bet · GR01UU11 · 2004-04-22 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlas 76 motionsyrkanden omfolkrättsfrågor som väckts respektive 2003 samt sexmotionsyrkanden som väckts med anledning avregeringens skrivelse 2003/04:20 Mänskligarättigheter i svensk utrikespolitik.Frågorna rör bl.a. avvägningen mellan människorssäkerhet och staters suveränitet. Vidare behandlasmotioner om ochfolkrättsliga frågeställningar kring konfliktenIsrael-Palestina. Ett antal motioner rör specifikaFN-konventioner.Till betänkandet har fogats 14 reservationer och 6särskilda yttranden.Till betänkandet fogas också som bilaga enförteckning över länder som ratificerat FN:skonventioner på MR-området (bilaga 2).Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Folkrätten inför framtidenRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U212yrkande 7, 2002/03:U276 yrkandena 2 och 3,2002/03:U280 yrkandena 4, 7 och 10, 2002/03:U322yrkande 17, 2003/04:U15 yrkande 1, 2003/04:U215,2003/04:U238 yrkande 1, 2003/04:U246 yrkandena 5och 6, 2003/04:U282 yrkandena 8 och 9,2003/04:U289 yrkande 1, 2003/04:U335 yrkande 10samt 2003/04:U352 yrkande 2.Reservation 1 (m)Reservation 2 (fp)Reservation 3 (kd)2. Kampen mot terrorismenRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U212yrkandena 10-12, 2002/03:U228 yrkandena 5 och 6,2002/03:U249 yrkandena 5 och 7, 2002/03:U277yrkande 1, 2002/03:U304 yrkande 3, 2003/04:U282yrkandena 5 och 6 samt 2003/04:U352 yrkande 10.Reservation 4 (v)Reservation 5 (mp)3. och PalestinaRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U231yrkandena 1-8, 2002/03:U245 yrkandena 1, 2 och 5,2002/03:U275 yrkandena 1 och 2, 2002/03:U283yrkande 2, 2003/04:U259 yrkandena 1-4,2003/04:U289 yrkandena 5 och 6, 2003/04:U302yrkande 1, 2003/04:U311 yrkandena 1 och 2,2003/04:U313 yrkandena 1-4 samt 2003/04:U340yrkandena 3-5.Reservation 6 (m)Reservation 7 (fp) - motivReservation 8 (kd)Reservation 9 (mp)4. avslår motionerna 2002/03:U258yrkande 2, 2002/03:U297 yrkandena 2, 5, 6 och 8,2003/04:U14 yrkande 9, 2003/04:U16 yrkande 2 samt2003/04:U282 yrkandena 11 och 12.Reservation 10 (m)5. TraktaträttRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U313yrkande 23, 2003/04:U15 yrkande 4, 2003/04:U282yrkande 16, 2003/04:U317 yrkande 2 samt2003/04:U352 yrkande 1.6. Tilläggsprotokoll tillEuropakonventionenRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju278 yrkande2.Reservation 11 (v, mp)7. Tilläggsprotokoll till FN:s konventionom ekonomiska, sociala och kulturellarättigheterRiksdagen avslår motionerna 2003/04:U16 yrkande1 och 2003/04:U243.Reservation 12 (v, mp)8. FN:s konvention om migrantarbetares ochderas familjers rättigheterRiksdagen avslår motion 2003/04:U321.Reservation 13 (mp)9. Sexuell läggning och könstillhörighetRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U287yrkande 1, 2003/04:K418 yrkande 1, 2003/04:L350yrkande 20, 2003/04:U16 yrkande 4, 2003/04:U282yrkande 19 samt 2003/04:U337 yrkande 2.Reservation 14 (fp, v, mp)den 22 april 2004På utrikesutskottets vägnarUrban AhlinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: UrbanAhlin (s), (), (), (), (),(), (), AnitaJohansson (s), (), (), (), Sermin Özürküt (v) ochNils ().2003/04UU11Redogörelse för ärendetI betänkandet behandlas 76 motionsyrkanden omfolkrättsfrågor som väckts respektive 2003 och sexmotionsyrkanden som väckts med anledning avregeringens skrivelse 2003/04:20 Mänskligarättigheter i svensk utrikespolitik.