bet · GR01KU9 · 2004-02-19 00:00:00 — Att Lagrådet inte har hörts över ett lagförslag utgör emellertidaldrig hinder mot lagens tillämpning.Lagrådets uppgifter består i att undersöka hur ett lagförslag förhållersig till grundlagarna och till rättsordningen i övrigt samt hur förslagetsföreskrifter förhåller sig till varandra och till rättssäkerhetens krav.Lagrådet skall vidare överväga om förslaget är så utformat att det kanantas tillgodose angivna syften och vilka problem som kan uppstå vidtillämpningen (8 kap. 18 § tredje stycket RF).Sådana lagbestämmelser om grunderna för kommunernas organisation ochverksamhetsformer och för den kommunala beskattningen eller föreskrifterom kommunernas befogenheter och åligganden i övrigt som avses i 8 kap. 5§ regeringsformen omfattas däremot inte av Lagrådets granskningsområde.Enligt förarbetena till regeringsformen kan regeringen utan lagstöd inomramen för sin restkompetens som villkor för statsbidrag föreskriva attverksamhet som kommun bedriver med stöd av statsbidrag skall administreraspå visst sätt. Föredragande statsrådet förutsatte att regeringen iakttarden återhållsamhet i fråga om reglering av den kommunala verksamheten sompåkallas av hänsyn till den kommunala självstyrelsen (prop. 1973:90 s.306).I (Ds 1997:1) understryks attregeringen, om den tillämpar någon av undantagsreglerna för att underlåtalagrådsremiss, måste motivera sitt ställningstagande i propositionen. Detär inte tillräckligt att bara återge den lagtext som åberopas för undantaget.Under den särskilda underrubriken i avsnittet Ärendet och dessberedning bör enligt handboken redogöras kortfattat för hur Lagrådetssynpunkter påverkat propositionens innehåll. Det måste tydligt framgå avpropositionen vilka synpunkter som accepterats. Likaså måste det föras entydlig argumentation i de delar där Lagrådets synpunkter inte följs.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade under /02 en motion medett liknande yrkande som den nu aktuella motionen (bet. 2001/02:KU18 s.51-53). Utskottet konstaterade att det som efterfrågades i motionen innebaratt Lagrådet skulle få en ställning som i hög grad liknar enförfattningsdomstols.Härvid ville utskottet erinra om att utskottet i betänkande2001/02:KU13 hade tagit ställning till motioner som behandlade frågor omlagprövning och författningsdomstol. I detta sammanhang avstyrkte utskottetmotionerna med hänvisning till tillkännagivande till regeringenunder föregående om att regeringen borde låta utreda nämnda frågor,varvid som ett exempel nämndes överväganden kring Lagrådets ställning.Mot denna bakgrund ansåg utskottet att vad som efterfrågades i motionentill viss del var tillgodosett och att motionen därför borde avslås iberörd del.Vidare har utskottet under innevarande inom ramen för sinadministrativt inriktade granskning genomfört en granskning rörande regeringensberedning av lagärenden. Granskningen avsåg avlämnadepropositioner till som innehöll lagförslag med yttrande frånLagrådet. Utskottet redovisade att regeringen avlämnat 84propositioner till som innehöll lagförslag som låg inom Lagrådetsgranskningsområde. Av dessa hade 61 lagförslag remitterats till Lagrådetför yttrande. I övriga 23 fall hade regeringen i propositionen redogjortför varför någon lagrådsremiss inte hade ägt rum.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande att överväganden kringLagrådets ställning torde behöva ingå i ett utredningsarbete som rör frågorom lagprövning och författningsdomstol. Ett sådant utredningsarbete harutskottet, som framgår ovan, genom ett tillkännagivande till regeringenefterfrågat. I följande avsnitt utgår utskottet i sitt ställningstagandefrån att överväganden kring ett sådant utredningsarbete alltjämt pågåroch därmed utgör en del av förberedelsearbetet inför den kommandeförfattningsöversynen. Utskottet gör samma bedömning i detta sammanhang ochavstyrker därför motion 2002/03:K241 yrkande 24.Lagprövning och författningsdomstolUtskottets förslag i korthetUtskottet hänvisar till sitt tidigare tillkännagivande om en utredningrörande lagprövning och uppenbarhetsrekvisitet och att överväganden rörandeen sådan utredning torde utgöra en del av förberedelserna inför denkommande författningsöversynen. Därmed avstyrker utskottet motioner omlagprövning och författningsdomstol.MotionernaI motion 2002/03:K282 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om en författningsdomstol (yrkande4). Enligt motionärerna har i förhållande till andra stater ettrelativt svagt skydd för de fri- och rättigheter som medborgarna ärtillförsäkrade i grundlagen. Motionärerna anser att en författningsdomstolbör införas. Dess uppgift skall vara att särskilt värna de medborgerligafri- och rättigheterna från inskränkningar som alltför ofta är betingadeav politisk klåfingrighet och populism.I motion 2002/03:K379 av