bet · GS01SFU1 · 2004-11-25 00:00:00 — Sedan får de inte sina intyg godkända avförsäkringskassan,vilket innebär att de varken har ersättning frånförsäkringskassan eller arbetet.Jag skulle bara vilja höra: Har det hänt någonting? Dethär har ju inträffat precis som vi har börjat röra isjukskrivningsprocessen. Då skulle jag vilja höra om det har hänt någontingsom hargjort att människor just nu blir utan ersättning.Sedan har jag en fråga till . Det handlar om det här med ekonomiska drivkrafter ihälso- och sjukvården för minskade sjukskrivningar. Jag måste säga att jagblirlite brydd när jag läser den skrivelse som har gått intill och , men också när jag härhör er säga som ni gör. Jag trodde faktiskt att det var hälso- ochsjukvårdensuppgift att se till att människor blir friska. Attlandstingen har dåligt med pengar håller jag med om, och vi håller på ochjobbar för att det ska bli mer. Men vad har ni exakt tänkt er att det därskullemynna ut i som inte ligger inom det uppdrag som ni redanhar?Sedan har jag en fråga till om det här medutmattningssyndromet. Vi har i handlingarna fått med något om projektOrvar som drivs i och som verkar väldigt intressant. Därbeskriver man också den här sjukdomen, den här diagnosen,väldigt väl. Det tar att komma tillbaka. Människor tapparfotfästet totalt. De tror inte på sig själva och så vidare. Jag skullevilja veta:Vilka resurser behövs för att man inte ska behöva hamna iden situationen att man tappar fotfästet totalt, alltså att man får det härutmattningssyndromet? Jag tycker kanske att det kan vara lite sent attkartlägga vilka som är i riskzonen. Jag skulle vilja vetavad du ser som nödvändigt för att de kvinnor som arbetar inom kommuner ochlandsting och som drabbas av det här inte ska behöva bli sjuka?Sedan vill jag ta upp en tredje fråga. Det är baraen kommentar till det här med arbetsförmåga. Jag tycker att det är ettväldigt intressant begrepp som vi faktiskt inte har diskuterat tillräckligt. Jaghåller med där. Om man säger att minarbetsförmåga är så finns det någon som har och någon som har75 %. Utifrån vad bedömer vi en människas arbetsförmåga?Birgitta Målsäter, : Jag skullevilja börja med den fråga som du ställde, , som handlade om huruvidadet har hänt något. Som jag tidigare sade gjorde idecemberförra året ett förtydligande i sin vägledning tillförsäkringskassorna som just handlade om att man först skulle säkerställaatt man hade kompletta underlag innan man gjorde en utbetalning avsjukpenning. Detär resultatet av det som vi nu ser, kanske med en vissförskjutning jämfört med vad jag själv trodde. Det har kommit mer nuunder våren än det gjorde direkt . Då är det fler personer somhardrabbats av det här, och det är säkert det som vi ser.Det pågår en utredning och det är ett antal personer som faktiskt intehar fått rätt till sjukpenning. De är väldigt få i förhållande till helamängdensjukfall, men det är klart att det drabbar individen påett väldigt hårt sätt.Ordföranden: var det också frågan om ekonomiskadrivkrafter. Är inte det ett uppdrag som man har? Vad säger ?Eva , : Jo, vi harockså varit starkt engagerade i den frågan. Självklart ska vi göra detsom vi är ålagda att göra, men det vi ser som ett oerhört stort problem förläkarna att göra den här initiala bedömningen äratt det inte finns tid och att inte resurserna räcker till. En tanke när visjälva kom med det här förslaget var attmanskulle överföra en del resurser från sjukpenningen tillsjukvården med drivkraften att det faktiskt handlar om att öka tiden förläkaren initialt att göra en bra bedömning av individen, funktionenocharbetsförmågan och att kanske ta kontakt medförsäkringskassan och arbetsgivaren. Allt det här tar så oerhört mycket tid, och det hinns inte med.Det är precis det här som distriktsläkarna säger ärderas stora arbetsmiljöproblem, att de inte hinner. Då såg vi den härtanken, precis som vi gjorde när vi tog över kostnadsansvaret förläkemedelsreformenoch det framför allt decentraliserades. Det blev en ökadmedvetenhet, en