bet · GR01JUU14 · 2004-03-09 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet ett antalmotionsyrkanden som väckts . Motionsyrkandena avser bl.a.frågor om hemliga tvångsmedel, skydd för vittnen,ersättning till nämndemän samt rättshjälp.Utskottet, som hänvisar bl.a. till gällanderegelverk och pågående beredningsarbete, föreslåratt avslår samtliga yrkanden.I ärendet finns 22 reservationer från (m), (fp),(kd) och (v) samt fem särskilda yttranden från (m),(kd), (v) och (mp).Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Hemlig avlyssningRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju348yrkande 7, 2003/04:Ju417 yrkande 13 och2003/04:Ju465 yrkande 11.Reservation 1 (fp, kd)2. ÖverskottsinformationRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju348 yrkande8.Reservation 2 (m, fp, kd)3. Hemlig teleövervakning vid olaga hotRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju282.Reservation 3 (kd)4. KräkmedelRiksdagen avslår motion 2003/04:So345 yrkande8.Reservation 4 (m, fp)5. Eftersökning av vapenRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju292yrkande 4 och 2003/04:Ju429 yrkande 2.Reservation 5 (m, fp, kd)6. Övervakningskameror i taxibilarRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju445 yrkande6.Reservation 6 (m, kd)7. Tillståndsprövning för allmänkameraövervakningRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju392 yrkande3.Reservation 7 (v)8. VittnenRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju218yrkande 1, 2003/04:Ju271, 2003/04:Ju332 yrkande5, 2003/04:Ju363 yrkande 2, 2003/04:Ju444 yrkande16 och 2003/04:Ju453 yrkandena 18-20.Reservation 8 (m, fp, kd)9. Målsägandes rätt att yttra sigRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju394 yrkande3.Reservation 9 (m, fp)10. NämndemänRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju203,2003/04:Ju288, 2003/04:Ju300, 2003/04:Ju325, 2003/04:Ju330,2003/04:Ju412 yrkande 4, 2003/04:Ju420 och2003/04:Ju422.Reservation 10 (m, fp, kd)11. Sammansättningen i vårdnadstvisterRiksdagen avslår motion 2003/04:A371 yrkande26.Reservation 11 (kd)12. Partssammansatta domstolar ochspecialdomstolarRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju291yrkande 2, 2003/04:Ju460, 2003/04:L319 yrkande 6och 2003/04:Bo257 yrkande 19.Reservation 12 (m, fp)13. RättshjälpslagenRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju341yrkandena 1 och 2, 2003/04:Ju421 samt 2003/04:L318 yrkande 5.Reservation 13 (fp)14. Rättshjälp vid pisksnärtsskadorRiksdagen avslår motion 2003/04:T471 yrkande 3.15. Kravet på prövningstillståndRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju412yrkande 7 och 2003/04:Ju477 yrkande 5.Reservation 14 (fp)Reservation 15 (kd)16. Offentlighet vid domstolRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Ju392yrkande 1 och 2003/04:Ju477 yrkande 6.Reservation 16 (v)17. Utnämning av högre domareRiksdagen avslår motion 2003/04:K271 yrkande18.Reservation 17 (m, fp)18. Jävsregler för åklagareRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju392 yrkande4.Reservation 18 (v)19. Överprövning av åtalsbeslutRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju418.Reservation 19 (kd)20. Förfarandet i snatterimålRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju450 yrkande9.Reservation 20 (fp, kd)21. Svensk domsrätt i skadeståndsmålRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju265.Reservation 21 (v)22. Medlemskap i avslår motion 2003/04:Ju461.Reservation 22 (m)23. Språket i domarRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju441.Stockholm den 9 mars 2004På justitieutskottets vägnarJohan PehrsonFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: JohanPehrson (fp), (), (), (), (),(), (),Elisebeht (), (), YilmazKerimo (s), (), (), (), (), LeifBjörnlod (mp) och ().2003/04JuU14Utskottets övervägandenUtskottets förslag i korthetI detta betänkande behandlar utskottet ettantal motionsyrkanden från den allmännamotionstiden som rör processrättsligafrågor. I betänkandet tas upp frågor om bl.a.straffprocessuella tvångsmedel, vittnen