bet · GS01FIU1 · 2004-11-11 00:00:00 — Tillsammans med denågot högre internationella priserna innebär det att inflationstrycketi den svenska ekonomin beräknas tillta en aning.Bilden av resursnyttjandet är dock inte alldeles entydig. Det är densällan. Man kan säga att det fortfarande spretar ovanligt mycket. Tittarvi på arbetsmarknaden ser vi att siffrorna är ganska svaga,men det finns andra indikationer på att resursnyttjandet ändå är påväg att stiga en del.44. i tillverkningsindustrin med maskin- ochanläggningskapacitetenrespektive tillgången på arbetskraft som primär begränsningProcent,säsongrensadKälla: KonjunkturinstitutetVi har landat i bedömningen att inflationen, trots den här upprevideringen,i slutet av vår prognosperiod kommer att vara i linje med vårt mål.Jag ska nu ägna lite extra tid åt två frågor som jag tror är särskiltviktiga att ta upp i det här sammanhanget.Den ena gäller oljepriserna. Här har det varit en dramatisk utvecklingunder , och inte minst . Vi räknar med,och det gör de flesta bedömare och även terminsmarknaden på olja, attoljepriset kommer att sjunka tillbaka . Vi harändå reviderat upp vår bana. Vi räknar med ett högre oljepris i slutetav perioden. Det är också i linje med vad de som jobbar med detta påheltid vanligtvis anser.Oljeprisuppgången förefaller den här gången i huvudsak vara en följd avökad efterfrågan på olja. En indikation på detta är att den ledigakapaciteten inom OPEC har gått ned . Se diagram nedan. Detberor naturligtvis på att tillväxten i världsekonomin har accelererat.Den var högre än vad den har varit i mannaminne. En stor del itillväxten sker i de nya tillväxtekonomierna som använder en högre andelolja i sin produktion än vad våra äldre industriländer gör. Det påverkarockså bilden.24. OPECs lediga kapacitetMiljoner fat per dagKälla: International Energy AgencyNär oljepriserna stiger till följd av en stark konjunktur talar det isig för att effekterna på konjunkturen skulle bli mindre än om de stigertill följd av störningar har också en stigande oro för terrordåd drivit upppriserna. Jag tror att många räknar med att de ska falla tillbaka om denoron lägger sig. Man räknar också med att de ska falla tillbaka heltenkelt av den anledningen att med de priser som råder finns det mycketolja i världen som det nu lönar sig att plocka upp, men som det intetidigare lönade sig att plocka upp med de priser som rådde. Det senareär också en viktig bakgrund till att vi och andra räknar med att oljeprisetfaller tillbaka. Det tar innan man lyckas få i gång produktionen.Något som är glädjande för oss - och det är direkt relaterat till detjag talade om i början - är att med den inriktning som politiken ivästvärlden har haft på låg inflation hardet varit möjligt att begränsa genomslaget av oljeprisstegringari den allmänna inflationen. Det får man en ganska tydlig bild av om mantittar på det här diagrammet. Här ser man hur oljeprisstegringarna på1970- och 1980-talen påtagligt drog upp den allmänna inflationsnivån.R4.Oljepris och inflation i och OECD-området 1970-2004USD respektiveårlig procentuell förändringKällor: International och är inte givet att detta kommer att gälla i all framtid. Om prisernaligger kvar och det uppstår något slags misstroende mot vår möjlighetatt hantera inflationen kan situationen bli en annan. I grunden är viändå optimistiska på den här punkten.Detta har, som ni förstår, varit ett ledande tema vid alla internationellamöten jag har haft anledning att vara med på under den senaste månaden,i och bl.a. Den bild vi har stämmer väl överens medden som mina kolleger i de större industriländerna har. Man ser mycketsmå tecken på att inflationsförväntningarna har påverkats avutvecklingen.Den andra frågan jag tänkte ta upp är hur inflationen har kunnatbli så låg trots att tillväxten har varit förhållandevis hög. Jag harredan vidrört detta när jag gick igenom historien kring målavvikelsen.En av de viktiga aspekterna på detta är produktivitetsutvecklingen. Denhär bilden ger