bättre diskussion bland läkarna om hur man använderläkemedel, i vilka sammanhang, och hur vi kan förbättra vårkostnadseffektivitet idet här.Den diskussionen tror jag att man skulle kunna föraöver till detta med sjukskrivningar, det här med de ekonomiskadrivkrafterna som vi pratar om här. Vi tror att man skulle kunna få bättreskjuts i detarbetet och mer resurser till sjukvården för att kunnagöra bra bedömningar initialt.Siwert , : Det vi ocksåser är att det som händer när sjukvården är väldigtutsatt ekonomiskt är att landstingen och sjukhusen koncentrerar sig på deninreeffektiviseringen. Det gör att man inte helt och hållettänker på att det man gör också har effekter på sjukskrivningen utanförsjukhusdörrarna. Vi vet också att frågan om sjukskrivningsproblematikeninte äruppe på landstingens dagordning . Vi vill ha in dendär så att man ser att det vi gör på sjukhusen och inom sjukvården hareffekter på sjukskrivningarna. Det är samma sätt som med läkemedel. Dethändeingenting på sjukhussidan förrän man faktiskt hade frågansynlig i bokslut och balansräkning. Man såg att det vi gjorde där hadeeffekter. Samma sak är vi ute efter här. Det vi gör på sjukhusen skakunnasynas ha någon bäring på ekonomin, en positiv ellernegativ effekt. Då får man kanske helhetssynen, även på sjukhussidan, med idiskussionen.Margareta , : Jag kan instämmai det som sagts tidigare, men jag kan förstå fråga. Förstagången vi började diskutera det här fick jag samma känsla: Varför skamaninte kunna göra det här och klara det här utan dessadrivkrafter? är det ju så att ekonomiska drivkrafter påverkarallting annat som vi gör i samhället. Så det vore väl konstigt om det integjordedet här. Det är den ena biten.Den andra biten är just det här att sjukvården får uppdetta på dagordningen. Det är en fråga som man tidigare inte har haft där.Rent konkret och rent praktiskt är det alltså så att massor medpengartappas bort i passiv, ofta negativ, sjukskrivning.Sjukförsäkringarna kostar samhället oerhört mycket pengar. I stället skulledessa pengar kunna användas till positiva behandlingsåtgärder om manförändradede här incitamenten. Det är någonting som skulle gagnaoss alla att sätta i gång den här goda spiralen.Marie , : Det är väldigtintressant att prata med människor med utmattningssyndrom och försöka tareda på hur de ser på varför det har blivit på det här viset. Då säger deallraflesta av dem som hänför det här till arbetslivet, vilketmerparten gör, att det är omorganisationerna. De säger också ofta att detgick bra första gången, och det gick bra . Tredje gången tycktejag att det började bli lite jobbigt. Men fjärde ochfemte gången som man omorganiserar på ett arbete , då är detväldigt svårt, och det knäcker människor.Sedan får ju ofta omorganisationerna en massakonsekvenser med ökad arbetsbelastning och att man separeras frånarbetskamrater som kanske har varit ett stöd för en. Så en åtgärd, somkanske är omöjlig mensom ändå vore värd att tänka på, är om man kunde ta detlite lugnt med omorganisationer och fundera på om de alltid är nödvändigaoch alltid av godo. Och när man vet att man måste göra dem tycker jag attmanska ha en beredskap för att ta hand om de problem som vifaktiskt vet alltid uppstår i förloppet efter en omorganisation, attsomliga människor knäcker sig.En annan sak, eftersom du frågade om dem som varoffentliganställda, landstingsanställda och så, är de värderingskonfliktersom uppstår i en alltmer ekonomiskt styrd vård för människor som har söktsig tillvården inte för att de vill spara pengar, eller ens tjänasärskilt mycket pengar, utan för att de vill hjälpa andra människor. Dehar en praxiskunskap om hur man ska bära sig åt men får inte tillfälle attanvända den utan måste jäkta på ett sätt som de självatycker är orimligt. Det där skapar samvetskonflikter, och samvetskonflikterär en bra grogrund, tror vi, för utmattning och utbrändhet.Jag tror att det i allmänhet är bättre att stämma ibäcken än i ån, och det var väl också din uppfattning. Det