bet · GR01FIU16 · 2004-03-02 00:00:00 — På senare tidaktualiserades frågan om skatt på valutatransaktioner i förberedelsernainför det s.k. högnivåmötet om utvecklingsfinansiering, UN Conference onFinancing for Development, som ägde rum i , Mexiko.Regeringen anför att det således råder mycket delade uppfattningar omhuruvida Tobinskatten skulle vara ett effektivt medel för att motverkafinansiella kriser. Vissa har förkastat förslaget. Andra pekar på olöstafrågor som förslaget aktualiserar. Stort samförstånd råder emellertid omatt en eventuell Tobinskatt kräver en global överenskommelse. Skattenmåste vara baserad på ett multilateralt åtagande från alla relevanta länderi det finansiella systemet. Därmed är Tobinskattens införande avlägset idagsläget.Samma sak gäller en rad andra förslag som, i likhet med Tobinskatten,lagts fram i kölvattnet av Asienkrisen. Bland annat har förslag formuleratsom växelkurssamarbete mellan , och , en global centralbank, enform av internationell finansinspektion, eller ett offentligt försäkringsbolagför att skydda privata investerare mot betalningsinställelser på skuld.Detråder i många fall tveksamhet om fördelarna med dessa förslag och om olikapraktiska aspekter av dem. Det har därför inte varit möjligt attnå en överenskommelse om att genomföra den här typen av reformer. Därmedhar behovet ökat av att undersöka andra vägar att främja finansiellstabilitet som inte i första hand förutsätter nya institutionsbyggen ellerfullständig global enighet. När vi värderar och prioriterar olika sättatt främja internationell finansiell stabilitet, måste vi beakta defrågetecken kring Tobinskattens förmåga att uppnå avsedda effekter liksomdet faktum att den förutsätter internationell enighet. Andra vägar attförebygga och hantera finansiella kriser bör ges prioritet.MotionernaI flera motioner diskuteras Tobinskatten. I motionerna 2003/04:Fi12 avKarin m.fl. (fp), 2002/03:Fi202 av (), 2003/04:U322av m.fl. (m) samt 2002/03:U294 av m.fl. (fp)avvisas tankarna på en Tobinskatt. Stöd för Tobinskatt uttrycks i motionerna2003/04:Fi251 av m.fl. (v) samt 2002/03:U263 och 2003/04:Fi264,båda av m.fl. (mp).UtskottetUtskottet har tidigare anfört att de problem som tas upp i debatten omTobin-skatten är väsentliga för den internationella utvecklingen i stort,inte minst eftersom de utgör aspekter på vad som kommit att kallasglobaliseringen (yttr. 2000/01:UU3y). Problemen hänger inbördes samman ochdet har föreslagits en rad olika medel, däribland införandet av en Tobinskatt,för att komma till rätta med dem.Som regeringen konstaterar råder det mycket delade uppfattningar omhuruvida Tobinskatten skulle vara ett effektivt medel för att motverkafinansiella kriser. Vissa har förkastat förslaget medan andra pekar påolösta frågor som förslaget aktualiserar. Stort samförstånd råder emellertidom att en eventuell Tobinskatt kräver en global överenskommelse. Skattenmåste vara baserad på ett multilateralt åtagande från alla relevanta länderi det finansiella systemet. Därmed är Tobinskattens införande i praktikenen omöjlighet.Man måste beakta den omfattande kritiken av inte bara Tobinskattens förmågaatt uppnå avsedda effekter utan också det faktum att den förutsätter totalinternationell enighet. Regeringen pekar i skrivelsen på andra vägar attförebygga och hantera finansiella kriser. Dessa vägar bör användas.Utskottet finner inte någon åtgärd påkallad med anledning avmotionerna.Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s och VärldsbankensverksamhetSkrivelsenRegeringen anför i skrivelsen att Mexikokrisen och Asienkrisen blevväckarklockor för det internationella samfundet. pågår ettintensivt och omfattande arbete för att öka stabiliteten i det globalafinansiella systemet. Det handlar om att förebygga kriser, men också omatt hantera de kriser som trots allt kommer att uppstå i framtiden.Det finns inga enkla lösningar. Olika kriser och länder kräver olika typerav insatser. För att nå resultat krävs en bred uppsättning åtgärder ochatt ett stort antal länder respekterar dem. Att förstärka det finansiellasystemet är en fortlöpande process. Regeringen välkomnar den internationelladiskussion som tagit fart om vilken typ av åtgärder som är lämpliga föratt främja finansiell stabilitet på lång sikt, men strävar efteratt åstadkomma förbättringar inom existerande strukturer.Regeringens strategi för främjandet av finansiell stabilitet identifierarfyra övergripande områden där reformarbetet behöver drivas vidare:RegelverkKapitalflödenKrishanteringStyrformer.Regeringen presenterar ett antal förslag inom respektive område.RegelverkUtvärderingen och vidareutvecklingen av existerande regelverk och tillsynav de finansiella marknaderna måste fortsätta. Reglerna måste hålla jämnasteg med den snabba utvecklingen på de finansiella marknaderna.Införandet av redan utarbetade minimiregler inom det finansiella områdetmåste intensifieras. Införandet ska i första hand ske på frivillig basismed hjälp av bistånd och under övervakning av IMF. Däremot behövs olikatyper av påtryckningar från det internationella samfundet för att få deländer som brister i genomförande att införa minimireglerna. Dessutomkrävs tvingande åtgärder mot de länder som underlättar eller direktinbjuder till missbruk av det finansiella systemet, i form av t.ex.penningtvätt.För att förbättra utvecklingsländernas möjligheter att införa minimiregleroch riktlinjer för tillsyn måste det tekniska biståndet och olika typerav kunskapsstöd till länderna öka. Det svenska biståndet för att främjaefterlevnaden av internationella minimiregler och finansiell tillsyn börhöjas. Det kan ske genom ökat stöd till IMF:s tekniska bistånd förgenomförande av minimiregler och genom samverkan med t.ex. ochde regionala utvecklingsbankerna.Kraftfulla åtgärder krävs mot de länder som inte vill införa de internationellaminimireglerna och som inte vill samarbeta eller utbyta information medandra länders tillsynsmyndigheter. IMF bör få en mer framträdande roll iövervakningen av dessa länder. måste det gränsöverskridandesamarbetet och kunskaps- och informationsutbytet mellan tillsynsmyndigheternaöka.Ambitionsnivån i kampen mot penningtvätt måste höjas. Bankernas incitamentatt kontrollera kontoinnehavare och anmäla misstänkta fall av penningtvättmåste stärkas. Det gäller också samarbetet och informationsutbytet mellanbankerna och myndigheterna i respektive land och mellan olika länder.Analyser bör genomföras om de metoder som utvecklas mot bekämpning avterroristfinansiering även kan användas i bekämpningen av den generellapenningtvätten.KapitalflödenIMF bör fortsätta att identifiera potentiella risker i enskilda medlemsländersamt vidareutveckla metoder för att hantera olika risker. En risk som böruppmärksammas är ländernas val av växelkurssystem.Studier av 1990-talets kriser visar att problem kan uppstå i en situationmed fast växelkurs och fria kapitalrörelser. Det visar att tillväxtländermed fast växelkurs bör gå gradvis till väga när de tar bort olikakapitalbegränsningar. Metoder för gradvisa kapitalliberaliseringar somskräddarsys efter enskilda länders förutsättningar och omständigheter börutvecklas. IMF kan hjälpa länder att liberalisera kapitalrörelserna.I vissa situationer kan det vara motiverat att länder inför begränsningari de kortfristiga kapitalflödena. Det mest kända exemplet än när ibörjan av införde begränsningar av det kortfristiga kapitalflödet.Den internationella acceptansen för denna typ av åtgärder bör öka.Begränsningarna ska vara icke-diskriminerande, marknadsmässiga och temporära.De måste ingå i ett bredare ekonomiskt åtgärdspaket, och dessutom måsteen plan för avveckling av begränsningarna presenteras. IMF bör i dessasammanhang ha en rådgivande roll.KrishanteringIMF bör fortsatt vara den organisation som har det främsta ansvaret föratt hantera internationella finansiella kriser genom både utlåning ochrådgivning. Grunden i konditionaliteten, dvs. de villkor som IMF ställerpå de länder man lånar ut