ochmålsägande, nämndemän, specialdomstolar ochrättshjälp. Utskottet föreslår med hänvisningbl.a. till pågående beredningsarbete ochgällande regelverk att av- slårsamtliga motioner. Jämför reservationerna1-22.Straffprocessuella tvångsmedel m.m.Hemliga tvångsmedelI motionerna Ju348 (c), Ju417 (kd) och Ju465 (fp)föreslås att buggning skall tillåtas i kampen motden grövre brottsligheten. I den förstnämndamotionen begärs också en reglering av användandet avöverskottsinformation som framkommer vid användningav hemliga tvångsmedel.I april 2000 presenterade regeringen enlagrådsremiss om hemlig avlyssning m.m. I remissenföreslog regeringen bl.a. att buggning skulleinföras som ett nytt hemligt tvångsmedel, benämnthemlig avlyssning, vid vissa typer av brott ochunder vissa förutsättningar. Enligt förslaget skulledet också införas ett system med offentliga ombud iärenden om hemliga tvångsmedel i syfte att ökaenskildas rättssäkerhet. Förslaget byggde påBuggningsutredningens betänkande Om buggning ochandra hemliga tvångsmedel (SOU 1998:46) ochremissbehandlingen av detsamma.Lagrådet gjorde bedömningen att hemlig avlyssningborde kunna godtas som nytt straffprocessuellttvångsmedel med väsentligen det föreslagnatillämpningsområdet, om behovet var reellt ochstarkt. En förutsättning var dock atttvångsmedelsanvändningen var förenad medtillräckliga rättssäkerhetsgarantier. En särskildfråga var behandlingen av s.k.överskottsinformation, dvs. uppgifter om t.ex. andrabrott än det som föranlett tvångsmedlet. Den storabristen i remissförslaget ansåg Lagrådet varaavsaknaden av en utförligare reglering angåendebehandlingen av överskottsinformation. Lagrådetframhöll särskilt att denna fråga måste lösas; dettavar enligt Lagrådet en förutsättning för att enlagstiftning om buggning skulle kunna godtas.Därefter har en utredare på uppdrag avJustitiedepartementet utarbetat ett förslag till enreglering av användning av överskottsinformation somkommer fram vid bruk av hemliga tvångsmedel (Ds2003:13). Förslaget innebär attöverskottsinformation som rör begångna ellerpågående brott skall få användas för att utredabrottet. Vidare föreslås att överskottsinformationfår användas som bevis i rättegång underförutsättning att fängelse ärföreskrivet för brottet och att det kan antas attbrottet inte kommer att föranleda endast böter. Närdet gäller sådan överskottsinformation som avseruppgifter som lämnats i förtroende till exempelvisen läkare går förslaget i huvudsak ut på att denendast får användas som bevis om den som lämnatuppgifterna samtycker till det. Uppgifter om ettförestående brott får enligt förslaget användas föratt förhindra brottet. Vidare föreslås att enförundersökning skall få läggas ned om användningenav överskottsinformationen skulle vara till men förden utredning där uppgifterna kommit fram. Slutligenföreslås en tydligare reglering av när upptagningarskall sparas respektive förstöras.Promemorian har remissbehandlats ochbereds i . När förslaget övervägtsavser regeringen att på nytt överväga frågan omhemlig avlyssning (prop. 2002/03:74 s. 12).Buggningsutredningens ovan nämnda förslag omoffentliga ombud i ärenden om hemliga tvångsmedelhar lett till lagstiftning (se prop.2002/03:74, bet. 2003/04:JuU2, rskr. 14).När motsvarande yrkanden behandlats tidigare iutskottet har utskottet hänvisat till det pågåendearbetet (se bet. 2002/03:JuU7 s. 22 f. beträffandebuggning och bet. 2003/04:JuU2 s. 8 f. beträffandeöverskottsinformation).Utskottet anser alltjämt att det pågående arbetetbeträffande buggning bör avvaktas. När det gällerfrågan om överskottsinformation anser utskottet attdet skulle vara en fördel om en lagreglering kommertill stånd. Eftersom ett förslag med deninriktningen bereds behövs det ingetinitiativ i saken från . Utskottet föreslåratt motionerna Ju348, Ju417 och Ju465 i härbehandlade delar avslås av riksdagen.I motion Ju282 (kd) föreslås att hemligteleövervakning skall få ske även vidförundersökningar rörande ofredande och olaga hot.Bestämmelser om tvångsmedlet hemligteleövervakning finns i 27 kap. 19-25 §§rättegångsbalken. Efter de ändringar som riksdagennyligen beslutat om (prop. 2002/03:74, bet.2003/04:JuU2) och som träder i kraft iår innebär bestämmelserna i huvudsak följande. Ihemlighet får uppgifter hämtas in om telemeddelandensom befordras eller har befordrats till eller frånen viss teleadress som den misstänkte innehar ellersom denne kan tänkas använda. Ett beslut om hemligteleövervakning kan också innebära att etttelemeddelande hindras från att nå fram till ellergå ut från en viss teleadress. Hemligteleövervakning får användas vid förundersökningangående brott för vilket det inte är föreskrivetlindrigare straff än fängelse . Vidarefår sådan övervakning ske om brottsmisstanken gällerdataintrång, barnpornografibrott som inte är ringa,narkotikabrott och smuggling som avser narkotika.Ofredande kan föranleda böter eller fängelse ihögst (4 kap. 7 § ).Straffet för olaga hot är böter eller fängelse ihögst , men om gärningen bedöms som grovtbrott är straffet fängelse i lägst ochhögst (4 kap. 5 § ). Dettainnebär att hemlig teleövervakning kan komma i frågaför olaga hot som är grovt, men inte i de övrigafall som tas upp i motionen.I den proposition som låg till grund för desenaste ändringarna av reglerna om hemligteleövervakning anförde regeringen att olaga hot ochofredande visserligen ofta begås genomtelemeddelanden. Under de angivnabrottsbeteckningarna rymdes emellertid, anförderegeringen, ett stort antal fall som är av sådankaraktär att det inte bör komma i fråga att användahemliga tvångsmedel. Regeringen lade därför intefram något förslag om det, men avsåg att noga följautvecklingen och om det behövs återkomma till frågani ett annat sammanhang (prop. s. 35 f.).Utskottet kan i och för sig hålla med motionärernaom att hemlig teleövervakning skulle kunna utgöraett verksamt vapen mot de brott som aktualiseras imotionen. vill utskottet i likhet med vadregeringen anförde i den nämnda propositionenpåpeka att alla de brott som kan hänföras under denämnda brottsrubriceringarna inte motiveraranvändning av hemliga tvångsmedel. Utskottet utgårfrån att regeringen återkommer med ett förslag tillförändring i den mån det kan finnas fog för det. Meddet anförda föreslår utskottet att avslårmotion Ju282.Personella tvångsmedelI motion So345 (fp) begärs att polisen skall gesmöjlighet att använda kräkmedel för att säkrabevisning vid narkotikabrott när den misstänktesvalt narkotikan.Regler om undersökning av människokroppen vidbrottsmisstanke finns i 28 kap. 12 §rättegångsbalken. Av paragrafen, jämförd med 28 kap.11 § , framgår att kroppsbesiktningfår göras på den som skäligen kan misstänkas för ettbrott på vilket fängelse kan följa för att sökaefter föremål som kan tas i beslag eller annars föratt utröna omständigheter som kan vara av betydelseför utredning av brottet. Med kroppsbesiktning avsesundersökning av människokroppens yttre och inre samttagande av prov från människokroppen ochundersökning av sådana prov. En undersökning fårinte utföras så att den undersökte riskerar framtidaohälsa eller skada.Vid kroppsbesiktning, liksom vid användning avövriga straffprocessuella tvångsmedel, råder dens.k. Sådan besiktningfår sålunda beslutas endast om skälen för denuppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärdenmedför för den misstänkte eller för något annatmotstående intresse (28 kap. 13 § första stycketrättegångsbalken jämförd med 28 kap. 3 a § sammabalk).Rättegångsbalkens bestämmelser om kroppsbesiktningerhöll - med visst undantag som här saknar intresse- sin nuvarande utformning genom lagstiftning år1993 (prop. 1993/94:24, bet. JuU7, rskr. Ipropositionen anfördes bl.a. att det är ett mycketallvarligt ingrepp i den kroppsliga integriteten attutsätta någon för tvångsmedicinering och att mycketstarka skäl därför krävdes för att införa en sådanmöjlighet i . Enligtdepartementschefen måste vid en sådan bedömningbrottsbekämpande effektivitetshänsyn träda tillbaka.Något förslag om tvångsmedicinering lades därförinte fram i propositionen (prop. s. 48). Utskottetförklarade sig inte ha någon