en känsla för den förändring som skett. Mellan 1981 och1990 var den i genomsnitt . Mellan 1991 och andra kvartalet 2004var den i genomsnitt 2,9 %.41. Produktivitetstillväxt i näringslivet samt HP-trendÅrligprocentuell förändringKällor: SCB och RiksbankenDiagrammet påverkas naturligtvis till viss del av var man bryter perioderna.Men vi har brutit dem på alla möjliga olika sätt och man kommer inteifrån slutsatsen att något har förändrats. Vi har haft en ganska annorlundautveckling under senare år.Trots att vi, med de erfarenheter vi gjorde ,blev en aning mer optimistiska om produktivitetsutvecklingen har detblivit ännu bättre i den nedåtgående konjunkturen än vi räknat med. Vitrodde att den bättre produktiviteten i hög grad hängde ihop med IT ochliknande . Då växte IT- och telekombranschenmed en hög produktivitetstillväxt snabbt. Men det kan ju inte varaförklaringen och in på 2004, när dessa sektorer harkrympt så mycket i svensk ekonomi som de har gjort. Det måste finnasäven andra förklaringar till detta.Vi har haft förhållandevis låga löneökningar, ungefär i linje med vadvi hade räknat med. Det har också bidragit till att kostnadstrycket ärlägre i den svenska ekonomin.Jag talade tidigare om den importerade inflationen. Här ska sägas attdet finns stora svagheter i statistiken. Det bidrar till att det ärsvårt att göra prognoser på det här området. Det är ändå svårt att undgåintrycket av att vi har haft en nedgång i de internationella priserna,i vilken det kanske finns ett mer trendmässigt inslag.26. Internationella producentpriser på bearbetade varor, utfall ochprognosÅrlig procentuell förändringKällor: och RiksbankenEn annan sak är hur långsiktigt detta kan vara. Man kan ju tänka sigperioder när handeln avregleras och när nya industriländer etableras.Då pressas priserna. Man kanske tar bort olika typer av stöd, avregleraroch så vidare. Men detta kan förstås inte ske permanent - så småningomär det ju gjort, så att säga. då man gör det - och denkan vara ganska lång - kan man få den här typen av nedpressande effekt.De här frågorna hänger ihop med en annan fråga, nämligen hur det kankomma sig att vi räknar med att inflationen, nu när vi tittar framåt,kommer att förbli relativt låg trots att vi har reviderat upp vår prognosför tillväxten.Den viktigaste förklaringen är att vi har låtit oss påverkas av de nyaproduktivitetssiffrorna och av de lägre löneutfallen och den fortsattsvaga situationen på arbetsmarknaden. I den bedömning vi nu gör skullevi antagligen ha haft en aning högre inflation - en tiondel eller två- om vi inte hade låtit oss påverkas av den nya information som harinkommit.Sammanfattningsvis är prognosen i huvudscenariot, som jag var inne på,att den ger en tillväxt eller 3½ % under de närmaste åren.Inflationen väntas uppgå till , till på tvåårs sikt. Motsvarande siffror för KPI bedöms bli respektive 2,5 %.Vi redovisar också som vanligt en riskbild. Den här gången har vi bedömtden vara balanserad. Vi ser risker både hemma och internationellt somkan dra den här prognosen både upp och ned. Internationellt kanskeuppåtrisken i första hand hänger ihop med oljeutvecklingen, det villsäga om oljepriserna skulle bita sig kvar och om de skulle sprida sig.Risken är alltid att den bild som fortfarande finns av att inflationeninte kommer att stiga i större utsträckning skulle ruckas på något sätt.För att det kan bli en svagare utveckling internationellt, med konsekvenserför inflationen, talar i första hand olika problem som har att göra medfinansiella obalanser i världsekonomin. Det är främst underskottet i deoffentliga finanserna i i kombination med det storabytesbalansunderskottet där, som har sin spegelbild i stora överskotti , som utgör en potentiell risk. Det finns också i många ländertendenser till starkt stigande priser på hus som möjligen skulle kunnapåverka utvecklingen i kombination med sparandebrist i hushållssektorn.När det gäller den inhemska utvecklingen handlar det om produktiviteten.Där är det bara att