bet · GS01FIU1 · 2004-11-11 00:00:00 — med brist på personalProcent, säsongrensadKälla: KonjunkturinstitutetSamtidigt ska det väl sägas att för att få en bra utveckling kan viinte vänta tills det är en situation där vi har överhettning och allaär anställda fullt ut, utan vi måste agera med räntepolitiken i god tidoch dämpa försiktigt innan vi är inne i nämnda situation. Det ärnaturligtvis fråga om en avvägning - om hur snabbt man ska gå fram iuppåtgående konjunkturer. När vi fattar de besluten tittar vi på en mängdolika indikatorer.Du undrade vad potentiell tillväxt är för något. Ja, det är naturligtvisen bedömning av tillgängliga arbetstimmar och hur effektivt de kananvändas. Det är det som avgör den potentiella tillväxten.Storbritannien har under en följd av år haft en hög tillväxt. Det är enviktig förklaring, men de har också en arbetsmarknad som i många olikaavseenden fungerar annorlunda än vår - säkert på gott och ont, men alltsåannorlunda - och som inte har ett dugg med det allmänna efterfrågelägetatt göra.Jag har för mig att du hade ytterligare en fråga.Lars (): Jag tycker att riksbankschefen har besvarat minafrågor på ett fullt nöjaktigt sätt i den delen. Men jag har en kompletterandefråga: Tyder inte den höga arbetslösheten bland unga akademiker på attvi har ett väsentligt produktionsgap att sluta? Snarare handlar det omen fördjupning i den frågan.Möjligen har jag också en till kompletterande fråga. Man ska liksominte bedöma dagen vid morgon eller lunch utan först vid dagens slut;det är sant. Vi har inte stått utanför EMU så väldigt länge; det ärockså sant. Men har det inte, tycker jag, medfört några negativakonsekvenser att stå utanför EMU. Tvärtom har det, tycker jag, medförtpositiva konsekvenser. Vad tycker riksbankschefen så långt?Riksbankschef : På sätt och vis var det tur att du ställdeden senare frågan. Den skulle jag kunna utveckla hur mycket som helst.Men när det gäller den första frågan vet jag inte om jag kan tilläggaså mycket utöver vad jag redan sagt.Vi kan gå tillbaka och titta ytterligare på just unga akademiker. Mendet är uppenbart att det inte är det enda som är väsentligt i sammanhanget,utan vi måste se brett på detta - se på olika delar av landet och påolika yrkeskategorier. Vi gör också aggregerade bedömningar som kommertill uttryck i form av de produktionsgap som du talat om. Jag är dockinte omedveten om det som du tog upp. Jag rör mig ju också i sammanhangdär jag träffar en hel del unga akademiker som just har kommit ut påarbetsmarknaden.När det gäller EMU och den diskussion du tar upp har alla möjligaargument förekommit. Jag har ingen anledning att egentligen vare sigrecensera det ena eller andra argument som förekommit. För egen del harjag aldrig föreställt mig att ett medlemskap i under normalaomständigheter, om inte landet på något sätt befinner sig i en krissituationnär det sker, skulle få dramatiska effekter på kort sikt. De positivaeffekter som jag tycker att man har kunnat se har att göra med vinsternaav långsiktig ekonomisk integration på olika sätt. Det blir billigareatt växla, och det blir en större säkerhet i samband med investeringar.Den typen av aspekter handlar det om. Därför hade jag inte heller väntatmig att man efter ett eller skulle se några positivaeffekter.Roger Tiefensee (c): Jag vill börja med att tacka riksbankschefen fören väldigt intressant inledning.Jag har två spår i egentligen en och samma fråga. I rapporten beskriverni att arbetslösheten förväntas minska i takt med att konjunkturen stärks.Samtidigt pekade riksbankschefen i sin inledning på de brister, på destrukturproblem, som ändå finns på arbetsmarknaden. Det är viktigt attha med båda de perspektiven när man talar om möjliga lösningar.Min första fråga gäller bedömning av jämviktsarbetslösheten.Konjunkturinstitutet kom ju i går med en rapport om lönebildningen därjämviktsarbetslösheten bedöms ligga på . Man pekar ocksåpå strukturproblem som man skulle behöva åtgärda för att ändå kunna halåg