annan uppfattning idenna fråga än vad departementschefen uttalat ipropositionen och avstyrkte bifall till en motionliknande den nu aktuella (bet. 1993/94:JuU7 s. 7)föreslog i sittslutbetänkande Vägvalet - Den narkotikapolitiskautmaningen (SOU 2000:126) att det inarkotikastrafflagen (1968:64) skall tas in enbestämmelse om att den som är skäligen misstänkt förnarkotikabrott, som inte är ringa, skall kunna gesläkemedel eller liknande vid en kroppsbesiktning.Avsikten var att det vid skälig misstanke omförsäljning av narkotika skall kunna fattas beslutom att använda kräkmedel eller liknande vidkroppsbesiktning i sådana fall där det i dagbeslutas om att placera den misstänkte på s.k.tulltoalett. Bakgrunden till förslaget var attnarkotikaförsäljare i framför allt storstäderna oftaförvarar sitt varulager, främst kapslar av heroin, imunnen, för att kunna svälja narkotikan om polisnärmar sig (s. 43). Däremot ansåg kommissionen inteatt kräkmedel skulle få användas när misstankenavser en köpare som svalt narkotika. Beslut om attanvända kräkmedel skulle enligt förslaget fattas avåklagare och åtgärden genomföras av läkare(betänkandet s. 208 f.).I regeringens proposition 2001/02:91 Nationellnarkotikahandlingsplan hänvisades till 1993 årslagstiftningsärende (se ovan). Regeringen kunde intese att det framkommit något skäl av tyngd att nufrångå vad som uttalades när frågan senast varföremål för regeringens bedömning (prop.1993/94:24). Med hänsyn till framför allt det starkaskydd som måste finnas för den kroppsligaintegriteten var regeringen inte beredd att föreslånågon möjlighet till tvångsmässig medicinering isamband med kroppsbesiktning.I sitt yttrande till socialutskottet deladejustitieutskottet regeringens uppfattning i dennafråga (yttr. 2001/02:JuU5y s. 7 f.).När frågan senast behandlades vidhöll utskottetsin tidigare redovisade uppfattning (se bet.2002/03:JuU7 s. 23 f.).Utskottet, som inte ändrat uppfattning i frågan omkräkmedel, föreslår att avslår motionSo345 i här behandlad del.Eftersökning av vapen i brottsförebyggandesyfteI motionerna Ju292 (m) och Ju429 (kd) föreslås attpolisen i brottsförebyggande syfte bör få söka eftervapen i bilar. Motionsönskemålet bygger på ettförslag som lämnats in till avnågra polismän vid i Stockholmslän.Husrannsakan och kroppsvisitation kan ske i syfteatt utreda brott. För sådana fall finns regler i 27och 28 kap. . Motionsönskemålet taremellertid sikte på fall där det inte finns någonkonkret brottsmisstanke. I stället handlar det omatt vidta åtgärder i brottsförebyggande syfte.Husrannsakan och kroppsvisitation kan i vissutsträckning ske i sådant syfte. Regler om dettafinns i polislagen (1984:387).En polisman får enligt 19 § andra stycket förstapunkten nämnda lag kroppsvisitera en person i denutsträckning det behövs för att söka efter vapeneller andra farliga föremål som är ägnade attanvändas vid brott mot liv eller hälsa, om det medhänsyn till omständigheterna kan antas att ettsådant föremål kan förklaras förverkat enligt 36kap. Sistnämnda bestämmelse tarsikte på egendom som ännu inte kommit till brottsliganvändning men som ändå bör kunna förverkas eftersomdet typiskt sett rör sig om hjälpmedel vid brott.Inom pågår enöversyn som syftar till att finna åtgärder för attförhindra spridning av illegala vapen. En utredarehar anlitats för arbetet, som skall vara färdigt . har ett tillägg beslutats somgår ut på att det skall övervägas om det finns behovav att införa en möjlighet för polisen att sökaefter vapen och andra farliga föremål i fordon, isådana situationer där det är möjligt attkroppsvisitera någon enligt den ovan angivnabestämmelsen i polislagen.Utskottet delar motionärernas uppfattning att detär angeläget att det vidtas åtgärder för attförebygga spridningen av illegala vapen. Samtidigtvill utskottet påminna om att frågan gällergränserna för polisens maktutövning gentemotmedborgarna och att regeringsformen innehållerregler till skydd mot bl.a. kroppsvisitation ochhusrannsakan. Det krävs med andra ord närmareöverväganden innan en förändring genomförs.Utskottet välkomnar därför det lämnade uppdraget.Motionsönskemålen får med det anförda anses varatillgodosedda. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motionerna Ju292 och Ju429 i här aktuelladelar.Allmän kameraövervakningÖvervakningskameror i taxibilarI motion Ju445(kd) efterfrågas bättre möjligheteratt få tillstånd att använda övervakningskameror itaxibilar för att förhindra brott.Lagen (1998:150) om allmän kameraövervakninginnehåller bestämmelser om användningen avövervakningsutrustning. Lagen skiljer mellan allmänkameraövervakning som kräver tillstånd och sådan sombara kräver anmälan. Sålunda är det enligt 11 §under vissa förutsättningar tillräckligt med anmälanvid allmän kameraövervakning i banklokal ellerpostkontor. Vidare får övervakningskamera på vissavillkor sättas upp i butikslokal, dock interestaurang eller annat näringsställe (12 §). I vissanärmare angivna fall krävs varken tillstånd elleranmälan (7-9 §§). Det gäller t.ex. övervakning sompolismyndighet bedriver i syfte att förebygga ellerförhindra brott. Upplysning om allmänkameraövervakning skall som huvudregel lämnas genomtydlig skyltning eller på något annat verksamt sätt(3-4 §§). Tillstånd meddelas av sombl.a. har att beakta vad som anges i 6 §. Avparagrafen framgår att tillstånd skall meddelas omintresset av sådan övervakning väger tyngre än denenskildes intresse av att inte bli övervakad. Viddenna bedömning skall särskilt beaktas bl.a. omövervakningen behövs för att förebygga brott.Länsstyrelsens beslut kan överklagas hos allmänförvaltningsdomstol (29 §).Tillstånd till kameraövervakning i taxibilar hargetts i två kammarrättsavgöranden (Kammarrättens iStockholm dom i mål 1166-2002 ochKammarrättens i dom i mål956-2002). Justitiekanslern (), som var klagande ibåda fallen, har offentligt förklarat sig nöjd medavgörandena som också vunnit laga kraft. I målen vardet fråga om övervakning med digitalastillbildskameror. Kameran aktiveras när bilenspassagerardörr öppnas och/eller stängs. Vid varjeaktivering får kameran, , ta högstfem bilder med en sekunds intervall.Det system för kameraövervakning i taxibilar sombeviljats i kammarrätt utgör enligtKameraövervakningsutredningen en lämplig avvägningmellan övervakningsintresset ochintegritetsintresset. Kravet på tillstånd bör dockbestå (se SOU 2002:110 s. 18).Härefter har praxis på området utvecklats så atttillstånd numera lämnas till kameraövervakning somgår ut på att kameran aktiveras dels vid in- ochutpassering ur taxin, dels när föraren utlöserlarmet i bilen.När utskottet senast behandlade denna fråga kundeutskottet inte finna annat än att motionsönskemåleti stort fick anses vara tillgodosett genom denpraxis som kommit till uttryck i de tvåkammarrättsavgörandena (se bet. 2002/03:JuU7 s. ).Utskottet kan konstatera att rättsutvecklingen påområdet inneburit att det blivit lättare att fåtillstånd till kameraövervakning i taxibilar. framhöll får motionsönskemåletanses vara tillgodosett med den utveckling av praxissom skett. bör avslå motion Ju445 i dennadel.Tillstånd och tillsynI motion Ju392 (v) begärs att ansvaret för att prövaansökningar om tillstånd till allmänkameraövervakning och uppgiften att utöva tillsynskall föras över från länsstyrelserna tillDatainspektionen.Tillsynen över allmän kameraövervakning äruppdelad mellan och Datainspektionen.Länsstyrelsen skall se till att allmänkameraövervakning av platser dit allmänheten hartillträde bedrivs enligt bestämmelserna i lagen omallmän kameraövervakning. Datainspektionens tillsynavser övervakningens förenlighet medpersonuppgiftslagen (1998:204).Kameraövervakningsutredningen tog upp frågan omatt flytta över tillsynsuppgiften från länsstyrelsentill Datainspektionen (se SOU 2002:110 s. 181 f.).Det skedde mot bakgrund av att det i andra ländersom utredningen studerat ankom pådataskyddsmyndigheten att utöva tillsyn på området.Utredningen konstaterade att lagen om allmänkameraövervakning är en i huvudsak väl fungerandelagstiftning. har haftansvaret för tillståndsgivning och tillsyn avkamerahanteringen. Även om vissa förbättringar kundebehövas ansåg utredningen att välfyller de krav som man kan ställa på ettkontrollorgan. bör därför enligtutredningen även i fortsättningen varatillståndsmyndighet och ha tillsynsuppgiften enligtlagen om allmän kameraövervakning.Kameraövervakningsutredningens betänkande bereds iRegeringskansliet.Utskottet kan konstatera att den fråga som tas uppi motionen varit föremål för översyn och attbetänkande bereds. I nuvarande beredningsläge anserutskottet att inte bör uttala sig i fråganom tillståndsprövningen rörande allmänkameraövervakning. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Ju392 i denna del.Vittnen och målsägandeFlera motioner tar upp olika frågor som rör vittnenoch målsägande. I motion Ju453 (kd) efterfrågassärskilda väntrum för vittnen, utbildning förvittnesstödjare och en översyn av finansieringen.Sistnämnda fråga tas även upp i motion Ju271 (m). Imotion Ju444 (fp) föreslås att det skall finnas enanställd vid varje tingsrätt som skall ha tilluppgift att fungera som vittnesstödjare. En översynav den psykosociala förhörssituationen förordas imotion Ju332 (c). Motionären bakom Ju218 (c) villförbättra skyddet för vittnen. I motion Ju363 (c)efterfrågas bättre information till vittnen ommöjligheten till s.k. medhörning. Slutligenefterfrågas i motion Ju394 (m) en uttrycklig rättför målsäganden att inför domstol avge sinberättelse om hur brottet har påverkat honom ellerhenne oavsett om detta har betydelse för utgången imålet.I proposition 2000/01:79 Stöd till brottsofferredovisade regeringen som målsättning att det vidsamtliga tingsrätter och hovrätter skulle finnasvittnesstöd . fickBrottsoffermyndigheten regeringens uppdrag atttillsammans med ta fram en plan förhur det målet skall kunna uppnås samt att medverkatill att vittesstödsverksamheten anordnas vid deorter där sådan verksamhet ännu inte bedrivs.Uppdraget redovisades i rapportenVittnesstöd - En kartläggning avvittnesstödsverksamheten vid landets tingsrätter ochhovrätter . I rapporten finns enhandlingsplan, uppdelad i etapper, över hurregeringens mål skall uppnås. Någon exakt tidpunktför inrättandet av vittnesstöd vid de olikadomstolarna har inte föreslagits i handlingsplanenutan snarare ett rullande schema där domstolar medgoda förutsättningar för inrättande av verksamhetenkommer att erhålla erbjudande om inrättande avvittnesstöd.För närvarande finns vittnesstöd eller förberedssådant stöd vid i princip samtliga tingsrätter ochhovrätter i landet. Inför den slutliga redovisningenav vittnesstödsverksamheten kommerviss utvärdering att göras och också en kontroll föratt få bekräftelse på att alla domstolar då hartillgång till vittnesstöd. Även den framtidafinansieringen kommer att tas upp där.Hösten 2002 inhämtade utskottet följandeupplysningar om projektet rörande vittnesstöd.Verksamheten sker vanligen inom ramen för denverksamhet som brottsofferjourerna bedriver. Dessafår visst stöd av kommunerna men också frånbrottsofferfonden. Fonden finansierar också någralokala samordnare. I övrigt får denna verksamhetinte något ekonomiskt stöd utan bedrivs ideellt.Den som skall fungera som vittnesstödjare måstegenomgå utbildning. Den sköts i samarbete mellanbrottsofferjourerna och Brottsoffermyndigheten.Här kan också nämnas att domstolslokalernasutformning är föremål för en kontinuerlig översyn,och vid ombyggnader beaktas alltid behovet avsärskilda väntrum för målsägande och vittnen.Utskottet har behandlatyrkanden om vittnesstöd. Senast skedde det hösten2003 (bet. 2003/04:JuU1 s. 109 f.). Utskottet hölldå fast vid sin redan tidigare redovisadeuppfattning, som i huvudsak är att det är glädjandeatt arbetet med stödverksamheten kommit i gång samtatt den bör bedrivas på ideell basis så att deorganisatoriska lösningarna kan variera efter lokalabehov och förutsättningar.Såvitt gäller frågan om förhörssituationen noterarutskottet att det ankommer på rättens ordförande attupprätthålla ordningen vid rättens sammanträden. Hanfår exempelvis utvisa den som uppträder otillbörligt(5 kap. 9 § ). Vidare följer av 36kap.