kunde varaklokt att se om man kan införa sådana här tankegångar i de hälsobokslut somman hartalat om, alltså att man verkligen tittar på arbetsmiljönoch på hur de anställda mår.Ulla (): Detta med utmattningssyndrom låterväldigt intressant, tycker jag. Jag tackar för den förklaringen.När det gäller ekonomiska drivkrafter, vilka är deriktade till? Är det till läkaren som sjukskriver färre? Ska de gågemensamt till hela sjukhuset eller till ? Eller hur harni tänkt er?I så fall skulle man kunna ersätta det med att vi jobbarhårdare här i i budgetprocesserna för att se till att landstingenfår mer pengar.Eva , : Som vi hartänkt både i vårt ursprungliga förslag och i det gemensamma förslaget äratt det inte under några omständigheter ska komma en enskild läkare tillgodo.Möjligen på landstingsnivå eller på förvaltningsnivå skaman få vinsten av ett effektiviserat arbete och av att man får nedantalet sjukpenningdagar. Det får aldrig innebära att läkaren gör enfelaktigbedömning på felaktiga etiska grunder. Det ska inte varaekonomin som styr den individuella bedömningen, utan man ska se att ettförbättrat arbete och en högre kvalitet i processen gör att manminskar påsjukpenningdagarna.Du ställde också frågan mer retoriskt: Vad ärarbetsförmåga? Det är självklart att det inte går att sägaatt den är för varje individ. Jag brukar berätta om minkollega. Jag äralltså internmedicinare och tar hand om akut svårtsjuka patienter. Jag har en kollega som är förlamad från axelnivå ochnedåt, och han arbetar som internmedicinare. Han har alltså hundra procentsarbetsförmåga, vilket är helt ofattbart. Han skulle hakunnat bli förtidspensionerad för länge sedan. Man måste görabedömningen utifrån individens förmåga och egenskaper i relation till detarbete som haneller hon utför.Anders , : Det är helträtt det som säger, att man ska förebygga och titta påomorganisationerna. Men jag tror att vi måste lyfta blicken lite också iövrigt ochinte bara fokusera på arbetsplatsen. Vad är det som göratt de kvinnor som drabbas av detta också är dubbelarbetande, springerrunt och ska hinna med alla utflykter och sådana saker? Vad är det somhänderhemma? Vad är det som händer i samhället? Den debatten ärockså viktig att föra. Men det krävs en extra utfrågning kring det.När det gäller detta med att försöka att hinna med ochspara tid i sjukskrivningsprocessen vill jag än en gång peka påmöjligheterna att använda psykologerna i det sammanhanget.Mona (): Om jag spinner vidare på det som Ullasade har jag, när jag har varit ute i landet, hört att läkare inte kommertill avstämningssamtalen. Det fungerar inte alls. Trots att det betalasutersättning till arbetsplatsen kommer det inte någraläkare. De säger att de inte har tid.Sedan vill jag vända mig . Det harvarit ett motargument mot att psykologer skulle komma in tidigare i arbetetatt ni har så långa samtalssjok, 40-50 samtal. När jag har pratat medlångtidssjukskrivna tycker de att det skulle varajättebra. De som har fått kortare samtalsperioder på 3-5 gånger för attröna ut vad som är hönan och ägget i alltihop har kommit ur sjukskrivningtidigare.Beträffande den finansiella samordningen får jaghöra när jag är ute i kommuner och landsting att de inte har hört talas omatt man kan jobba tillsammans med arbetsplatserna. Så det hoppas jag att vifårfart på.Det har länge funnits läkemedelskommittéer ilandstingen. Där har man alltså beslutat att man ska prioriteravissa läkemedel framför andra. hörde jag att det finnssjukskrivningskommittéer. Bådepsykologer och sjukgymnaster säger här att mankanske snabbare skulle komma till rätta med vad som är hönan och vad somär ägget om det är fler som är med i sjukskrivningskommittéerna. Då undrarjag omni som är inblandade i dessa kommittéer tänker ta inflera ledamöter, typ sjukgymnaster och psykologer, för att snabbare kommatill rätta med det hela.Det är svårt att komma underfund med vadsjukskrivningsblanketterna står för. Jag vet inte om de är anpassade efterde nya stressdiagnoserna så att