bet · GR01FIU18 · 2004-03-02 00:00:00 — SammanfattningUtskottet behandlar i betänkandet tolv motionsyrkanden från den allmännamotionstiden vilka tar upp frågor med anknytning till statensarbetsgivarpolitik. Dessa motionsyrkanden berör huvudsakligen chefsförsörjningenoch jämställdhetsaspekterna inom den statliga förvaltningen samt statligapensionsförmåner. Därutöver avser motionsyrkandena etnisk och kulturellmångfald i den statliga sektorn respektive etiska uppföranderegler förstatstjänstemän.Beträffande jämställdhetsaspekter på den statliga arbetsgivarpolitikenanför utskottet att det är angeläget att regeringens jämställdhetsmålfullföljs och att kvinnorepresentationen på höga poster inom statsförvaltningenfortsätter att öka. I detta arbete har regeringen initierat en rad åtgärderför att analysera och utjämna löneskillnader mellan kvinnor och män.Utskottet konstaterar dessutom att det pågår arbete från regeringens sidaför att öka andelen och antalet kvinnliga myndighetschefer, ambassadörersamt ledamöter i statliga styrelser.I fråga om statliga pensionsförmåner framhåller utskottet vikten av attstaten har ett effektivt och försäkringsmässigt system för finansieringav de anställdas avtalsförmåner. Konstruktionen av pensionspremier istatliga avtalsförsäkringar har utretts av . Ärendetär under beredning inom Regeringskansliet.Utskottet understryker vidare vikten av den etniska och kulturella mångfaldenpå de statliga arbetsplatserna och konstaterar att det inom Regeringskanslietpågår arbete med att utveckla olika åtgärder för ökad mångfald istatsförvaltningen. Regeringen förbereder också en översyn av utformningen avmyndigheternas policy avseende etiska regler för anställda.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.Till betänkandet fogas åtta reservationer och ett särskilt yttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Myndighetschefernas bosättningsortRiksdagen avslår motion 2003/04:Fi217.2. Kvinnorepresentation på höga poster inom statsförvaltningenRiksdagen avslår motion 2003/04:A371 yrkandena 1 och 3.Reservation 1 (kd)3. Löneskillnader mellan kvinnor och män i statsförvaltningenRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Fi258 yrkandena 1 och 2 och 2003/04:A302yrkande 12.Reservation 2 (v)Reservation 3 (c)Reservation 4 (m) - motivReservation 5 (fp, kd) - motiv4. Pensionspremier i statliga avtalsförsäkringarRiksdagen avslår motion 2003/04:Fi228.5. Pensionspremier vid tjänstledighet för upprätthållande av annananställningRiksdagen avslår motionerna 2003/04:Fi263 och 2003/04:Fi304 yrkande 37.Reservation 6 (kd)6. Delpension för statligt anställdaRiksdagen avslår motion 2003/04:A370 yrkande 6.Reservation 7 (fp)7. Etnisk och kulturell mångfald i statsförvaltningenRiksdagen avslår motion 2003/04:Fi247.8. Etiska regler för statstjänstemänRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju447 yrkande 9.Reservation 8 (fp)den 2 mars 2004På finansutskottets vägnarSven-Erik ÖsterbergFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), (), (), (), (), ChristerNylander (fp), (), (), (), YvonneRuwaida (mp), (), (), ()och ().Utskottets övervägandenMyndighetschefernas bosättningsortUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionsförslaget om bosättningsort för chefer iutlokaliserade statliga myndigheter och verk.MotionenI motion Fi217 av och () föreslås attregeringen bör tillse att de som anställs som chefer i utlokaliseradestatliga verk och myndigheter även har sin bostad eller bosätter sig iden ort där arbetet är beläget. Motionärerna framhåller att det skapasett trovärdighetsproblem om cheferna i dessa myndigheter och verk väljeratt pendla från orten där de arbetar. Skälet för detta problem anges varaatt utlokaliseringen av en statlig myndighet eller ett statligt verkhandlar om att skapa arbetstillfällen och göra orten ellerregionen attraktiv för människor att bo i.Utskottets ställningstagandeRegeringen har en genomarbetad policy för chefsförsörjningen -från