inflation och låg arbetslöshet. Frågan är egentligen om Riksbankendelar denna bedömning och hur stora bidragen av ett bristande funktionssättpå arbetsmarknaden i så fall är till de inflationstendenser som ni ändåpekar på.Den andra delen av frågan gäller att ni också skriver att prisutvecklingenpå fastigheter samt ökad skuldsättning har viss stimulerande effekt påden privata konsumtionen. Som jag bedömer det ligger det en väldig riski detta eftersom många nu har rörliga lån, som man kan se attreporäntan kommer att höjas och att marknadsräntorna kommer att höjas.Vilken bedömning gör i det avseendet - detta dessutom kopplattill att man för en expansiv finanspolitik som kan tidigarelägga enräntehöjning? Vad finns det för risk i fråga om att räntehöjningen kommeratt bryta den privata konsumtionen?Riksbankschef : När det gäller den första frågan är detkanske klokt att gå tillbaka till det som tog upp om denpotentiella tillväxten och produktionsgapet. Det är alltså tillgängligarbetskraft i timmar och produktionsutvecklingen som avgör den potentiellatillväxten och som därmed i grunden avgör hur mycket av efterfrågan vikan släppa fram utan att riskera att inflationen accelererar. Då är detklart att olika typer av åtgärder som bidrar till att fler människorfinns tillgängliga på arbetsmarknaden eller till att produktivitetenförbättras, allt annat lika, gör att vi kan släppa fram en högreefterfrågan i ekonomin.I själva verket är det väl så - för att gå tillbaka till diskussioneninledningsvis - att hade ni frågat mig och kanske de flesta andrasvenskar som följde svensk ekonomisk utveckling ,om vi skulle ha kunnat ha haft en så hög efterfrågan som vi haft underde här åren, så skulle nästan alla ha sagt: Nej, det kommer inte att gå.Då kommer inflationen att accelerera.Det faktum att produktionsutvecklingen har blivit bättre än vi räknatmed har alltså varit oerhört väsentligt för resultatet, i form avreallöner och annat som jag här talat om. Man ska således inte misströstanär det gäller detta. Den typ av stabiliseringspolitisk regim som vihar innebär möjligheter att beakta effekterna av de reformer som eventuelltsker och de effekter dessa får på arbetsmarknad och produktivitet. Sedanär det en annan sak om man alltid ser förändringarna och om manuppskattar effekterna på ett korrekt sätt. Risken finns alltid, som vitidigare var inne på, att man kan missa i bedömningen. Men i grund ochbotten finns det över tiden all anledning att tro att åtgärder som påolika sätt gör att ekonomin fungerar bättre också kommer att kunnaresultera i lägre räntor, en högre efterfrågan och en bättre välståndsutvecklingi landet.När det gäller jämviktsarbetslösheten brukar vi inte ge oss in påspecificeringar. Vi skulle bara få hålla på med revideringar en gång perhalvår, just av de skäl jag nämnt: Det sker ju förändringarpå det här området.Jag kommer ihåg vad alla trodde att jämviktsarbetslösheten var 1993.Synen bland många ekonomer var då att den var . Hade vi bedrivitpolitiken efter det skulle vi inte ha kunnat ta till vara de möjlighetersom fanns att förbättra läget. Jag tror att man ska förhålla sig enaning skeptisk till enskilda siffror på detta område. Frågeställningenär för komplex. Men det innebär inte att vi inte använder oss av begreppetsom sådant och av många andra liknande begrepp när vi försöker hanterade avvägningar det här handlar om. Det gör vi ju. Men en speciell siffraskulle jag inte vilja låsa mig för.Sedan har vi huspriserna. Jag presenterade tidigare en bild som visadeatt skulderna har gått upp och att räntekostnaderna har gått ned. Avdet resonemanget framgick att det naturligtvis innebär att hushållen inågon mening är mer exponerade än de annars skulle ha varit. Räntelägetär lågt, så i procentenheter räknat krävs det inte särskilt storaförändringar i ränteläget för att det ska få ganska stora effekter påhushållens kostnader. En 2-procentig höjning av räntan - och då hamnarman på nivåer som historiskt sett inte varit extraordinära - skulleinnebära en ganska påtaglig förändring av hushållens kostnader för räntor.Internationella huspriserIndex1991=100Källor: Ecowin, Lantmäteriet, SCB och Internationella centralbankerNär vi tittar på priserna på egnahem i tycker vi att det gåratt förklara dem med någorlunda rimliga ekonomiska samband. Man kangöra modeller där man frågar: Vad borde förklara huspriserna? Ja, deborde förklaras av inkomstutvecklingen, av ränteutvecklingen och avdemografin.Om man gör några sådana experiment visar det sig att det går att förklarade nuvarande prisnivåerna ganska väl. Som en jämförelse kan följandenämnas. Vid aktieprisuppgången gick det inte attpå samma vis förklara priserna med rimliga modeller. somgick stoppade de så kallade analytikerna på området in nya argument ide sambanden som blev mer och mer fantasifulla för att kunna förklaraden prisutveckling vi hade. Man behöver inte ägna sig åt den typen avövningar för att förklara priserna på egnahem, i varje fall inte än sålänge.Det är alltså inte så att vi hyser en stor oro. Men , givetden exponering som hushållssektorn har för en ränteuppgång, finns det,tycker jag, anledning att i stort sett i alla sammanhang ändå påpekaatt ränteläget har varit lågt och att det är osannoliktatt det i längden kan fortsätta att vara så lågt. Därför bör alla se omsitt hus. När bankerna lånar ut pengar bör de vara noga med att kontrolleraatt de som de lånar ut till klarar ett högre ränteläge. Också hushållensjälva behöver naturligtvis pröva ytterligare lån noga.Det kan ju hända saker som ingen förutsett. på 70-talethade vi, för att ta ett exempel, hög inflation och låg tillväxt på sammagång. Om vi mot förmodan skulle hamna i en sådan situation - jag väntarmig inte det, men om vi mot förmodan hamnar i en sådan situation - kandet kullkasta en hel del kalkyler. Det är för alla viktigt att beaktaatt utvecklingen kanske inte kommer att följa samma banor som under desenaste tio åren.Yvonne Ruwaida (mp): Också jag vill tacka för en intressant diskussionhär. Många frågeställningar har varit uppe. Men en sak som jag reflekteradeöver i det här föredraget gäller just den information som vi har om vadsom händer internationellt, t.ex. vad det är som påverkar det internationellaprisläget. Du visade en overheadbild och sade att statistiken när detgäller importerad inflation inte är bra. Du hänvisade också i ditt talhär till att det behövs en ökad förståelse för vad det är som påverkardet internationella prisläget.Mats tog upp en frågeställning här. Vi i är väldigt duktigapå statistik. Men många länder tittar bara nationellt på statistik,inte lika mycket på flöden mellan länder eller på den globala utvecklingen.Det är kanske viktigt att försöka initiera och jobba för att det tasfram mer internationell statistik på det här området, så att man harbättre underlag för att kunna fatta politiska beslut och göra olikatyper av bedömningar. Det var den ena av mina reflexioner.En annan reflexion är hur man ska tolka vårt beroende av olja. Det ärnu inte lika stort som . Men som jag tolkar dig här sägerdu att oljeprisuppgången inte har fått de konsekvenser som den skulleha kunnat få dels beroende på det låga internationella prisläget, delsberoende på det gynnsamma inflationsläget nationellt. De båda faktorernahar egentligen motarbetat att vi haft de konsekvenser som kan påminnaom det som skedde . Egentligen finns beroendet av oljakvar, även om det nu är mindre. Men vi har kunnat hantera det på grundav ett ekonomiskt gynnsamt läge. Det hade ju kunnat vara ganska såannorlunda om det internationella prisläget hade varit högre t.ex. ellerom vi hade haft en lägre produktivitet i . Är detta rätttolkat?Riksbankschef : Ja, det är rätt tolkat som jag uppfattadedig. Vi har ett oljeberoende, men det är betydligt mindre än det varithistoriskt i . Det är dock tillräckligt stort för att det skulleha kunnat få betydligt större effekter om vi inte hade haft den typ av"etablerad regim" kring inflationen som vi nu har. Annorlunda