till, bör vara att de villkor som ställs skarymmas inom , dvs. makroekonomiska och finansiella frågor.Konditionaliteten bör också bli mer resultatorienterad. Det innebär attvillkoren för lån hellre bör utgå i från de resultat man vill uppnå istället för vilka enskilda ekonomisk-politiska åtgärder som ska genomföras.Därmed ökar flexibiliteten och låntagarländernas ansvar för att självavidta de åtgärder som krävs för att häva den akuta krisen och skapa enlångsiktigt hållbar ekonomisk utveckling. Vidare måste öppenheten öka.Vid en lånesituation måste tydligt framgå vad som är IMF:s krav ellerkonditionalitet och vilka mål låntagarländerna själva sätter inom ramenför låneprogrammet.Den privata sektorns deltagande i och ansvar för finansieringen ochhanteringen av finansiella kriser måste öka. Systemet och ramverket för denprivata sektorns medverkan måste stärkas och förtydligas. Till exempelbör s.k. standardklausuler i obligationskontrakt användas i störreutsträckning. Standardklausuler ökar möjligheterna till omförhandlingar avvillkoren i obligationslån.En internationell konkurs- eller skuldomstruktureringsmekanism bör skapas.En sådan mekanism skulle ge en mer ordnad och snabbare skuldomstrukturering,eller t.o.m. nedskrivning av skulder, för de länder som hamnat i enohållbar skuldsituation. Därmed skulle också förloppet vid kriser bli mindreutdraget och den slutliga kostnaden för krisen lägre.StyrformerArbetet i olika organisationer med att utveckla finansiella standarderoch koder behöver samordnas bättre. De organisationer som arbetar med attutveckla minimiregler och riktlinjer bör också utöka antalet medverkandeländer. Det kan ske genom samråd eller genom utvidgat medlemskap. Flertillväxtländer bör inkluderas i arbetet för att öka ländernas motivationatt genomföra reformer och införa minimiregler.Alla länder ska ha möjlighet att delta i diskussionen om reformeringen avdet internationella finansiella systemet. Utvecklingsländerna måste kunnagöra sina röster hörda. Därför bör t.ex. utvecklingsländernas formellainflytande i IMF stärkas. Vidare bör utvecklingsländerna ges ökat teknisktstöd för att effektivisera deras arbete i IMF och förbättra deras kompetensi de frågor som IMF ansvarar för. IMF:s årsmöten bör ges en tydlig ochförstärkt roll som en global avstämning av åtgärder för förebyggande ochhantering av finansiella kriser. Därmed skulle man kunna få en fortlöpandeinventering av existerande åtgärder, förslag om nya åtgärder samt enöversyn av behovet av resurser för att genomföra åtgärderna.För att förbättra regelverken och tillsynen i relevanta tillväxt- ochutvecklingsländer krävs utökade resurser. Den privata sektorn bör deltai finansieringen av sådan verksamhet eftersom stabila finansmarknaderäven ligger i den privata sektorns intresse. En möjlighet är att nå enöverenskommelse mellan industriländerna i t.ex. om att höja avgifternaför finansmarknadernas tillsyn och avsätta detta belopp till internationellastödinsatser. Denna möjlighet bör utredas närmare.MotionernaI motionerna tas olika aspekter av internationell finansiell stabilitetupp.I motion 2003/04:Fi12 av m.fl. (fp) anförs att Sverigesarbete kring de internationella finansmarknaderna bör inriktas på femområden. För det första bör fortsatt verka för ytterligareavregleringar av marknaderna samt för ett ökat stöd till länder som villöppna sin ekonomi mot omvärlden, för det andra verka för ökad öppenhet.På nationell nivå innebär detta att staters öppenhet kring beslut och målför den ekonomiska politiken bör öka samt att den ekonomiska statistikenbör bli mer tillförlitlig. Till exempel bör övervägas hur IMF ytterligarekan pressa enskilda länder att offentligöra de rapporter om landetsekonomiska situation som IMF tar fram. På företagsnivå handlar det omriktlinjer för revision och öppenhet om aktieägare m.m. För det tredje börSverige verka för att regler och tillsynsstandarder genomförs, bl.a. genomatt arbeta för ökat tekniskt bistånd till t.ex. tillväxtländerna. För