rekrytering, introduktion, chefsutveckling, mål- och resultatdialogtill rörlighet samt löner och anställningsvillkor för chefer istatsförvaltningen.Policyn har myndighetschefer och överdirektörer som främsta målgrupp.Huvudmålet med regeringens chefspolicy är att uppnå kvalitet ichefsförsörjningen.I rekryteringsarbetet strävar man därför efter att ta vara på den mestlämpliga kompetens som finns bland såväl kvinnor som män och rekrytera såkvalificerade ledare som möjligt inom statsförvaltningen. Regeringenschefspolicy innehåller inte några föreskrifter beträffande myndighetschefernasbosättningsort.Enligt uppgifter som utskottet inhämtat från utgörlandshövdingarna den enda grupp myndighetschefer som är skyldigaatt bo i anvisad tjänstebostad, vanligtvis en del av residenset. Derasbostadsförhållanden regleras i bestämmelserna i 47-49 §§länsstyrelseinstruktionen(2002:864). Övriga bestämmelser som tidigare reglerade anvisningen av s.k. tjänstebostäder för vissa kategorier statstjänstemän har successivtutmönstrats. I övrigt har dagens myndighetschefer inga tjänstespecifikabegränsningar i valet av sin bosättningsort.Ett införande av "bosättningstvång" avseende chefer för de utlokaliserademyndigheterna skulle enligt utskottets mening allvarligt försvåramöjligheterna att rekrytera de utifrån regeringens målformulering mest lämpadepersonerna för dessa poster. Utskottet anser dessutom att det är heltfrämmande för det allmänna synsättet på dagens arbetsmarknad att styravalet av bosättningsort för en viss grupp arbetstagare, även dessa medoperativt verksamhetsansvar. Det är därför utskottets mening att rekryteringenav myndighetschefer även i fortsättningen ska ske med strikt hänsyn tillgrundlagens (RF 11:9) krav om tillsättning av statlig tjänst på "sakligagrunder, såsom förtjänst och skicklighet".Med hänvisning till det ovan anförda avstyrker utskottet motion Fi217 (s).Kvinnorepresentation på höga poster inom statsförvaltningenUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att det är angeläget att kvinnorepresentationen på högaposter inom statsförvaltningen fortsätter att öka. I denna strävan harregeringen initierat en rad åtgärder för att öka andelen och antaletkvinnliga myndighetschefer, ambassadörer samt ledamöter i statliga styrelser.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionsförslagen.Jämför reservation 1 (kd) och särskilt yttrande (c).MotionenKristdemokraterna begär i motion A371 att regeringen återkommertill med en plan om hur man ska öka kvinnorepresentationen blandmyndighetschefer och ambassadörer (yrkande 1). Motionärerna anser attregeringen inte tillämpat sina egna jämställdhetsdoktriner vid tillsättningav myndighetschefer och ambassadörer, vilket resulterar i fortsatt lågaandelar kvinnor på ledande positioner i myndigheter och ambassader. Vidarevälkomnar motionärerna att regeringen nu uppnått delmålet att andelenkvinnor i bolagsstyrelser där staten äger av aktierna ska vara minst40 % . Målet om jämn könsfördelning i myndighetsstyrelser samtbolag med statligt ägande har dock ännu inte uppnåtts. Därför föreslårman att regeringen bör rapportera till om hur arbetetfortskrider för att nå målet om jämn könsfördelning också i dessa styrelser(yrkande 3).Utskottets ställningstagandeJämställdhet mellan kvinnor och män är en fråga med högsta prioritet idagens moderna samhälle. Jämställdhet handlar om rättvisa och fördelningav ekonomisk och politisk makt. Den handlar om demokrati, om att värderakvinnor och män lika.Ett av delmålen för jämställdhetspolitiken är en jämn fördelning av maktoch inflytande mellan kvinnor och män. En jämn representation av kvinnoroch män i beslutande organ är en viktig demokratifråga. Båda könen måstevara representerade inom alla samhällsområden och på alla beslutsnivåerför att de ska kunna påverka samhällsutvecklingen på lika villkor. Med enjämn fördelning mellan kvinnor och män ökar också förutsättningarna förett bredare beslutsunderlag i olika