Ärendet och dess beredningUtskottet har erhållit enföreläsning av professor , Uppsalauniversitet, om folkrätten och folkrättens grunder.Utskottet har vidare i samband med beredningen avärendet erhållit en föredragning avambassadör , generalsekreterare förkonferensen : Attförebygga folkmord, om resultaten från konferensen.Utskottet fick också en föredragningav ämnesråden och , bådaUtrikesdepartementet, om s.k. humanitärainterventioner och om rapporten on Intervention and State Sovereignty(ICISS).Folkrätten inför framtidenMotionernaStatssuveränitet och mänsklig säkerhetPrincipen om statssuveränitet och relationen till de mänskligarättigheterna behandlas i flera motioner.I kommittémotion 2003/04:U246 (m) yrkande 5 ansermotionärerna att och EU skall verka för attprincipen om statssuveränitet inte får varaöverordnad folkmord, folkfördrivning och andra grovaoch systematiska brott mot mänskliga rättigheter.Folkrätten bygger på principer,internationella traktater och sedvanerätt och ärdynamisk och ger därför utrymme för politiskatolkningar, vilket kan leda till olikaförhållningssätt. Statssuveränitetsprincipen kaninte längre vara överordnad andra viktiga principer.Om folkrätten inte skall reduceras till en illusion,måste varje människas rätt att leva ett liv i frihetoch säkerhet skyddas - även om angriparen är denegna regimen.I kommittémotion 2003/04:U282 (fp) yrkande 8 görsgällande att folkrätten bör utvecklas till ettbättre skydd för mänskliga rättigheter inom länder.En huvudfråga i diskussionen om en ny folkrättgäller vad som skall ske i fall då FN-systemet ärblockerat och inte kan komma fram till beslut trotsakuta och grava hot mot mänskliga rättigheter inomlandet eller mot andra länder. Arbetet med attförnya folkrätten och stärka de mänskligarättigheterna måste intensifieras. bör drivapå denna förnyelseprocess. bör vidare,enligt motionärerna (yrkande 9) gå i spetsen för enfortsatt förnyelse av folkrätten. Motionärerna anseratt bör verka för att förnyelsen avfolkrätten går vidare så att den entydigt blir ettstöd, inte ett hinder, för enskilda individersgrundläggande rättigheter. Tillsammans med andra kanen förändring åstadkommas.I kommittémotion 2002/03:U280 (kd) yrkande 7hävdas att folkrätten måste främja människorssäkerhet före staters. Folkrätten och staterssuveränitet får inte användas som alibi för brottmot mänskliga rättigheter. Normalt sett finns dettvå allmänt accepterade undantag från FN-stadgansförbud mot våld: rätten till självförsvar ochingripanden auktoriserade av . Detsenare förutsätter alltså att samtliga avsäkerhetsrådets medlemsstater är överens. Natosagerande i illustrerar en tredjepunkt som vunnit ökat gillande: rätten att medmilitärt våld ingripa i humanitära nödlägen utansäkerhetsrådets godkännande.I kommittémotion 2003/04:U352 (kd) yrkande 2argumenteras för att folkrättsliga krav aldrig fårgå ut över kravet på grundläggande mänskligarättigheter.Vilka principer som skall ligga till grund försvenska utrikes- och säkerhetspolitiskaställningstaganden i de fall då staters rätt ochmänniskors rätt kolliderar diskuteras ikommittémotion 2003/04:U15 (kd) yrkande 1. Svenskutrikespolitik bör genomsyras av och vila på entydlig värdegrund som kan ge vägledning i svårautrikespolitiska bedömningar.Motionärerna bakom kommittémotion 2003/04:U335(mp) yrkande 10 anser att definitionen av folkrättenbehöver moderniseras. Utvecklingen mot i huvudsak"interna" konflikter inom nationalstater innebär attdet kollektiva säkerhetssystem som FN vilar på intefungerar som avsett. Avgörande är om FN i förstahand skall skydda människors eller statersrättigheter och suveränitet. Folkrätten bygger påatt alla stater är suveräna att och att FN inte fåringripa i deras "interna angelägenheter". Samtidigtär det ofta stater som kränker de mänskligarättigheter som FN skall främja. FN har ett ansvaratt ingripa när stater gör sig skyldiga till grovabrott mot de mänskliga rättigheterna och motmänniskor som bor eller befinner sig inom de egnaländernas gränser. Erfarenheterna måste leda till enmodernisering av definitionen av folkrätt. Enomfattande debatt måste uppmuntras och leda framtill en väl förankrad och moderniserad definition avfolkrätten.Enligt motionären bakom den enskilda motionen2003/04:U238 (m) yrkande 1 bör folkrättenomdefinieras så att grundläggande mänskligarättigheter sätts före staternas suveränitet. Denvärldsordning som främjar demokrati och frihetkräver ett nytt FN. Organisationens tydligautgångspunkt måste vara mänskliga rättigheter, intestatsmakternas folkrätt. Målet för FN måste vara att2000-talet, i