folk får rätt rehabilitering.Egentligen kan man undra om det är sjukförsäkringen somdet är fel på. Att det har blivit mera förtidspensioner och sådant måsteju bero på att det är fel på arbetsplatserna. Systemet med en massaoutsourcing startade runt 1997 när alla siffror gickuppåt. Då fanns det egentligen inte plats för vanliga människor, utan manskulle vara någon sorts supermänniska på arbetsplatserna.Om inte alla hjälps åt att ta till vara denarbetsförmåga som finns får vi ju inte tillbaka folk i arbete. Det spelaringen roll om försäkringskassor och arbetsförmedlingar samarbetar. Detfinns helt enkeltinte några arbeten att få folk tillbaka till.Eva , : Jaguppfattar också att det är problem med avstämningsmötena. Närvi lade fram förslaget sade vi att det kommeratt vara enganska hög trappa att ta sig över innan det hela kommer igång. Det kommer att ta tid, men man måste investera i den tid somavstämningsmötena tar. Även distriktsläkarna säger att om de bara får tidför dessamöten kommer det att spara tid i slutändan. Som alltidnär man måste investera ganska mycket i början kan det ta emot. Men detkommer att bli bättre.Ersättningarna spelar ingen som helst roll. De ärganska låga i det här sammanhanget. Det är inte dem som det handlar om,utan det handlar om att man måste se att det ger vinster för patienten islutändan.Sedan vill jag kommentera detta med vilka som ska sittai sjukskrivningskommittéerna. Läkemedelskommittéerna består inte enbart avläkare - det vill jag framhålla - utan där sitter alla som har kunskap omläkemedel. För mig är det självklart att isjukskrivningskommittéer ska alla som har kunskap om detta finnas med.Anders , : Sedan1998 har vi jobbat med gruppterapi, som pratade om, och dåkommer man snabbt upp i . Det finns nu nya teorier, nya tankar ochnyinställning, och det är väldigt ofta som man träffarpsykologer . kan det räcka med för utredningoch för att få tips på hur man kan gå vidare. Men när det är fråga omgruppterapiunder kommer man snabbt upp i 50 timmar.Sara Maripuu, Legitimerade Sjukgymnasters Riksförbund:Jag tycker att det är självklart att en sjukskrivningskommitté ska varamultiprofessionellt sammansatt. Kanske skulle också sjukgymnastkompetensplatsainom försäkringskassorna i en mycket större utsträckningän vad som är fallet i dag.Sedan vill jag återknyta till fråga omarbetsförmåga. Det handlar om hur man definierar hälsa. Hälsa är ju inteavsaknad av vare sig sjukdom eller funktionshinder, utan det handlar omattindividen kan möta de kravnivåer och förväntningar somfinns till exempel på en arbetsplats. För att en arbetsgivare ska fåvägledning i vilka arbetsuppgifter som lämpar sig för en individ måsteman göranoggranna - ofta multiprofessionella -funktionsbedömningar och funktionsbeskrivningar.Björn , : Det är svårt att få till stånduppföljningsmöten, det har jag egen erfarenhet av. Det beror delvis på attläkare kan ha svårt att ställa upp, men också på att det är svårt att fåmångakalendrar att gå ihop. Det är därför som jag tycker attdet är väsentligt att få den första, direkta kontakten mellan läkaren ochföretaget vid den första sjukskrivningen. Då stämmer man i bäcken och inteiån.Bo Könberg (): Vi har ju talat en del om finansiellsamordning och ekonomiska drivkrafter, och ämnet har funnits med i debattenåtminstone , så vi får hoppas att det händer någonting.Om nu , tycks vara överens om att vi borde ha skarpareekonomiska drivkrafter, har ni fått någon reaktion - och jag ställer frågannärmast tillverket - från dem som bestämmer? Några av oss andra ärändå för det.Min andra fråga gäller det som vid i sin inledning. Han uttalade sig positivt omkarensdagar. Jag tänkte inte fråga om dem utan mera om de ekonomiskadrivkrafterna för denenskilde. Har ni någon bild av den totala ersättningensom man får, alltså inte bara från det allmänna utan också det som manfår vid avtalspension och i samband med förtidspension och vid rättentillbostadsbidrag? Hur ser de ekonomiska drivkrafterna ut där?Till sist har