konstatera att vi och andra inte vet tillräckligtmycket om vad det är som pågår för att vi ska kunna göra prognoser mednågon större säkerhet. Jag kan se möjligheter eller risker både med enhögre och en lägre produktivitetsutveckling än vad vi har räknat med.Att vi lyfter fram den här beror på att produktiviteten är en så centralvariabel. Produktivitetsutvecklingen spelar en avgörande roll för hurman ska värdera inflationen.Det huvudscenario för inflationen jag gav alldeles står sig ävennär man har tittat på riskbilden.Därmed återkommer jag till det som jag sade på ett tidigt stadium,nämligen att vår bedömning är att inflationen blir ungefär i linje medmålet under senare delen av den här perioden. Mot den bakgrunden beslötvi vid vårt sammanträde i går att lämna reporäntan oförändrad.I takt med att konjunkturuppgången fortgår och att resursutnyttjandetökar ytterligare i ekonomin är det rimligt att räkna med att vi gradviskommer att behöva strama åt penningpolitiken. Den behöver bli mindreexpansiv.Jag tror att det är viktigt att understryka att det inte ligger någondramatik i detta. Det är i själva verket helt naturligt. Det är vad sombehövs i en uppåtgående konjunktur för att säkra inflationsmålet. Detär vad som behövs för att vi ska få en god och stabil ekonomisk utvecklingi framöver.Det är också vad flertalet bedömare som följer oss räknar med.Det förtjänar dock att understrykas att det inte går att exaktange när det kan bli aktuellt att göra en första anpassning av ränteläget.Det beror som vanligt på hur vi bedömer inflationsbilden i stort, ochdet beror på vilken ny information vi får in framöver.Ordföranden: för den genomgången. Jag lämnar först ordet till BoBernhardsson, Socialdemokraterna.Bo Bernhardsson (): Jag vill börja med att tacka för en, som vanligt,intressant och stimulerande genomgång.Jag har två frågor. Den första handlar om oljepriset och en vidgning avden problematik som hänger samman med det. Den andra frågan rör deninbjudan till samtal om ansvar för sysselsättningen som vifick för en stund sedan.Den som har följt debatten i medierna ommöjligheten för en räntehöjning har sett att det till stor del har handlatom oljeprisökningarnas roll och att oljeprisökningarna skulle kunnaleda till stigande priser i allmänhet och inflation som i sig driverfram en räntehöjning.Det har skrivits och talats om ett penningpolitiskt dilemma av det skälet,vilket har berört, att redan oljeprishöjningarna äravkylande på ekonomin. Om man till det skulle lägga en räntehöjninglägger man sten på bördan. Det är det som är dilemmat.Jag skulle kunna ta många exempel ur debatten, men det ska jag integöra. Men ekonomerna vid Swedebank Markets antog för ett par veckorsedan att skulle tvingas höja räntan kraftigt fram emot julnågon gång, kanske med en halv procent, drivet av i huvudsak stigandeoljepriser.Lars Heikensten beskriver inte oljeprisets inverkan som något särskiltdramatiskt. Jag har tillsammans med några kolleger varit i ochfått inblick i vad som händer där. Det kan vara en utgångspunkt för attvidga den här diskussionen och dilemmat.Om man blickar in kan man tänka sig att inte bara oljeprisetutan även andra råvarupriser, priser på metall och så vidare, drivs uppdärför att vi har en väldigt snabb tillväxt och förmodligen lite högreinflation i stora ekonomier i världen som , och - mendet kanske är av andra skäl. Även jämfört med länder i vårt närområdehar vi en mycket snabbare tillväxt. Man har också en lite högre inflationän vad vi har.Detta kan leda till allmänna prisökningar som slår på svensk ekonomioch driver inflationen mycket mer än vad arbetsmarknaden och löneutvecklingengör.Jag skulle vilja ha några reflexioner över detta. Den första frågan är:Hur sannolikt är detta? Det är väl svårt att svara på.Jag hoppar nu över några led i den logiska kedjan. Detta kan leda tillatt vi tvingas möta en sådan utveckling med att driva ned sysselsättningenännu mer och driva upp arbetslösheten.Jag skulle vilja höra mer om hur