motsats , skall bli detårhundrade där diktaturer inte längre ohindrat ellerostraffat kan begå brott mot mänskligheten. Deklassiska idéerna om mänskliga rättigheter måste gåföre totalitära regimers rätt att förtrycka sinabefolkningar. Folkrätten måste omdefinieras så attalla människors rättigheter sätts före staternassuveränitet. Ett viktigt steg i en sådan reformeringär att avskaffa diktaturstaternas rösträtt i FN.Motionären bakom den enskilda motionen2003/04:U215 (kd) anser att en kampanj behövergenomföras för att upplysa om och hävda folkrättensvärde som ett skydd för folk och inte för stater. Enupplysningskampanj och diskussion om folkrättensetiska implikationer behövs bland forskare,politiker, beslutsfattare och opinionsbildare.Staters inbördes maktbefogenheter och s.k.humanitära interventionerFN:s globala våldsmonopol och s.k. humanitärainterventioner är något som diskuteras i fleramotioner.I kommittémotion 2003/04:U246 (m) yrkande 6 begärsatt och EU skall verka för att FN-stadganförtydligas så att kamp mot folkmord ochfolkfördrivning kodifieras som grund för humanitärintervention. Det finns anledning att fundera överFN:s roll som bärare och beskyddare avinternationell moral när principerna om att skyddamänskliga rättigheter underordnasbeslutsprocesserna. Det är nödvändigt att värnafolkrätten, även när säkerhetsrådet inte förmåragera. Världen kan och får inte stillatigandeacceptera folkmord och andra grova brott motfolkrätten. Folkrätten står således inför enutmaning. Den behöver förtydligas och kodifieras vadgäller humanitär intervention. Ingrepp för attförhindra folkmord och folkfördrivning bör kunna skemed explicit stöd i . Det internationellasamfundet måste även i enlighet med FN-stadgansprinciper kunna agera i akuta krislägen, trots attinte säkerhetsrådet har givit klartecken.I kommittémotion 2003/04:U289 (m) yrkande 1 görsgällande att befrielse var riktig både urhumanitär synpunkt och för att hävda deninternationella rättsordningen.Kommittémotion 2002/03:U280 (kd) yrkandena 4 och10 tar upp frågan om när väpnat våld får användas iförsvarssyfte och att självförsvarsrätten måsteanalyseras och definieras ur ett internationelltperspektiv. Rätten till självförsvar är inte pånågot sätt obegränsad. Samtliga eventuella insatsermot terrorism måste följa de allmänna folkrättsligakraven.I partimotion 2002/03:U249 (v) yrkande 5 kräverVänsterpartiet att militära aktioner mot ett landskall diskuteras och beslutas i FN. Omvärldssamfundet skall acceptera militära aktionermot ett land skall sådana aktioner diskuteras ochbeslutas i FN. FN måste ges resurser såatt organisationen själv förmår leda den operativaverksamheten.Sverige bör, enligt partimotion 2002/03:U212 (c)yrkande 7, verka för en uppdatering avinternationell rätt så att den omfattar inte enbartrelationerna mellan krigförande stater, utan ocksåmellan andra krigförande parter, såsomgerillaförband, terroristgrupper ochbefrielsearméer. Terroristattackerna mot World TradeCenter och den efterföljande interventionen iAfghanistan har medfört att artikel 51har diskuterats. Den internationella rätten är inteutformad för att hantera situationer när en statattackerar en terroristgrupp.Motionärerna bakom kommittémotion 2002/03:U276(mp) yrkande 3 anser att den svenska regeringenskall stå fast vid att FN innehar det globalavåldsmonopolet samt att FN:ssäkerhetsrådsresolutioner måste respekteras avsamtliga medlemsstater. Motionärerna efterlyser ensjälvständig svensk analys av det farligavärldspolitiska läge vi befinner oss i. På allanivåer måste regeringen ställa sig bakom FN:sglobala våldsmonopol och särskilt FN:s roll sominternationell fredsorganisation. I samma motion,yrkande 2, förs ett resonemang, med aktualitet dåmotionen väcktes, om att på alla nivåermåste förhindra att , ensamt eller i samarbetemed andra stater, påbörjar ett krig mot sominte sanktionerats enhälligt av FN:s säkerhetsråd.Kampen mot terrorismenI flera motioner förs fram krav på att kampen motterrorismen måste ske inom