samhällsfrågor.Utskottet anser att regeringen och statsförvaltningen måste vara godaföredömen i jämställdhetsarbetet. Därför ser utskottet positivt på attett fortsatt arbete med att öka andelen kvinnliga myndighetschefer samtchefer inom utrikesförvaltningen ingår som en prioriterad fråga i regeringenschefspolicy. Så långt som möjligt ska det enligt chefspolicyn alltid finnasbåde en kvinnlig och en manlig kandidat med i det slutliga urvalet införtillsättningar av myndighetschefer. Denna målsättning ska genomsyra helapersonalpolitiken och kommer bl.a. till uttryck i jämställd basrekryteringoch aktivt befordringsarbete.Huvudinriktningen för jämställdhetsarbetet framgårav regeringens skrivelse Jämt och ständigt (skr. 2002/03:140). Därpresenteras jämställdhetsmålet för regeringens chefspolicy - att hälften avde nyutnämnda myndighetscheferna ska vara kvinnor och hälften män. Utskottetkonstaterar dock att 45 myndighetschefer nyutnämndes - av dessavar kvinnor. Andelen kvinnor bland samtliga myndighetschefer uppgicki december , medan andelen kvinnor bland utlandsmyndighetschefer(ambassadörer och generalkonsuler) uppgick till . Andelen ambassadörersom är kvinnor har däremot ökat från år år 2003.Året innan, , uppgick andelen kvinnor i de centrala statligalekmannastyrelserna till . Denna andel är oförändrad . I deregionala styrelserna däremot har andelen kvinnor ökat med 3 procentenheterjämfört med och könsfördelningen är nu helt jämn, kvinnor och50 % män. Andelen kvinnor bland de statliga kommittéernas ledamöterinklusive ordförandeposten uppgick , vilket är en ökning med2,sedan föregående redovisning.Utskottet kan konstatera att de senaste årens personalpolitiska arbeteinom de statliga myndigheterna och styrelserna har inneburit förbättringaroch en kontinuerlig utveckling mot ökad jämställdhet. En fullständigjämställdhet har emellertid ännu inte uppnåtts på de flesta höga posterinom statsförvaltningen. Det krävs enligt utskottets mening ytterligareinsatser för att uppnå lika möjligheter till befordran och utveckling förkvinnor och män.Utskottet välkomnar därför regeringens planer på att intensifiera detstatliga personalpolitiska arbetet för att öka jämställdheten. Enligthandlingsplanen för jämställdhetsarbetet har regeringenambitionen att de statliga arbetsgivarna ska ökaandelen kvinnor på ledande befattningar. Arbetet med att uppnå totaljämställdhet på chefsnivån ska därmed fortsätta enligt de målsättningarsom angivits i regeringens chefspolicy. Dessutom avser regeringen attutöka redovisningen genom att redovisa andelen och antalet kvinnorrespektive män som utnämnts till myndighetschefer samt det totala antaletav varje kategori. jämställdhetsplan 2003-2004 innehållerdärutöver ett mål att senast vid utgången av 2004 ska avutlandsmyndighetscheferna vara kvinnor.Utskottet noterar också att enligt det senaste ramavtalet om löner förarbetstagare hos staten1RALS 2002-2004, bilaga 9 Lika möjligheter förkvinnor och män. är de centrala parterna överens om att starta ettutvecklingsarbete med målet att nå en jämnare könsfördelning i samtligabefattningskategorier inom staten. Enligt uppgifter som utskottet inhämtatfrån finns en arbetsplan för detta som sträcker sigfram till . Det operativa arbetet ska inledas i början av 2004.Vidare uppmärksammar utskottet att regeringen har tillsatt en utredning(dir. 2003:18) för att öka kunskapen om könssegregeringen på arbetsmarknadeni stort. Utredaren ska bl.a. analysera vad som påverkar kvinnors och mänsyrkesval samt vilka mekanismer som upprätthåller könssegregering påarbetsplatser.En prioriterad fråga för regeringen är också att se över rutinerna förtillsättning av myndighetsstyrelser så att man kan påbörja det sista stegetmot en jämn fördelning även i centrala styrelser. I detta arbete skasärskild uppmärksamhet läggas vid tillsättning av styrelser med ojämntantal ledamöter, då den udda platsen oftast tillsätts med en man.