resonerar kring det härdilemmat, om man resonerar kring det, om det finns och om det skullekunna tänkas leda till att vi har en annan syn på inflationsbekämpningi framtiden. Vi kanske till och med tvingas omvärdera inflationsmålet.Det skulle vara intressant att höra några reflexioner kring detta. Jagåterkommer till min andra fråga.Riksbankschef : Vi kan titta på en bild som åskådliggörproblemen med oljepriset. Ni ser här vad terminsmarknaden räknar medför pris framöver. Ni ser att det är framför allt på kortare sikt sommarknaden räknar med att det blir högre oljepriser. När vi kommer längrefram i tiden har de senare uppgångarna inte påverkat bilden. Det hängersäkert primärt ihop med det jag var inne på tidigare, att det finnsrätt mycket oljereserver som kan börja exploateras.Oljepris, utfall och prognos enligt terminsprissättningUSDKällor: IMF och NYMEXNu vidgar du perspektivet och säger att det finns en bredare problematik.Det gör det och den gäller andra råvaror också.Det finns också en annan frågeställning. I dessa länder kommer man säkertatt gradvis ha en process liknande den vi har, där man blir mindreoljeintensiv och mindre råvaruintensiv. Hur dynamiken kan se ut på längresikt kan man fundera på. I är man nog delvis inne i den fasen redan,gissar jag. Å andra sidan har tillväxten börjat stiga dramatiskt iIndien. Det finns alltså många länder som kan gå igenom denna utveckling.Därmed får vi nog räkna med en ganska stark råvaruefterfrågan många årframöver om den positiva utvecklingen i tillväxtekonomierna fortsätter.Låt oss nu titta på importpriserna. Exklusive oljeprodukter har deutvecklats väldigt förmånligt. Den process du pratar om har alltså tvåsidor. Å ena sidan stiger råvarupriserna - som du är inne på - mer. Menå andra sidan har vi den förändrade globala arbetsfördelningen. Produktionflyttar nu i ökad utsträckning ut till länder som betalar betydligtlägre löner. I fall handlar det om många hundra miljoner människorsom man räknar med att ta in på arbetsmarknaden under de närmaste åren.Detta bidrar i hög grad till att pressa importpriserna på importeradevaror.R7. UNDINHX exklusive el och UNDIMPX exklusive oljeprodukterÅrligprocentuell förändringKällor: SCB och RiksbankenDet är oklart vilken av effekterna som kommer att dominera. Hittillshar dock den prispressande effekten på bearbetade råvaror lyckligtvisvarit dominerande.Det leder över till fortsättningen av din fråga: Hur ska man tänka kringdetta när det gäller penningpolitiken?När vi i tidigare pratade om detta har det handlat inte omhöga råvarupriser utan om de låga importpriserna på bearbetade varor.Hur ska man se på detta att vi år har låga importpriser? Hurlångt motiverar det att vi sänker räntan i ?Hittills har vi haft uppfattningen att vi ska försöka sänka räntan sålångt det är möjligt i förhållande till inflationsmålet. Man kannaturligtvis tänka sig en situation där man hamnar i ett läge där manstimulerar den inhemska efterfrågan så våldsamt, för att kompensera har en långsam internationell prisutveckling, att det börjar blifarligt från andra synpunkter. Det är alltså spegelbilden av denproblematik du tog upp.Exakt hur man löser detta får man reflektera över i varje enskildsituation. Det avgörande och viktiga för oss är att se till att vi inteändrar bilden av våra långsiktiga ambitioner när det gäller prisstabiliteten.Så länge inte inflationsförväntningarna påverkas har man en handlingsfriheti båda de här situationerna.Bo Bernhardsson (): Jag vill också säga något om inbjudan till samtalom ansvar för sysselsättningsläget.Jag konstaterade att svensk ekonomi i alla avseenden ser väldigt bra ut.Det gäller tillväxten, exporten och investeringarna. De som är optimistersäger att jobben kommer , även om det, som ocksåkonstaterar i sin rapport, har dröjt lite för länge - eller i alla fallovanligt länge - innan vi ser uppgången i sysselsättningen.Det är skälet till att budgeten ser ut som den gör. Vi vill stimulerasysselsättningen ytterligare därför att