folkrättsliga ochrättsäkra former och med referens till en fastslagendefinition.I partimotion 2002/03:U212 (c) yrkande 11 framhållerCenterpartiet att på det internationellaplanet bör vara noga med att uttrycka sig så attbenämningen terrorism inte används vårdslöst utanreferens till en fastslagen definition.Enligt kommittémotionerna 2003/04:U282 (fp) yrkande5 och 2002/03:U228 (fp) yrkande 5 måste kampen motterrorismen föras inom demokratins och rättsstatensramar. som vi måste visa handlingskraftmot terrorism måste rättsstatens grundläggandeprinciper respekteras. Vi kan inte acceptera attmänskliga rättigheter åsidosätts av kortsiktigaopinions- eller effektivitetsskäl. De åtgärder somvidtas i jakten på terrorister måste ske underformer som är internationellt vedertagna när detgäller respekten för mänskliga rättigheter.Ambitionen att komma åt det onda får inte leda tillåtgärder som går ut över oskyldiga individer. Enligtkommittémotionerna 2003/04:U282 (fp) yrkande 6 och2002/03:U228 (fp) yrkande 6 bör ikampen mot terrorismen kraftfullt driva frågan omrättssäkerhet så att grundlagarna upprätthålls föralla medborgare. Det är, enligt motionärerna,oacceptabelt att inte följer internationellakonventioner när det gäller fångarna påGuantánamobasen i , även om de fängslade självahar utfört terrordåd.I kommittémotion 2003/04:U352 (kd) yrkande 10hävdar motionärerna att grundläggande mänskligarättigheter måste respekteras också för de personersom blivit involverade i kampen mot terrorismen.Centerpartiet anser, vilket framgår av partimotion2002/03:U212 (c) yrkande 10, att bör fördömade fall där mänskliga rättigheter medvetet elleromedvetet kränks under förevändning avterrorismbekämpning. Den internationella förståelsenför staters behov av skärpta kontroller av sinainvånare har i vissa fall missbrukats så attauktoritära eller våldsamma aktioner av regimer harsanktionerats eller motiverats som antiterrorism.Enligt samma motions yrkande 12 måste kriget motterrorismen föras inom en multilateral och juridiskthållbar ram. Ett förebyggande arbete, grundat påökat internationellt samarbete, bör stödjas för atti framtiden hindra framväxten av terroristnätverk.Motionärerna bakom kommittémotion 2002/03:U277(mp) yrkande 1 anser att FN och andrainternationella organ måste säkerställa attnationell lagstiftning och internationellaöverenskommelser om de mänskliga rättigheterna ochde medborgerliga fri- och rättigheterna inteurholkas av och det internationella samfundetskamp mot terrorism. Vidare kräver motionärerna attSverige genom FN och andra internationellaorganisationer verkar för att inte missbrukarsin militära och ekonomiska styrka för att påverkadet folkrättsliga regelverket och internationellaöverenskommelser på ett negativt sätt. Motionärernasuppfattning är att säkerhetspolitiska doktrininnebär ett hot mot den existerande internationellarättsordningen och tänjer rätt tillsjälvförsvar. Den allmänna rättssäkerheten ochfolkrätten håller därmed på att urholkas.I kommittémotion 2002/03:U304 (v) yrkande 3 menarmotionärerna att , som EU-medlem, har ettansvar för att EU som organisation tillämparfolkrätten och att andra EU-länder med ekonomiskaintressen i agerar på ett sådant sätt strikt tillämpar folkrätten och ser till attFN:s resolutioner följs.ÖvrigtEnligt Moderata samlingspartiet har, vilket framgårav partimotion 2002/03:U322 (m) yrkande 17, FN enviktig roll för att ge sanktioner effektivitet ochmoralisk legitimitet.I partimotion 2002/03:U249 (v)yrkande 7 begärs att i FN och i andrainternationella sammanhang måste kritisera ochbekämpa den folkrättsfientliga och imperialistiskapolitik som president och hans administrationbedriver.Utskottets övervägandenBakomliggande problem och frågeställningarEngagemanget för de mänskliga rättigheterna ochfolkrätten är starkt i och i svenskutrikespolitik. fäster sedan gammalt storvikt vid att alla länder respekterar folkrätten ochmenar att det är särskilt viktigt för små ochmedelstora länder att folkrätten upprätthålls.Det