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att regeringen sedan 1998årligen för har redovisat könsfördelningen i statligamyndighetsstyrelser på central och regional nivå. Den senaste redovisningen avkönsfördelningen i statliga lekmannastyrelser presenteras i budgetpropositionenför 2004 (prop. 2003/04:1). Andelen kvinnor bland de statliga kommittéernasledamöter framgår av den årliga kommittéberättelsen (skr. 2002/03:103avseende förhållandena ). Bakgrunden är de mål för kvinnorepresentationeni statliga organ som beslutade om med anledning av propositionenom jämställdhetspolitiken inför 1990-talet.2Proposition 1987/88:105, bet.1987/88:AU17, rskr. 1987/88:364. Redan i denna proposition fastslogregeringen att de organisationer (t.ex. politiska partier, olika myndigheteroch arbetsmarknadens parter) som bereds tillfälle att nominera ledamöterska uppmanas att föreslå en kvinna och en man för varje plats. De sominte hörsammar detta önskemål kan gå miste om en plats i det aktuellaorganet. Målet om jämn könsfördelning i myndighetsstyrelser sattesursprungligen också i samma proposition.Utskottet har i det ovan anförda kunnat konstatera att regeringen redanhar initierat en rad åtgärder som motsvarar de av motionärerna framfördakraven. Utskottet förutsätter att regeringens insatser för attintegrera och fullfölja jämställdhetsmålen i chefspolicyn för statsförvaltningenpraktiskt tillämpas vid utvecklingen av jämställd arbetsgivarpolitik isamtliga statliga verksamheter. Mot denna bakgrund anser utskottet attdet inte finns skäl att föreslå något tillkännagivande med anledning avden nu behandlade motionen. Motion A371 (kd) yrkandena 1 och 3 avstyrksdärmed.Löneskillnader mellan kvinnor och män i statsförvaltningenUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att det är angeläget att regeringens jämställdhetsmålfullföljs i den statliga arbetsgivarpolitiken. I detta arbete har regeringeninitierat en rad åtgärder för att analysera och utjämna löneskillnaderinom såväl den statliga sektorn som övriga delar av arbetsmarknaden. Motdenna bakgrund avstyrker utskottet motionsförslagen.Jämför reservationerna 2 (v), 3 (c), 4 (m) och 5 (fp, kd).MotionernaVänsterpartiet anser i motion Fi258 att det behövs samverkan inom heladen offentliga sektorn för att ta sitt gemensamma ansvar som arbetsgivarei arbetet med att kartlägga och åtgärda könsdiskriminerande löneskillnaderi enlighet med jämställdhetslagens krav. Motionärerna föreslår att regeringentar initiativ till en arbetsgrupp för en sådan samverkan, där offentligaarbetsgivare inom stat, landsting och kommun får till uppgift att tillsammansmed de fackliga organisationerna lägga fram en strategi för hurkönsdiskriminerande löneskillnader i den offentliga sektorn ska kunna avskaffas(yrkande 1). För att göra det behöver den offentliga sektorns roll för dekönsmässiga löneskillnaderna kartläggas. En sådan kartläggning bör ha sinutgångspunkt i jämställdhetslagen och omfatta flera perspektiv enligt endetaljerad beskrivning som presenteras i motionen (yrkande 2).Centerpartiet förespråkar i motion A302 (yrkande 12) en lönerevision iden statliga verksamheten i syfte att utjämna löneskillnader mellanlikvärdigt arbete. Anledningen till en sådan lönerevision är enligtmotionärerna de kraftiga löneskillnaderna mellan kvinnor och män anställda iden statliga sektorn. Motionärerna anser att hela den offentliga sektornsamtidigt bör åläggas att genomföra lönerevisioner och arbeta med internarbetsvärdering för att skapa en rättvis lönesättning. Därför bör dennalönerevision enligt motionärerna göras i samarbete med Kommun- ochLandstingsförbundet.Utskottets ställningstagandeEn väl fungerande lönebildning är av avgörande betydelse för en fortsattgod samhällsekonomisk utveckling. Lika lön för lika och likvärdigt arbeteär ett område som vid sidan av makt- och inflytandefrågor alltid har varitprioriterat i den svenska jämställdhetspolitiken. Inom ramen för dettamål är det enligt utskottets mening viktigt att regeringen verkar för attbryta