uttryckt:Hade det här tillstött t.ex. hade det säkert varit mycketmer komplicerat att hantera än vad som är fallet. Det åskådliggörbetydelsen av de förändringar av den stabiliseringspolitiska regimensom jag tidigare talade om. Men visst finns oljeberoendet kvar.Den här frågan var uppe när jag för någon vecka sedan var på Internationellavalutafondens årsmöte i . Flera tog i sina inlägg upp att detbehövs ytterligare åtgärder i världen för att minska oljeberoendet. Detkan man, som du förstår bättre än jag, göra med lite olika förtecken.Man kan argumentera för olika typer av alternativ, sätt att hanteradessa problem. Det fanns självklart också i det en udd riktad mot Förentastaterna. Jag lärde mig att , eller något sådant, av världensoljeförbrukning förbrukas av bilarna i . Men det diskuterades också endel hur man skulle kunna hjälpa , och andra länder som nuhar en snabb tillväxt, så att de kan hantera sitt stora oljeberoendesnabbare. Det ligger i allas gemensamma intresse. Förutom växthusgaseroch andra aspekter som kan finnas med finns det starka ekonomiska skälför detta - av mer medelsiktig karaktär, kan man säga.När det gäller statistiken får jag kanske vidga frågeställningen litegrann. Vi blir på alla möjliga vis alltmer beroende av varandra. Det ärsjälva innebörden av globaliseringen, som jag uppfattar det. På detekonomiska området innebär detta att vi handlar mer med varandra. Detblir också större kapitalrörelser mellan länderna. Vi investerar i andraländer på ett annat sätt, och andra länder investerar hos oss. Alltdetta är en del av den ekonomiska integrationen.Det är klart att detta på alla möjliga sätt ökar behovet av att viförstår vad som händer i andra länder; det blir allt viktigare. Mot denbakgrunden vill jag i det här sammanhanget gärna slå ett slag förmultilateralt samarbete i största allmänhet. Det är en paradox i diskussioneni dag att det multilaterala samarbetet ifrågasätts i alla möjligasammanhang, som behovet av det har ökat alltmer - inte minst pådet ekonomiska området.Jag touchade tidigare vid att de amerikanska bytesbalansunderskottenhar sin spegelbild i stora överskott i , men det kan man inte talaom ifall inte asiaterna finns med vid bordet. Vi måste alltså finna nyaformer för att diskutera den internationella ekonomiska utvecklingen.Rentkonkret kan jag säga att jag satt med i Ekonomiska och finansiellakommittén, ursprungligen , i . Statistikfrågorvar ofta på dagordningen. Där pågick ett kontinuerligt arbete inom EUmed att förbättra den ekonomiska statistiken.Ordföranden: har vi gått igenom en frågerunda. Ordet lämnas frittom någon utskottsledamot har kompletterande frågor.Agneta (): Herr ordförande! Först vill jag tacka här.Jag vill återgå till min fråga senast vi träffade riksbankschefen. Detvar då en intern utfrågning som vi hade i finansutskottet och somhandlade om kontanthanteringen. I den frågan har vi följt utvecklingenför eftersom den tidigare varit ett problem för Riksbanken.Jag vill nu höra, riksbankschefen, vad som hänt sedan senast vi träffades.Då var det ju fortfarande bekymmersamt.Riksbankschef : För att göra en mycket kort rekapituleringkan jag säga att vi hade 350 personer som jobbade i Riksbankenmed de här frågorna. bakåt hade vi försökt dra ned den härverksamheten en del, men fortfarande var en ganska stor del av Riksbankenspersonal sysselsatt i denna verksamhet.Vi hade en föreställning om att vi själva kunde spara pengar. Men detvar inte det allra viktigaste, utan viktigast var att den rådandestrukturen innebar att kontanthanteringen skedde på villkor som vi dikteradeoch subventionerade. Vi trodde att de samhällsekonomiska kostnadernakunde bli lägre om man hade en ordning där de som berördes av dettasjälva var med och på ett eller annat sätt styrde utvecklingen och barkostnaderna. är det, vill jag säga, en ganska snabb teknologiskutveckling på det här området. Också mycket annat sker nu som rörsäkerhetsaspekter och liknande. Även detta måste strukturen anpassas till.