detfjärde bör verka för mer skuldavskrivningar för de fattigasteländerna, och för det femte bör driva på för en ökad samordningav det internationella reformarbete på det finansiella området som pågår.Vidare bör ställning i IMF och andra internationella forumstärkas, t.ex. vad gäller frågor om öppenhet och finansiell stabilitet.Enligt motionärerna bör det också övervägas att införa en internationellfinansinspektion. En alternativ lösning är att IMF:s tillsynsverksamhettydligare än särskiljs från IMF:s övriga verksamheter (yrkande 3).I motion 2003/04:U322 av m.fl. (m) anförs att den viktigastelärdomen av finanskriser är att det behövs kraftfullafinansinspektioner och tydliga lagar som reglerar förhållandet påkreditmarknaderna.Banker, försäkringsbolag och andra kreditinstitutioner måste stå friafrån ländernas regimer. Risken är annars stor att den offentliga lagstiftningensätts ur spel genom att statsägda och regimnära banker de facto följerandra och dolda spelregler. bör därför i IMF verka för en kod förtransparenta och öppna finansmarknader så att otillbörlig statlig ochannan påverkan på banker och andra finansiella aktörer förhindras (yrkande4).I motion 2003/04:Fi251 av m.fl. (v) anförs att IMF ochVärldsbanken i utlåningssituationer pådyvlat de låntagande länderna hårdaekonomiska program som inte tagit hänsyn till vare sig ländernasbetalningsförmåga eller programmens sociala eller ekologiska effekter. Sverigebör därför i internationella sammanhang verka för att hindra IMF ochVärldsbanken från att påtvinga enskilda länder en viss ekonomisk politik,som t.ex. avregleringar av valutamarknaderna. Varje land bör själva fåbestämma vilken politik och vilka verktyg som ska användas för att uppnåfinansiell stabilitet (yrkande 3). Regeringen bör också ta initiativ internationell diskussion om vilka institutioner och regelverk sombehövs för att inte spekulationskaruseller skaupprepas. Tonvikten bör ligga på finansiella verktyg som premierar stabilitet,ekologisk uthållighet och utjämning mellan länder (yrkande 4).I motion 2003/04:Fi251 av m.fl. (v) anförs vidare attSveriges strategi i internationella församlingar måste bli mer öppen ochtransparent. Till exempel är det viktigt att medborgarna i de nordiskaoch baltiska länderna får information om hur deras representanter i dennordisk-baltiska representationen agerar i IMF och . I andraländer presenteras årsrapporter om representationens arbete, utfrågningaranordnas och information läggs ut på Internet. Någon sådan ordning finnsinte i de nordisk-baltiska länderna. Regeringen bör därför arbeta för attinföra en liknande ordning vad gäller den nordisk-baltiska representationen(yrkande 6). Vidare bör regeringen rapportera till omSveriges agerande i IMF och . Inför institutionernas vår- ochhöstmöten bör också ansvarig minister offentliggöra och diskutera densvenska linjen i olika frågor (yrkande 7).UtskottetUtskottet har behandlat frågor om de internationellafinansieringsinstitutionerna i sitt betänkande om politik för globalutveckling. Utskottet vill erinra om följande uttalande i betänkandet (bet.2003/04:UU3 s.160):och har förändrat sin verksamhet väsentligt under desenaste åren och anpassat den till en fördjupad förståelse kring vad somär effektivt utvecklingssamarbete och relevanta makroekonomiska åtgärderi fattiga länder. Verksamheten behöver dock anpassas kontinuerligt tillnya rön och förändrade förutsättningar. Utskottet anser det därför viktigtatt och fortsätter denna förändringsprocess inklusiveett ökat inflytande för utvecklingsländerna. har driviten politik för att skall ta mer sociala och miljömässigahänsyn vid utformningen av sina projekt och program. har enomfattande reformprocess genomförts i banken med syfte att effektiviseraverksamheten och fokusera tydligare på fattigdomsbekämpning. Världsbankengör också ambitiösa miljökonsekvensbedömningar och har ävenpresenterat en miljöstrategi. Utskottet menar att Bretton Woods-institutionernafyller en viktig