m.fl. (m) yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om lagprövningsrätten, uppenbarhetsrekvisitetoch författningsdomstol (yrkande 14). Motionärerna framhåller att som enföljd av den rättsmiljö som numera är en del av haruppenbarhetsrekvisitetförlorat en del i betydelse. EG-rätten har företräde framför svensklagstiftning utan att det finns något krav på uppenbar motstridighet. Vidarehar varje medlemsstat inför EU-medlemskapet varit skyldig att inkorporeraEuropakonventionen i sin nationella lagstiftning. EG-rätten härlederdessutom en del av sina grundläggande rättsprinciper ur denna. Motionärernaanför att de delar av som genom EG-domstolensställningstaganden utgör en del av EG-rätten mot den här bakgrunden skalltillämpas framför svensk lag. Andra delar av konventionen skalltillämpas först om det föreligger ett uppenbart fel. Vad gäller enförfattningsdomstol kan det enligt motionärerna med beaktande av regeringensnycentralistiska iver och återkommande åsidosättande av Lagrådetsrekommendationer finnas intresse av att upprätthålla en starkare gräns mellanolika beslutsnivåer, exempelvis vad gäller bevakning av den kommunalasjälvstyrelsen gentemot staten. Motionärerna påpekar att ett ytterligareskäl som anförts för en författningsdomstolsfunktion är EU-medlemskapet.Vidare framhåller motionärerna att regeringen fortfarande inte hörsammatriksdagens uppdrag att utreda frågor om uppenbarhetsrekvisitet och fråganom på vilket sätt en utökad lagprövningsrätt bör kunna utövas. I uppdragetinnefattades även frågan huruvida det behövs en författningsdomstol. Detär enligt motionärerna angeläget att regeringen efterföljer riksdagensbeslut och tar initiativ till en sådan utredning.Ett likalydande yrkande framställs i motion 2003/04:K271 av Bo Lundgrenm.fl. (m) från den allmänna motionstiden under innevarande (yrkande 15).I motion 2002/03:K398 av () yrkas att begäratt regeringen tillsätter en utredning som ser över behovet av en svenskförfattningsdomstol i enlighet med vad i motionen anförs. Motionären anföratt EU-medlemskapet innebär att vår egen rättstradition och rättskultururholkas allteftersom nya förordningar, direktiv och rambeslut får direkttillämplighet, direkt effekt eller skall implementeras genom olikaföljdlagstiftningar. Framför allt ser man enligt motionären allt oftare hurvåra olika rättskulturer krockar. Han framhåller att det medför osäkerhetoch missförstånd och om vad som egentligen gäller. Vidare anför han attlagstiftningsarbetets tidsramar minskat till nackdel för de demokratiskabeslutsprocesserna och rättssäkerheten. Motionären ser därför ett behovav en viss tröghet i systemet. En författningsdomstol skulle kunna utgöraen garant för att lagstiftningen är förenlig med våra grundlagar så attvåra fri- och rättigheter inte inskränks. Det är därför viktigt att utredamöjligheterna att införa en författningsdomstol med uppgift att exempelvispåpeka konflikter mellan grundlagarna och gemenskapsrättsakter samt attutgöra domstol för enskilda och vissa juridiska personer vid"författningsbesvär".I motion 2002/03:Ju364 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om den svenska rättsordningen och EU(yrkande 21). Motionärerna anför att EG-rättens införlivande i svenskrättsordning innebär att domstolarnas ställning och oberoende förstärksi förhållande till den politiska makten. Enligt motionärerna finns detstarka skäl till att se EG-rättens inflytande på den svenska ordningensom positiva förändringar till gagn för de enskilda medborgarna påmyndigheternas och de politiska organens bekostnad.Vidare yrkas i motionen att regeringen skall ges till känna vad som anförtsom inrättande av en författningsdomstol (yrkande 22). Motionärerna framhålleratt Lagrådets synpunkter varken behöver inhämtas eller beaktas samt atten lags grundlagsstridighet måste vara uppenbar för att en domstol skallkunna åsidosätta lagen. Detta medför enligt motionärerna att den rättssäkerhetsom grundlagen skall trygga inte är så säker som den borde vara. Mot dennabakgrund bör en författningsdomstol inrättas.I motion 2003/04:K289 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad som anförs om att inrätta en författningsdomstol(yrkande 1). Motionärerna anför att den yttre juridiska granskningen avriksdagens beslut i grundlagsfrågor bör skärpas. är det svenskafolkets främsta företrädare men dess makt får enligt motionärerna intevara oinskränkt. Därför bör en författningsdomstol inrättas.Författningsdomstolensuppgift skall vara att särskilt värna de medborgerliga fri- och rättigheternafrån inskränkningar. Vidare påpekar motionärerna att någon utredning omlagprövningsrätten i enlighet med beslut från våren 2001fortfarande inte har tillsatts. Enligt motionärerna bör skarptkritisera regeringens agerande och kräva att dess beslut fullföljs.Regeringen måste tillsätta en utredning om förstärkt lagprövningsrätt.BakgrundKonstitutionsutskottet