År 1999 bildade vi ett bolag för att hantera de här frågorna. Det blevproblem på olika vis. Bolaget kritiserades av konkurrensskäl och liknande.Vi delade därför bolaget . I början av arbetade 550personer i bolaget, som gick med i förlust varjemånad.Sedan dess har vi försökt att dels dra ned på verksamheten, dels avyttraden. Det visade sig under processen när vi skulle sälja bolaget att detbara fanns en intresserad köpare. Den köparen var inte intresserad avatt köpa bolaget utan av att köpa inkråmet i bolaget. Det var Securitas.Men alla andra tänkbara intressenter var självfallet inbjudna. Från endel synpunkter hade vi nog också föredragit en annan köpare, framförallt visste vi att hade en väldigt stark ställning på marknaden.Personligen gjorde jag flera försök att övertyga cheferna för andrabolag inom branschen att engagera sig i frågan. Jag talade även medcheferna i banksektorn för att man där skulle engagera sig eftersomkontanthanteringen onekligen nära ansluter till deras verksamhet.Hur det nu var så återstod ingenting annat än att antingen lägga nedeller sälja till . Vi valde att sälja till . Som vitalade om här kunde inte på tre fyra månadersamla sig till ett beslut i frågan. När så inte skedde gjorde vibedömningen att vi inte kunde försvara att det här bolaget arbetade vidareoch fortsatte att göra förluster. Vi hade inte råd att vänta på attKonkurrensverket möjligen skulle kunna samla sig till ett beslut. Detvar inte ett realistiskt handlingsalternativ.Konkurrensverket visste att vi, om vi inte fick deras godkännande, intekunde göra någonting annat än att bjuda ut bolaget till försäljning iett fritt anbudsförfarande. Eftersom vi tidigare hade gjort allt vikunde för att få med andra parter var det inte sannolikt att vi tillslut i alla fall skulle få så många andra köpare än Securitas.Jag minns inte exakt när jag var här senast, men jag tror att det vari . Det som sedan inträffade var att självt valdeatt säga upp det överlåtelseavtal som vi hade när vi inte fick någotbesked från . Hade inte de gjort det hade vi själva hursom helst tvingats överväga detsamma.Eftersom vi inte hade något annat alternativ sade vi upp de anställdai bolaget och ordnade ett auktionsförfarande där vi bjöd in alla tänkbaraintressenter. Värde lämnade det bästa anbudet. Det var ettantal tiotal miljoner lägre än vad vi skulle ha fått betalt för sammasaker om vi kunnat sälja det i den ordning vi tänkt oss. Vi har senareinformerat om att affären nu genomförs, och de harinte haft några synpunkter på detta. De valde att inte ta upp anmälanfrån vår sida.Vi har kommit långt när det gäller att avveckla verksamheten. PSABhar endast några anställda kvar, och SKAB, som var det andra merRiksbanksnära bolaget, är vi på väg att ta tillbaka in i . Låtmig visa en bild som ger en känsla för sysselsättningskonsekvenserna avde åtgärder vi vidtagit.Anställda över årenDet framgår att vi radikalt har reducerat antalet anställda i Riksbankenmed bolag . De förändringar som varit på gång några årkan nu sägas vara genomförda i allt väsentligt.Jag kanske också ska nämna att ett inslag i den här förändringen är attvi fattat beslut om att erbjuda banker att äga depåer - eller egentligenatt äga pengar som ligger i depåer som de i och för sig kan överlåta åtandra att driva - på de ställen i landet där de så önskar. I så fallfår de ta upp en diskussion med oss, och sedan får vi försöka hittalämpliga ställen för depåerna. Det är upp till dem själva att drivasaken. Vi kommer bara att jobba på två ställen, men med depåer öppnarvi en möjlighet för banksystemet att vara med och bygga upp en strukturpå fler ställen i landet om de, tillsammans med de kommersiella kontakterde har inom handeln och på andra håll, bedömer att det är motiverat.Såvitt jag förstår finns ett intresse för detta, och jag hoppas att detska kunna utvecklas väl.Låt mig säga en sista sak, nämligen att det i olika sammanhang i vårasfigurerade siffror om vad allt detta kostat. Det handlade om belopp