den könsrelaterade lönediskrimineringen. måste arbetetmed att motverka både diskriminerande värderingar av olika arbeten ochnegativa effekter av den segregerade arbetsmarknaden fortsätta.Lönebildningen är en fråga för arbetsmarknadens parter. I detta sammanhangvill utskottet erinra om att regeringen har delegerat stora delar avarbetsgivarpolitiken i staten till myndigheternas chefer. Dessa ska enligtverksförordningen (1995:1322) enskilt och gemensamt utformaarbetsgivarpolitiken.Det delegerade arbetsgivaransvaret innebär att myndigheterna självständigtfår utforma och ansvara för organisation, arbetsprocesser, lönebildningoch kompetensförsörjning med hänsyn till verksamhetens krav. Regeringensuppgift i arbetsgivarpolitiken är dels att sätta övergripande strategiskamål för de statliga arbetsgivarfrågorna, dels att följa upp myndigheternasarbetsgivarpolitik.Utskottet konstaterar att regeringens övergripande bedömning av denstatliga arbetsgivarpolitiken - inklusive en analys av lönebildningsfrågornai staten - redovisas till . gjordes detta ibudgetpropositionen för 2004.3Proposition 2003/04:1, volym 2, utg.omr. 2,bilaga 1 utveckling. Där redovisar regeringen resultatenav analys av hur löneskillnaderna mellan män och kvinnorhar utvecklats i staten.4Arbetsgivarverkets rapport "Utvecklingen avlöneskillnaderna mellan kvinnor och män 2000-2002", juni 2003.Undersökningen visar att den totala löneskillnaden under perioden 2000-2002ligger på alla tre åren. De viktigaste förklaringarnatill löneskillnaderna uppges vara att kvinnor oftare arbetar deltid, pålägre befattningsnivåer och inom yrken med lägre genomsnittslöner. Omhänsyn tas till bl.a. dessa faktorer som inte bidrar till osakligalöneskillnader enligt jämställdhetslagen, kvarstår enligt Arbetsgivarverketen oförklarad löneskillnad på högst . Arbetsgivarverkethar regeringens uppdrag att särskilt rapporterahur löneskillnaderna mellan kvinnor och män utvecklas i staten t.o.m. detföregående året.Utskottet har vidare tagit del av det senaste ramavtalet om löner förarbetstagare hos staten (RALS 2002-2004). Av detta avtal framgår attparterna på det statliga området har ett gemensamt ansvar att utjämna ochförhindra skillnader i löner och andra anställningsvillkor mellan kvinnoroch män som utför arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt.Enligtvad utskottet erfarit har uppmärksammat just vikten avatt de centrala kollektivavtalen främjar de lokala parternas arbete medlönefrågor ur ett jämställdhetsperspektiv. Institutet har på uppdrag avregeringen och i samråd med överlagt medarbetsmarknadens parter om jämställdhet i lönefrågor. Utgångspunkten iöverläggningarna har varit att det som parterna enas om i avtal får störregenomslagskraft än lag. Vidare uppfattar det somcentralt att de lönekartläggningar och analyser som jämställdhetslagenföreskriver kommer till stånd och att resultatet integreras medlönebildningsprocessen. har framfört till parterna att dettakan ske genom att föreskriva i förbundsavtalen att kartläggning och analysav löneskillnader ska ske innan de lokala lönerevisionerna äger rum. ökar detta parternas ansvar som sambandetmellan lagens krav och lönerevisionernas resultat blir tydligt.De offentliga arbetsgivarna bör enligt utskottets mening vara ett föredömenär det gäller tillämpningen av jämställdhetslagens regler om att motverkaosakliga skillnader mellan kvinnor och män. Utskottet kan i likhet medregeringen konstatera att lagens efterlevnad har förbättrats när det gällerarbetsgivarnas arbete med kartläggning, analys och åtgärdsprogram. Menlagen ger inte någon effekt på de strukturella löneskillnader som berorpå värdediskriminering där arbeten värderas olika beroende på om de ärmans- eller kvinnodominerade. Därför välkomnar utskottet regeringens planerpå att se över och utvärdera skärpningen avjämställdhetslagen. Dessutom avser regeringen att utarbeta en nationellhandlingsplan för att motverka könsdiskriminerande löneskillnader på