situationen är för dålig på detområdet.När ska bemöta sina kritiker handlar det först om demsom hävdar att hela omläggningen av penningpolitiken var fel. Det behövervi egentligen inte orda så mycket om. Det är lite för lätt att bemöta.Den andra kritiken, som vi hade uppe förra gången vi träffades, sägeratt har varit för sen att sänka räntan och för snabb atthöja den. Den kritiken riktas av och en hel delandra. Det handlar just om den asymmetri som uppstår, det vill säga attdet finns en tendens att ligga i den nedre delen av intervallet betydligtmer än i den övre delen.Lars Heikensten säger till sitt försvar - jag tycker att det låter somett bra försvar - att långsiktigt över tiden är det svårt att medpenningpolitiken hålla sysselsättningsnivån uppe. Det är andra insatsersom måste till.Om man inte tar de chanser som finns att snabbt lyfta och få en uppgångtill stånd - det handlar då om det korta perspektivet - bidrar man intedå till att låsa in arbetskraft i arbetslöshet? Vi vet ju hur arbetslöshetenfungerar; om man får gå arbetslös för länge är det svårare att ta sigur.Jag vill nog ändå bolla tillbaka frågan. Jag inser att det finns enpoäng i försvaret att det långsiktigt är andra instrument som ska till.Men jag tror ändå att den kortsiktiga politiken och penningpolitikenhar en väldigt viktig roll. Man måste ta de chanser som ges att hjälpatill och driva upp sysselsättningen och få ned arbetslösheten, annarsriskerar man inlåsningseffekten.Det var det jag ville ha en kommentar till.Riksbankschef : För att vi ska ha klarat av den delenvill jag börja med att säga att det ligger något i att det kanske kanvara lätt att bemöta den typ av kritik som jag bemötte först. Men jagtycker att jag fortfarande ofta möter en sammanblandning av de här tvåperspektiven: det som handlar om synen på inflationsmålspolitiken istort och det som rör mer kortsiktiga frågor om hur den tillämpas. Mångasom tar en debatt med blandar ihop de här två perspektiven.Det är oerhört väsentligt att det skapas en bred samsyn om att det härsättet att jobba med dessa frågor, som vi kom överens om i ibörjan av , är någonting som vi gemensamt ska vårda och bevara.Här spelar en oerhört central roll. Det är därför jag valtatt understryka hur väl den nya regimen trots allt har fungerat.Jag håller med om att det ändå är en stor skillnad i diskussionen nujämfört med för fem . Det är betydligt färre som öppetifrågasätter låginflationspolitiken. känner jag dock att det liggerlite under ytan. Det var därför jag ville ta upp det.Så till frågan om eventuella asymmetri i tillämpningen. Minbild av hur det har fungerat är att ibörjan hade vi helt naturligt inte så mycket erfarenhet av hur ekonominskulle bete sig under låg inflation. Det var då naturligtvis svårareatt göra bedömningar. Inflationen kom, som jag var inne på, av olikaskäl att utfalla bättre. Inflationsförväntningarna kom ned snabbare,räntorna föll och så vidare.Därutöver har två väsentliga saker inträffat. Det är den annorlundaglobala miljö som vi har varit i - med ett lågt pristryck - och attproduktiviteten i har överraskat. Jag kan försäkra att det intehar funnits någon önskan att underskrida målet. Vi har ,i likhet med andra länders centralbanker, blivit överraskade avutvecklingen. Så enkelt är det.Du tar också upp den svåra frågan om avvägningar i räntepolitiken ochvilka effekter man kan tänka sig att det får på kort sikt för bl.a.sysselsättningen.I början av 80-talet, innan jag började syssla med sådana här frågor,ägnade jag mig åt arbetsmarknadsfrågor. Mot den bakgrunden är jag bereddatt hålla med dig om att det kan finnas effekter av den art du nämner.Om inte arbetsmarknaden fungerar väl kan arbetslösheten bita sig fast.Då måste man fundera på hur man får arbetsmarknaden att fungera så attde som blir arbetslösa inte stannar i arbetslöshet.