internationella samfundet och folkrätten stårefter slut inför nya utmaningar. Denklassiska folkrätten och är i stora delarformulerad för att ta sikte på mellanstatligaförhållanden, inte minst konflikter, medan dagensglobala utmaningar ofta handlar om konflikter ochsituationer då individers rättigheter och staterssuveränitet kommer i motsatsställning.Det kollektiva säkerhetssystem som FN vilar på harmött nya utmaningar till följd av utvecklingen efterkalla krigets slut. För det första gäller detsjälvförsvarsrätten, såsom den framgår av artikel 51. bl.a. konflikter mellankrigförande stater. Såväl förekomsten avinomstatliga konflikter som grupper vilka utanspecifik nationsanknytning angriper mål såväl inomden egna nationalstaten som i andra stater och iandra världsdelar illustrerar att folkrätten stårinför nya utmaningar. För det andra gäller det dennationella suveräniteten och s.k. humanitärainterventioner. Att omfattande brott mot demänskliga rättigheterna har kunnat ske underåberopande av principen om icke-inblandning i andrastaters inre eller yttre angelägenheter är ettförhållande som alltmer kommit att ifrågasättas.Folkrättsliga frågor kring brott mot de mänskligarättigheterna och s.k. humanitära interventioner hardärför varit föremål för uppmärksamhet under senareår och utgör ett område där folkrätten är underutveckling. Under har detsärskilt förts en debatt i FN om huruvidakränkningar av de mänskliga rättigheterna tillhör enstats inre angelägenheter. En allt större kretsmedlemsländer har ställt sig bakom synen att demänskliga rättigheterna är universella ochokränkbara och att övergrepp måste beivras var de änbegås. De olika former av MR-mekanismer som haretablerats medför ökad insyn i enskilda stater ochhar de facto gjort förment interna rättighetsfrågortill internationella angelägenheter.När grova kränkningar och brott mot mänsklighetensker i ett enskilt land är frågan hur omvärlden kanagera när den ser sig tvungen att ingripa.Frågeställningarna kring s.k. humanitärainterventioner är viktiga och principiella, menockså många och inte oproblematiska. Det somaktualiseras är å ena sidan våldsförbudoch en betoning av säkerhetsrådets auktoritet och åandra sidan nödvändigheten av att förhindrahumanitära katastrofer och grova kränkningar av demänskliga rättigheterna.Det folkrättsliga regelsystemet består avsedvanerätt[1] och traktatbaserad rätt.Sedvanerätten anses binda alla stater oberoende avderas skriftliga samtycke, medan traktaträtten - somtillkommit genom avtal - enbart binder deavtalsslutande staterna. En förändring av folkrätteni ovan aktuell del kan således ske antingen genomändringar av (traktaträtten) eller genomen utveckling av sedvanerätten. Det finns, enligtutskottets mening, anledning att framhållasvårigheten att få till stånd en förändring av , eftersom sådana ändringar kräver tvåtredjedels majoritet och vidare måste ratificeras avtvå tredjedelar av medlemsstaterna, inklusive de fempermanenta medlemmarna av säkerhetsrådet. När detgäller förändringar av de grundläggande reglernafrån vilka i princip inga avvikelser är tillåtna,s.k. jus cogens, krävs dessutom att förändringenaccepteras av det internationella statssamfundet somhelhet. [2] En förändring av folkrätten genomsedvanerätten förefaller i det perspektivet någotmer realistisk, även om också en sådan förändringkräver att den accepteras av en överväldigandemajoritet av världens stater, inklusive de mestinflytelserika.Diskussionen om människors säkerhet och staterssuveränitetDiskussionen om avvägningen mellan människorssäkerhet och staters suveränitet har sedan kallakrigets slut stått högt på den internationelladagordningen. Under intryck av den allmännautvecklingen har successivt också diskussionen omfolkrätten utvecklats.Resonemanget om individers rättigheter kontrastatssuveräniteten kan knytas till begreppethumanitär intervention som kan härledas tillbakatill . Själva idén, skriverfolkrättsexperten [3], är ännu äldreoch återfinns till och med hos 1600-talsjuristen