helaarbetsmarknaden. Det är enligt utskottets mening viktigt att en sådanhandlingsplan uppmärksammar både s.k. horisontella och vertikala skillnader,dvs. löneskillnader som beror på såväl separering av kön på arbetsmarknadensom att det manliga arbetet är norm för arbetsvärderingen.Vidare noterar utskottet att regeringen har tillsatt en utredning om denkönssegregerade svenska arbetsmarknaden (dir. 2003:18). Syftet medutredningen är att öka kunskapen om varför könssegregeringen på arbetsmarknadenbestår och var hindren för ökad integrering finns. Utredaren ska i förstahand analysera vad som påverkar kvinnors och mäns yrkesval och karriärvägari förvärvslivet samt vilka faktorer som styr att könssegregering finns påarbetsplatser. Dessutom ska utredaren undersöka om personer av det könsom är starkt underrepresenterat på en sektor av arbetsmarknaden är merbenägna att yrkesväxla och vilka faktorer som i så fall styr detta.Utredaren ska också bl.a. lämna en översiktlig redogörelse för de merbetydande åtgärder som har genomförts för att brytakönssegregeringen på arbetsmarknaden. Utredaren ska även granska hurkönssegregeringen på den svenska arbetsmarknaden förändrades under 1990-talet.Uppdraget ska redovisas tidigast i mars 2004.Sammanfattningsvis kan utskottet konstatera att det pågår arbete med attgenomföra de jämställdhetspolitiska målen både i den statliga förvaltningenoch i övriga offentliga och privata verksamheter. Detta arbete involverarstrategiska och analytiska insatser för utveckling av metoder och verktygför att åstadkomma mer jämställda löner. Men även mer praktiska åtgärderinitieras av arbetsmarknadens parter i syfte att kartlägga och åtgärdakönsdiskriminerande löneskillnader i enlighet med jämställdhetslagenskrav. Utskottet kan mot denna bakgrund inte se att det finns anledningför att nu ta några initiativ på området.Med hänvisning till det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna Fi258(v) yrkandena 1 och 2 samt A302 (c) yrkande 12.Pensionspremier i statliga avtalsförsäkringarUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionsförslaget om åldersneutrala pensionspremier istatliga försäkringar med hänvisning till den pågående beredningen avärendet inom Regeringskansliet.MotionenI motion Fi228 av m.fl. (s) förordas att avgifterna tillavtalspensionerna inte får innebära högre avgifter för den äldre arbetskraftenän för den yngre vid samma inkomst. Detta för att stimulera äldres ställningpå arbetsmarknaden. De statliga avtalsförsäkringarnas konstruktion medföremellertid att arbetsgivaren får betala högre pensionsavgifter för deäldre anställda än för de yngre vid samma månadsinkomst. Den kraftigabelastning av myndigheterna som dagens konstruktion av avtalsförsäkringarnainnebär riskerar enligt motionärerna att leda till att många väljer bortden äldre arbetskraften. Motionärerna anser därför att kraftfulltbör markera att avgifterna till avtalspensionerna i den statliga sektorninte får utformas så att de blir diskriminerande.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill erinra om att frågan om risken med diskriminering av äldrearbetskraft på den statliga arbetsmarknaden till följd av utformningen avde statliga avtalsförsäkringarna har tagits upp i samband medutskottets behandling av revisorers förslag angående statligaavtalsförsäkringar.5Förslag 2001/02:RR21, bet. 2002/03:FiU9, rskr.2002/03:111. Något tillkännagivande till regeringen i detta hänseende föreslogsdå inte från utskottets sida. I stället hänvisade utskottet till denöversyn av systemet för finansiering av de statliga avtalsförsäkringarna() som beslutades av regeringen också till följd avrevisorernas granskning.Utredningens uppdrag omfattade bl.a. att analysera ålderns påverkan påpensionspremierna för statsanställda. Enligt direktiven6Direktiv 2002:159samt dir. 2003:31. skulle utredningen även behandla frågan om utjämningav premierna mellan olika åldrar och vilka konsekvenser sådana utjämningarskulle få.