Även om det är vi som har huvudansvar för stabiliseringspolitikensinriktning i den här regimen kan vi ändå inte med räntan på riktigt kortsikt kompensera alla andra möjliga förändringar med effekter på inflationeneller sysselsättningen. Om det fattas beslut, som jag har för mig gjorde , om att reducera antalet arbetsmarknadspolitiskainsatser med 10 000 eller 15 000 - jag minns inte exakt, men i denstorleksordningen - har vi ingen möjlighet att på kort sikt motverka detta.Jag kan bara försäkra att med det system vi har är vi intresserade avatt ta de chanser vi kan - vi ska enligt lagen ta till vara de möjlighetersom finns - att ta hänsyn till andra mål för den ekonomiska politiken,om inflationen medger detta. Sysselsättningen är självklart ett annatmål för den ekonomiska politiken.Det finns situationer som jag har varit med om när vihar agerat väldigt snabbt och kraftfullt. sänkte vi räntanmed . Det var världsrekord, vill jag minnas, i räntesänkningar påett halvår, i alla fall bland industriländer. sänkte viräntorna ganska snabbt i en situation när det fanns oro kring det globalafinansiella systemet.Jag tycker inte att man kan säga att inte har velat agerasnabbt. Hade vi vetat att produktiviteten skulle bli så pass mycketbättre hade vi med all sannolikhet sänkt räntan.Ordföranden: Den första halvan av riksbankschefens presentation var juegentligen ett flammande försvarstal för den ändrade penningpolitiskaregimen och i viss mån också förRiksbankens agerande under den tiden.Jag ska inte ge mig in i den diskussionen främst av det skälet att jagi huvudsak kan hålla med om det som han sade.Jag skulle i stället vilja ta upp två andra saker. Den ena är hur viska se på den konjunkturfas vi befinner oss i just . Du nämnde självden starka utvecklingen i , och . Det är denstarka exporten och den, sett över tiden, starka tillväxt vi nu har.Det adderades till någon tiondel efter det att budgetpropositionen blevoffentlig. Men uppjusteringarna var i allt väsentligt gjorda redan innan.Jag skulle vilja att du gjorde några kommentarer kring hur du ser pådet förhållandet att vi ändå i den här starka konjunkturfasen har en såpass expansiv finanspolitik som vi har, och hur du ser på förutsättningarnaatt nå det saldomål på ett tvåprocentigt överskott i de konsolideradeoffentliga finanserna som har satt upp.Sedan skulle jag möjligen vilja ha ytterligare någon kommentar när detgäller situationen på arbetsmarknaden. I din inledande exposé pekade dupå bl.a. den uppseendeväckande omständigheten att vi har färresysselsatta än före den ekonomiska krisen . Nuser vi en eftersläpning i uppgången på arbetsmarknaden, och vi vet intehur lång den blir. Den är redan nu avsevärt längre - längre- än vad man hade haft anledning att förvänta sig. noterarjag att prognostiserar att arbetsutbudet och antaletarbetade timmar kommer att sjunka framöver i förhållandetill den totala befolkningen. KI pekar på olika möjligheter att få enökning av arbetsutbudet till stånd, t.ex. bättre integration av invandraretill vårt land, effektivare studier som ger tidigare arbetsmarknadsinträdeoch senare pensionsavgångar. har vi inte sett många förslagsom pekar i den riktningen och som skulle indikera att det går attåstadkomma detta. Mot den bakgrunden skulle jag önska att du kunde göraytterligare någon kommentar kring framtidsutsikterna kring arbetsmarknadslägetoch de implikationer de kan ha för banken.Riksbankschef : Låt mig börja med frågan om konjunkturen.Frågan anknyter till den riskdiskussion jag förde. Vi har, som jag varinne på inledningsvis, sett en ganska dramatisk upprevidering av synenpå en del av tillväxtekonomierna. Diagrammet visar prognoser frånConsensus forecast för . Vi kan se hur prognoserna har utvecklatsfrån och framåt. Det är ett genomsnitt av bedömningar somhar gjorts i världen. Den tydligt bättre tillväxten i , Latinamerikaoch har räckt till för att kompensera den ökade oron som finnskring den amerikanska ekonomin.19. Consensus Forecasts för , ochAsienÅrlig procentuell förändringKälla: Consensus Economics Inc.Det finns dock ett problem som hänger ihop med att det är som harvarit loket i den här uppgången.