jag en fråga till som ju tog upp frågan om primärvården i slutet av sin inledning.Vår bild från sida är att antalethusläkare ochfamiljeläkare inte ökar. Det vore intressant att höra vadni gör för bedömning. Jag har väckt frågan i en interpellation, såjag kunde kanske få lite underlag inför den debatten.Lennart Klockare (s): Jag har fått svar på mina frågor.Jag har en fråga kvar om att köpa tjänster, men den kan vi lämna därhän.Den kan jag diskutera med berörda myndigheter.I stället vill jag ägna en minut åt ett ärende somjag diskuterade med en person om . Det belyser det storaproblemet med samordningen. En man har varit sjuk i två år.Sjukpenningen drogs in. Han har gått utansjukskrivning. Läkaren fortsätter att sjukskriva honom, men han fåringen ersättning av . Arbetsförmedlingen vill inte göranågontingeftersom han är sjukskriven. Mannen har överklagat.Arbetsgivaren pratar väl, men gör ingenting. Han har alltså hamnat mellanstolarna. Vem ska ta initiativet till att något händer? Mannen villtillbaka tillarbetet, trots sin ålder, som inte är så farlig, tyckerjag.Siwert , : Jag ska ta uppden fråga som ställde om reaktionen på våra förslag ommedfinansieringen. Den är försiktigt positiv. Så avläser jag reaktionen.När det gäller karendagarna för den enskilde och densamlade ersättning som den enskilde kan uppbära har vi ingen samlad bild.Vi vet bara att de privata tilläggsförsäkringarna är ganska generösa.Men vihar ingen samlad bild av detta.Birgitta Målsäter, : Det är alltidsvårt att kommentera ett enskilt ärende så här spontant. Vi har ju intehelhetsbilden klar för oss. Men det låter som att det finns enarbetsgivare somhar ett arbetsgivaransvar. Så frågan är vad som går attgöra på arbetsplatsen. Så mycket mer tror jag inte att jag kan kommenterautifrån den information du gav här.Eva , : Tyvärr harantalet allmänläkare minskat något . Det är ingen trendsom vi är glada över, framför allt med tanke på att vi väntar ganskamångapensionsavgångar . Så det är enganska dyster bild, om vi inte gör någonting väldigt radikalt.Vi från vill nu satsa på det som vikallar för nationellt familjeläkarsystem. Vi har fört fram en idé fråndistriktsläkare och privatläkare i . Det kallas förPROTOS.Tillämpas det programmet tror vi att det skullelocka många att välja att bli familjeläkare. Dagens system fungerar inte.Det lockar inte läkare att bli distriktsläkare. Vi tror att man måste tahelt nyagrepp för att det ska finnas en positiv vilja att återsatsa på det yrket.Anna Lilliehöök (m): Jag tänkte återgå till det somvi inledde med, nämligen polisen som har sjukskrivits. I uttalarsig hans chef om hans sjukskrivning: I det här fallet finns det ett beslutomsjukskrivning, och varken jag eller du - journalistenalltså - kan avgöra om det här är befogat eller inte. Detta är alltsåpolischefens inställning.Den här personen är sjukskriven över sommaren. Vi hartalat om vägen in i sjukskrivningsfällan. Jag misstänker att det ärprecis så här den ser ut. Sedan kan vi prata om samverkan, samarbete ochvad vivill. Men den här mannen ska alltså vara borta frånjobbet till augusti, och vad tror ni händer ? Räcker det med attAnders pratar med honom då? Jag undrar det. Valet ser inte riktigtut pådet viset.Jag vill haka på detta med sambandet mellanarbetsgivaren och första sjukskrivningen. Min fråga som jag riktar tillEva är: Hur tycker du att man ska utforma en lagstiftningså att läkareoch arbetsgivare samråder inför en sjuklöneperiod? Detskulle vara väldigt intressant att höra. Framför allt tror jag det härpolisbefälet skulle behöva ha det instrumentet i sin hand.Sedan vill jag ställa frågan till menpå ett lite annorlunda sätt, nämligen: Finns det inte ett allvarligtfel i lagstiftningen om en polis kan sjukskriva sig så här? Precis somchefensäger vet vi ju inte varför. Han kan ju ha alla möjligasjukdomar. Men det antyds att det inte är så i det här fallet. I och försig kan det vara en riktig bedömning med tanke på att RFV i sinhandledningskriver att allt som inte är