funktion, inte minst beträffande den internationellafinansiella stabiliteten liksom för finansieringen av fattigdomsbekämpningen.Utskottet erinrade vidare i betänkandet om att inom EU har verkatför att ge stöd till en förstärkning och rationalisering av FN-systemet,inklusive de operativa fonderna och specialprogrammen och varit drivandenär det gäller att tillförsäkra givarna en effektiv kontroll och insyn ibåde de ekonomiska processerna och i att stärka koordinering mellan deolika FN-organen, Bretton Woods-institutionerna, WTO och de regionalautvecklingsbankerna.Utskottet vidhåller sin uppfattning.Vidare kan utskottet konstatera att motionärernas krav i det nu aktuellaärendet om större öppenhet, förbättrade regelverk och tillsyn och ettökat inflytande för utvecklingsländerna i IMF i flera avseenden överensstämmermed den syn som regeringen redovisar i skrivelsen.Utskottet vill också erinra om följande uttalande (bet. 2003/04:UU3Sveriges politik för global utveckling s. 32):Utskottet menar att demokrati och god samhällsstyrning utgör ett grundläggandehuvuddrag i politiken för en rättvis och hållbar global utveckling.Betydelsen av demokrati och god samhällsstyrning har inte lyfts framtillräckligt i tidigare utvecklingsansträngningar. Demokrati, mänskligarättigheter och jämställdhet är grundläggande förutsättningar för en rättvisoch hållbar global utveckling och de kan sägas vara både mål ochmedel.Utskottet anförde också (bet. 2003/04:UU3 s. 170):Demokrati kräver bl.a. fria val och fungerande politiska partier som kanrepresentera medborgarnas intressen. En viktig aktör i detta arbete ärparlamenten och de politiska partierna.Demokrati och god samhällsstyrning är således av stor vikt.Man kan diskutera orsakssambanden, men erfarenheten visar att fattigdomoch svält är mindre vanligt förekommande i demokratier än i icke-demokratier.En annan aspekt, som erinrades om vid konferensen om BrettonWoods-institutionerna i , är att det inte finnsnågraempiriska exempel på att demokratier går i krig med varandra.4Levy, J. (2002), "War and Peace" i W. Carlsnaes, T. och . Simmons(red. ), Handbook of International Relations, , London.I en motion reses frågan om information om den nordisk-baltiskarepresentationens agerande i IMF och . Utskottet har ovan underrubriken regeringens dialog diskuterat hur riksdagenskontakter med regeringen kan utvecklas. Utskottet förutsätter att regeringensöker förbättra informationen både till och medborgarna om dennordisk-baltiska representationens agerande.Motionerna kan med det anförda anses delvis tillgodosedda. Utskottet finnerinte skäl till någon åtgärd med anledning av motionerna.Stockholm den 17 februari 2004På utrikesutskottets vägnarUrban AhlinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), BerndtEkholm (s), (), (), (),(), (), (), CeciliaWigström (fp), (), (), (), Sermin Özürküt (v) och ().Avvikande meningar1. TobinskattLotta N () och Sermin Özürküt (v) anför:Fria och globala marknader ger inte bara guld utan också högst påtagligakostnader och nackdelar. Företag och länder tvingas till en mördandekonkurrens där man för att överleva tvingas tumma på miljö, anständighetoch medmänsklighet.Som många namnkunniga ekonomer konstaterat - se t.ex. (2001),Eichengreen (2000), Krugman (1999) och Stiglitz (1999) - har globaliseringenlett till alltmer omfattande finanskriser och till att behovet avkapitalregleringar fått förnyad aktualitet. Finanssektorn drabbades enligtVärldsbanken av 114 bank- och finanskriser. Under1990-talet inträffade flera omfattande valutakriser. Detta bevisar attden s.k. effektiva marknaden inte existerar i sinnevärlden.Omsättningshastighetenpå ett kapital som inte längre har direkt koppling till äkta produktionär svindlande. Den globala valutahandeln omsätter ca 1 785miljarder dollar.5Bank for International Settlementshttp:///press/p011009.pdf Valutahandeln i världen är ca 50 gånger större än varuhandeln.Därför har förslaget om införandet av en skatt, på varje transaktion,på