligheter attbyta ut områden i de föreslagna länen motangränsande områden med större behov.Enligt uppgift är , tillsammans medFinland, ett av de länder som förlorar minst påkommissionens förslag jämfört med dagens system.Pågående arbetenI beslutade regeringen att ge 13 statligamyndigheter i uppdrag att redovisa förslag tillmetoder som bidrar till att stärka arbetet medregionala utvecklingsprogram. Uppdragen är ett led iregeringens ambition att utveckla en sammanhållenpolitik för regional utveckling. Exempel på områdensom ofta uppmärksammas i programmen ärkommunikationer, bostäder, kultur, miljö,utbildning, sysselsättning och offentliga tjänstersom t.ex. hälso- och sjukvårdsfrågor. Uppdragensyftar till att förbättra samspelet och dialogeninom och mellan olika sektorer och nivåer inomsamhället. För att de statliga myndigheterna skallbli effektivare krävs att de samverkar och tydliggörsin syn på och sitt arbete med den regionalautvecklingen. Bland annat skall och Vinnovaredovisa sina metoder enligt regeringens uppdrag.Vidare gav regeringen ett förnyat uppdrag tillKonsumentverket att utveckla och testanya lösningar inom det kommersiella serviceområdet.För detta avsätts . Exempel påhittills gjorda insatser är kompetens- ochutvecklingsprogram för lanthandlare och samordnadeservicelösningar.Utskottets ställningstagandeÅr 2002 började den nya regionalautvecklingspolitiken genomföras (prop. 2001/02:4,bet. 2001/02:NU4). Målet är väl fungerande ochhållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en godservicenivå i alla delar av landet. Utskottet harställt sig positivt till såväl det nya målet som nyaresultatindikatorer. I de grundläggandeinriktningsfrågorna står utskottet fast vid dennapositiva uppfattning.Enligt utskottets mening är det värdefullt att denregionala utvecklingspolitiken på ett mersystematiskt sätt kan följas upp och stämmas av motde nationella målen. Nuvarande resultatindikatorerär bl.a. ekonomisk tillväxt, sysselsättning,nystartade företag och överlevnadsgrad ,investeringar, tillgång till kommersiell servicem.m. uppdelat på kvinnor och män.Utskottet ser positivt på attjämställdhetsaspekterna beaktas inom ramen för denregionala utvecklingspolitiken, bl.a. genom attresultatuppgifterna anges för kvinnor respektivemän. Uppföljningen av de nationellajämställdhetsmålen inom den regionalautvecklingspolitiken underlättas genom en sådanstatistik.Som redovisats i föregående avsnitt med vissakompletterande uppgifter är arbetet med att ta framresultatindikatorer inte slutfört. Bland annat ärresultaten av tillväxtprogrammen och av den centralaprojektverksamheten, t.ex. faktorer som samverkanoch samarbete med olika aktörer, svåra att fånga iresultatindikatorer. Med hänsyn till målet förpolitiken behövs också indikatorer som kan stämmasav mot de nationella miljökvalitetsmålen. Mot denbakgrunden ser utskottet positivt på att regeringenavser att förbättra resultatinformationen tillriksdagen genom en mer systematiskt uppföljning ochutvärdering av den regionala utvecklingspolitiken.I ett antal motioner framförs önskemål om ettstörre regionalt respektive lokalt inflytande på denregionala utvecklingspolitiken. Som framgår av dekompletterande upplysningarna i det föregåendeutreds dessa frågor av den s.k. . Idirektiven till utredningen framhålls attfördelningen av ansvar mellan staten, landstingenoch kommunerna inte är en gång för alla given.Kommittén har således till uppgift att analysera ochlämna förslag till hur ansvaret för uppgifter medanknytning till regional utveckling skall fördelasmellan staten och den kommunala nivån. Eftersom denregionala nivån kan se olika ut i skilda delar avlandet skall kommittén också uppmärksamma behovet avflexibilitet och medborgarnas möjligheter till insynoch inflytande. De senaste årens utveckling när detgäller självstyrelseorgan och samverkansorganbeskrivs närmare i utskottets betänkande 2003/04:NU2(s. 34), till vilket hänvisas. Utskottet har medintresse noterat att försöksverksamheten i länoch med ändrad regionalansvarsfördelning enligt förslag i proposition2004/05:8 skall bli förlängd t.o.m. utgången av år2010 i stället för som gällt somslutdatum. Enligt uppgjord planering skall nämndaproposition jämte motioner behandlas avkonstitutionsutskottet i betänkande 2004/05:KU7.Riksdagen fattar beslut i ärendet i slutet avnovember 2004. Motiveringen till den föreslagnaförlängningen är just att arbetebör inväntas.