normalt är sjukt. Behövs detinte lite fastare stöd till läkarna också i medicinskt hänseende? Det kanEva också kommentera.Vi från har alltid tagit upp frågan omsjukskrivning från arbetsuppgifter. Man bör från början definiera att densom har till exempel ont i foten inte ska vara springschas utan göranågontingannat. Vi har också föreslagit att man ska delta iutbildning. Det finns ju många möjligheter.Ordföranden: Jag vill bara påpeka att huruvida den härpolisen är sjukskriven eller inte tycker jag att vi ska vara försiktiga medatt kommentera. Men vi kan prata om sjukskrivningar generellt.Kenneth (): Jag vill inskränka min frågeställningtill det intressanta inlägg du gjorde och det som också om icke full arbetskapacitet. Du nämnde att många säkerligen kanarbetaupp till . Jag skulle vilja ha ett uttalande i denfrågan även från . Finns det en rimlig chans att deltidssjukskrivamänniskor som ändå är närvarande till på arbetsplatsen? Det är inte säkert att manpresterar till , men man kan må väl av att vara närvarandetill på arbetsplatsen och ha en lite lägrearbetskapacitet. Kanman göra det och ändå uppehålla en viss ärlighet gentemotsystemet?Eva , : När vidiskuterade detta för ett och ett halvt till sade vi attavstämningsmöten borde vara obligatoriska senast . Men visade ocksåatt egentligen är . Samtidigtinsåg vi att det skulle bli problematiskt om det ska vara obligatoriskt.Det kan ju vara så att man inte hinner med.Jag tror inte att man kan ändralagstiftningen för att åstadkomma en förbättring. Men vi tror att man skatrycka på mer för att man ska ha avstämningsmöten så att arbetsgivaren,läkaren ochpatienten får träffas snabbt. Det ska inte behöva gå tremånader innan man gör en sådan bedömning.När det gäller fastare stöd till läkare måste detske ett samarbete med . Jag vill återigen nämnaDeltaprojektet i där en person från kommer tredagar i veckantill vårdcentralen för att diskutera även de fall som kankomma att bli aktuella. Man har alltså en snabb och tät dialog ochdiskuterar alla fall . Det tror jag är viktigt.Självfallet måste man kunna bli sjukskriven frånvissa arbetsuppgifter. var inne på detta med brutet ben.Det är självklart att man ska kunna utföra vissa arbetsuppgifter. Denmöjlighetenoch flexibiliteten måste finnas. Men många av patienternavittnar om att arbetsgivaren säger nej, att man inte kan ställa upp meddetta i dagens pressade tempo. Här måste man försöka att hitta vägar förattkomma vidare.Jag tycker också att det är självklart att man skakunna vara deltidssjukskriven och finnas på arbetsplatsen till hundraprocent. Det går definitivt att genomföra med dagens system om man harkapacitet attarbeta 50 eller i sin egen takt. Det är en av desaker som jag tycker att man ska driva på ytterligare för att individernalättare ska kunna återgå i arbete.Siwert , : Jag ska tapolisen som symbol. Det som har hänt är att han ska vara sjukskriven översommaren. Men vi kommer ju att pröva detta efter de striktare reglerna somvi göri alla andra fall. Än så länge går den här polisen påarbetsgivarens sjuklön. Men jag skulle gärna se att vi fick pröva det här. Om det inte föreligger sjukdom borde man i detta fall inte få blisjukskrivenefter det att sjukperioden har uppstått. Än så länge ärdet ingen som har godkänt sjukskrivningen över sommaren. Med den striktaremetod som vi nu tillämpar tror jag näppeligen att han skulle få fortsättaattvara sjukskriven om han inte är sjuk.Det vi nu har märkt är att arbetsgivarna generellt settredan har blivit mycket mer på alerten. De vill ha vår hjälp med att tafram metoder och intyg för att redan från början snabbt kunna komma i gångmedaktiva insatser för dem som är sjukskrivna, och dettycker vi är positivt.Ulf , : ställde en fråga ommöjligheten att vara sjukskriven och också vara närvarande till hundraprocent på arbetsplatsen. Jag kan bara instämma i att det låter som enintressantmöjlighet. är det viktigt för oss att påpekaatt vi inte tror på deltidssjukskrivning som en saliggörande åtgärd.