globala valutatransaktioner, en s.k. Tobinskatt, fått brett stöd,inte bara inom den framväxande globala rättviserörelsen utan också avpresidenterna i , och . De avslutade ettbesök hos FN:s generalsekreterare där de framlade förslag om införande aven skatt på valutatransaktioner för att finansiera en fond att användastill hungerbekämpning i enlighet med FN:s millenniemål.Syftet med skatten är dels att bromsa spekulationen, dels att genererainkomster till finansiering av FN:s millennieutvecklingsmål som har somförsta prioritet att avskaffa extrem fattigdom och hunger. I ett förstasteg mot förverkligandet av global skatt på valutatransaktioner räckerdet med att ett antal länder visar vägen.Tobinskatten står och faller inte med att alla länder ansluter sig. Tvärtom.Därför är det viktigt att länder som står upp och kämpar förförslaget. Ett förslag till fördrag finns redan framtaget. Det ska varaöppet för alla länder att ansluta sig till fördraget, men det behövs intenågon global enighet. Det ska träda i kraft när 30 länder har anslutitsig eller när ett antal stater motsvarande av den globalavalutamarknaden är med. Denna grupp länder kan starta när som helst, detenda som behövs är att ett land tar initiativ. , professorvid har i boken :///docs/HPatomaki_leaflet.pdf utvecklat en modell för Tobinskattenenligt vilken det skulle räcka med ett 30-tal länder för att inleda ettTobin-skattsamarbete.Innan Patomäkis modell avvisats finns det ingen anledning att avfärdaTobinskatten på grund av föreställningen att den kräver global uppslutning.Innan Patomäkis modell avvisats finns det ingen anledning att misstroTobinskatten som ett effektivt medel för att den kräver global uppslutning.2. Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s och VärldsbankensverksamhetSermin Özürküt (v) anför:IMF och har i utlåningssituationer pådyvlat de låntagandeländerna hårda ekonomiska program som inte tagit hänsyn till vare sigländernas betalningsförmåga eller programmens sociala eller ekologiskaeffekter. bör därför i internationella sammanhang verka för atthindra IMF och från att påtvinga enskilda länder en vissekonomisk politik, som t.ex. avregleringar av valutamarknaderna. Varjeland bör självt få bestämma vilken politik och vilka verktyg som skaanvändas för att uppnå finansiell stabilitet. Regeringen bör också tainitiativ till en internationell diskussion om vilka institutioner ochregelverk som behövs för att inte spekulationskarusellerska upprepas. Tonvikten bör ligga på finansiella verktyg som premierarstabilitet, ekologisk uthållighet och utjämning mellan länder.Vidare vill jag framhålla att strategi i internationellaförsamlingar måste bli mer öppen och transparent. Till exempel är det viktigtatt medborgarna i de nordiska och baltiska länderna får information omhur deras representanter i den nordisk-baltiska representationen agerari IMF och . I andra länder presenteras årsrapporter omrepresentationens arbete, utfrågningar anordnas och information läggs ut påInternet. Någon sådan ordning finns inte i de nordisk-baltiska länderna.Regeringen bör därför arbeta för att införa en liknande ordning vad gällerden nordisk-baltiska representationen. Vidare bör regeringen årligenrapportera till om agerande i IMF och Världsbanken.Inför institutionernas vår- och höstmöten bör också ansvarig ministeroffentliggöra och diskutera den svenska linjen i olika frågor.3. Insyn i IMF och VärldsbankenLotta N () anför:De internationella finansiella institutionerna () och () har en mycket stor påverkan på fattiga ländersutveckling genom sin makt över fattiga länders makroekonomiska reformeroch genom sitt direkta finansiella stöd.Sverige ingår i en nordisk-baltisk krets och bekläder därför enligt enrullande turordning IMF/WB-mandaten för vår del av världen. Dock försdiskussionen mellan dessa länder kontinuerligt, varför UD äruppdaterat om aktuella ärenden och omröstningar. IMF och Världsbankenhåller mer policyorienterade möten där många ländersministrar deltar.