ochdiplomaten . [4]Utskottet kan också, utifrån ett idéhistorisktperspektiv, finna det ändamålsenligt att någotberöra tankar publicerade 1755 av [5] (Discours sur l''''''''''''''''origine et lesfondements de l''''''''''''''''inégalité) där han - delvis i JohnLockes[6] anda - utgår från förekomsten av naturligarättigheter. I filosofi kan spåras ettinslag av konflikt mellan individualism ochkollektivism som får anses ha bäring på nu aktuelldiskussion om avvägningen mellan människors säkerhetoch staters suveränitet. Hos manifesteraskonflikten i tesen om att människan är född fri ochatt hon är bunden av ett socialt kontrakt. Människorär fria i den meningen att de följer lagar som desjälva varit med om att stifta. Människorsrättigheter i termer av t.ex. frihet, jämlikhet ochäganderätt är därmed rättigheter inom, och integentemot, samhället. Individens naturrättsligtförankrade rättigheter innehas inte i egenskapen avatt vara människa utan i egenskapen av att varamedborgare.I modern tid bör särskilt framhållas den rapportom FN:s arbete som Kommissionen för globaltsamarbete (Commission on Global Governance)presenterade 1995. [7] Ett av kommissionens viktigarebidrag till diskussionen var genomgången av fyraolika säkerhetsbegrepp: kollektiv säkerhet, gemensamsäkerhet, allomfattande säkerhet och människorssäkerhet. Begreppet människors säkerhet varkommissionens eget bidrag till diskussionen ochskiljer sig från de tre andra begreppen genom attdet inte är fokuserat på staters behov av att hävdasin suveränitet och territoriella integritet utan påmänniskors behov av säkerhet och skydd för demänskliga rättigheterna. [8] Utskottet konstateraratt kommissionen i denna genomgång förde resonemangsom nu fått ökad uppmärksamhet och aktualitet.Utskottet anser också att rapporten (Skyldigheten att skydda), som under 2001avgivits av The International Commission onIntervention and State Sovereignty (ICISS), är ettviktigt bidrag till diskussionen om avvägningenmellan människors säkerhet och staterssuveränitet. [9] ICISS leddes av den förreaustraliensiske utrikesministern ochden förre algeriske FN-ambassadören har genom sin rapport kommit att bidra tillförsöken att bygga en ny internationell samsyn omhur man skall svara upp mot massiva kränkningar avde mänskliga rättigheterna och av humanitär rätt.Av stort intresse är att rapporten försöker tasteget bort från diskussionen om en rätt attintervenera genom att den i stället betonarskyldigheten att skydda enskilda individer och derassäkerhet (human security). Ett viktigt bidrag tilldiskussionen är rapportens helhetsperspektiv, sominnebär att det inte räcker att världssamfundetagerar när en katastrof är på väg att inträffa utanmåste agera i syfte att minska, eller helteliminera, risken för massiva kränkningar av demänskliga rättigheterna. Utskottet välkomnar attSverige i FN, trots en betydande oenighet mellanolika länder om värdet av rapportens förslag, givitrapporten sitt stöd.Bakgrunden till de nu aktuella folkrättsligadiskussionerna om brott mot de mänskligarättigheterna och frågan om s.k. humanitärainterventioner söker sig tillbaka till bl.a. Natosmilitära ingripande 1999 mot FörbundsrepublikenJugoslavien (FRJ). Natoländerna angav humanitära ochmoraliska motiv för sitt ingripande mot FRJ. Vidareåberopades en rad säkerhetsrådsresolutioner somrörde Kosovo, vilka av vissa Natoländer sadesindirekt och sammantaget utgöra en folkrättsliggrund för de vidtagna åtgärderna. Utskottet har iett utlåtande till (1999/2000:UU1u) närmare redogjort för sin syn påNatos krigshandlingar mot FörbundsrepublikenJugoslavien. Genom ingripandet aktualiserades fråganom det internationella samfundets rätt att ingripamed våld mot ett enskilt land för att förhindrafolkfördrivning och grova kränkningar av demänskliga rättigheterna i situationer dåvärldssamfundet inte kunnat samla sig bakom ettbeslut i FN.Den av och ledda koalitionensmilitära ingripande mot ledde till en förnyadoch omfattande debatt om folkrätten såväl i Sverigesom i andra länder.