påöver 1 miljard. Då bortsåg man emellertid från det faktum att det hadekostat att driva den här verksamheten även om vi inteförsökt vidtaga några förändringar. Därför räknade vi lite grovt pådetta och kom fram till att om vi hade drivit verksamheten fram tillden här tidpunkten och sedan lagt ned allt - det kostar ganska mycketäven att lägga ned en verksamhet - skulle kostnaderna varit istorleksordningen 600-700 miljoner. Detta bör man dra bort från den drygamiljard kontanthanteringen har kostat under de senaste 5-6 årensförändringsarbete. Det innebär självfallet inte att vi inte med denkunskapsnivå vi har inser att det hade varit önskvärt att hanteraomställningarna på ett annat sätt. Men den dryga miljarden, som figurerati debatten, är inte en riktigt rättvisande siffra.Ordföranden: för detta. Frågorna om och är förvisso viktiga men ligger helt vid sidan avämnet för dagens utfrågning, som är inflationsrapporten och den aktuellapenningpolitiken. Jag föreslår därför att vi fortsätter den diskussioneni ett annat sammanhang - möjligen där även och andraär med.Cecilia (): Tack för genomgången. Det kan i ett slutskedevara svårt att inte återupprepa en del frågor, men jag skulle ändå viljaha riksbankschefens bild av det eventuella globala inslag vi hari ekonomi.I dag står 20 000-25 000 människor i och omkring och darrartillsammans med familjer och anhöriga i väntan på det eventuella beslutsom kan komma att drabba dem och den regionen av . Jag skulledärför vilja höra lite grann om det globala inslaget och de snabbapenseldrag som kan påverka vår ekonomi oerhört starkt. Det gäller inteminst den region av som direkt påverkas.Precis som riksbankschefen konstaterat är antalet sysselsatta i daglägre än före krisen. Ungefär 1,2 miljoner människor i arbetsför ålderstår utanför arbetsmarknaden. Det har tidigare i diskussionenockså påvisats att det kanske framför allt är yngre som i saknad avarbetsmoral kommer att ha ännu större problem att ta sig inpå en arbetsmarknad, vilket trots allt är nödvändigt.Offentlig sektor spelar relativt sett en mindre roll än tidigare,t.ex. när det gäller att kompensera den typen av globala penseldragsom nu drabbar oss i . I stället måste vi fundera på andraåtgärder. Riksbankschefen har också pekat på de strukturella problemenoch arbetsmarknadens funktionssätt.Vi har en fortsatt svag situation på arbetsmarknaden, och inom olikablock har vi funderat över anställningsformerna. Det kanske är för dyrtatt anställa , det kanske är för krångligt, man kanske mer äntidigare behöver fundera på de icke-traditionella arbetsmarknadssektorerna.Jag vet att riksbankschefen inte gärna vill kommenteraformerna för strukturella problem, men det kanske kan finnas läge fördet en sådan här dag.Hur påverkar den globala ekonomin, ett sådant här penseldrag, oss? Detsom eventuellt kommer att ske är ju förödande. Det har sketttidigare på olika håll. Det kan mycket väl komma att ske igen. Inte minstbör vi beakta detta och den oro som det medför. Jagskulle vilja ha en kort kommentar om detta.Riksbankschef : Jag tror att det är viktigt att få rättfokus i den där diskussionen, och då är det centralt att också kommaihåg att vårt land mer än kanske något annat land i världen genomårhundradena tjänat på den internationella arbetsfördelningen. Närförändringar av det slag du talat om händer gäller det att inrikta sig påatt hantera det och se till att det kan växa fram nya arbetsplatser,vilket du också är inne på. Detta har ju hänt förr i dina hemtrakter -var det hela textilindustrin, senare varven och såvidare. Det gäller även att se till att arbetskraften har en tillräckligutbildningsnivå, att det finns motiv för att byta bransch, att röra påsig och dylikt.Som vi var inne på har vi fått ett internationellt erkännandeför att vi på många sätt hanterade detta ovanligt bra under 50- och60-talen. En del av dessa problem tror jag att vi fortfarande hanterarbra. Vi har mer av fungerande omställningsstöd och andra åtgärder avden typen.