behandlade under /02 flera motionersom tog upp frågor om lagprövningsrätt och författningsdomstol (bet.2001/02:KU13 s. 55-58). I detta sammanhang lämnade utskottet en utförligredovisning av frågans tidigare behandling i utskottet under riksmötet2000/01. I sin bedömning av då aktuella motioner hade utskottet konstateratatt det i motioner och av framhållits den s.k.europeiseringen av svensk rätt, som kan härledas bl.a. från EU-medlemskapet(bet. 2000/01:KU11 s. 39-46). Vid tidigare tillfällen hade utskottetkonstaterat att utrymmet för att tillämpa uppenbarhetsrekvisitet i 11 kap.14 § andra punkten RF har minskat genom medlemskap i ochinförlivandet av i svensk rätt. Utskottet framhöll attEG-rätten ju har företräde framför svensk lag utan att det finns någotkrav på uppenbar motstridighet. Därutöver konstaterade utskottet att vissadelar av - de som ingår i EG-rätten - därmed skalltillämpas framför svensk lag, medan andra delar av konventionenskall tillämpas först om "felet är uppenbart". i inte något uppenbarhetsrekvisit vid sin prövning. Vidare anfördeutskottet att om EU skulle ansluta sig till så attkonventionen i sin helhet blir EG-rätt med generell tillämpning, blirutrymmet för att i tillämpa uppenbarhetsrekvisitet vid normkollisionerännu mindre.Utskottet erinrade också om sina tidigare påpekanden att även om regelni 11 kap. 14 § regeringsformen tar sikte på konflikter mellan svenskarättsnormer av skilda valörer, är det tveksamt om någon klar skiljelinjei längden kan upprätthållas i rättstillämpningen mellan situationer somsynes reglerade av endast nationell rätt och situationer då den "europeiska"rätten inverkar. av de normer som ställs mot varandra vid enlagprövning kan härledas ur politiska beslut, och det kunde därför enligtutskottets mening inte anses stå i strid med demokratins grundsatser atten norm av högre statsrättslig valör, som antagits i demokratisk ordning,ges företräde framför en norm av lägre statsrättslig valör.Utskottet ansåg mot bakgrund av det anförda att regeringen borde ges iuppdrag att låta utreda frågor om skyldigheten enligt 11 kap. 14 §regeringsformen för domstolar eller andra offentliga organ att i vissa fallinte tillämpa en föreskrift och om undantaget från denna skyldighet, dets.k. Uppenbarhetsrekvisitet borde enligt utskottetbelysas, inte minst med hänsyn till att införlivatsmed svensk rätt och att anslutit sig till EU. Utredningen bordeomfatta frågan på vilket sätt en förstärkt lagprövning bör kunna utövas.Detta borde t.ex. kunna innefatta överväganden kring Lagrådets ställningoch frågan om behovet av en speciell författningsdomstol eller om prövningbör ske inom det vanliga domstolsväsendet. Enligt utskottets mening vardet angeläget att utredningen belyste möjligheterna att även fortsättningsvisgarantera domstolsväsendets självständighet och undvika politisering avdomstolarna.Utskottet ansåg att med bifall till och med anledning av deaktuella motionerna borde ge regeringen det anförda till känna. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottets hemställan (rskr. 2000/01:149).I sitt ställningstagande rörande motioner aktuella /02 årsriksmöte ansåg utskottet att det alltjämt fanns ett behov av att de frågorsom berördes i utskottets tillkännagivande till regeringen under föregåenderiksmöte blir föremål för utredning. Enligt utskottets mening var detangeläget att åtgärder vidtogs så att ett utredningsarbete möjligtkunde inledas. Utskottet förutsatte att så skulle ske. Mot denna bakgrundavstyrkte utskottet motionerna.I regeringens skrivelse 2002/03:75 med redogörelse för regeringens behandlingav skrivelser anfördes rörande bl.a. det ovan redovisadetillkännagivandet att det inom övervägs denärmare formerna för det utredningsarbete rörande konstitutionella frågorsom tar sikte på förslag till grundlagsändringar inför valåret 2006.Skrivelsen föranledde i denna del inte något uttalande frånkonstitutionsutskottetssida (bet. 2002/03:KU29 s. 20 f.).Utskottets ställningstagandeSom framgår ovan redovisade regeringen i sin skrivelse 2002/03:75 beträffanderiksdagens tidigare tillkännagivande om lagprövning och uppenbarhetsrekvisitetatt de närmare formerna för det utredningsarbete rörande konstitutionellafrågor, som tar sikte på förslag till grundlagsändringar inför valåret2006, övervägdes inom . Regeringens redovisning föranleddei denna del inget uttalande från utskottets sida. Utskottet utgår frånatt dessa överväganden alltjämt pågår och därmed utgör en del avförberedelsearbetet inför den kommande författningsöversynen. Motionerna2002/03:K282 yrkande 4, 2002/03:K379 yrkande 14, 2002/03:K398, 2002/03:Ju364yrkandena 21 och 22, 2003/04:K271 yrkande 15 och 2003/04:K289 yrkande 1avstyrks därför.Domstolarnas konstitutionella ställningUtskottets förslag i korthetUtskottet vidhåller tidigare ställningstaganden och avstyrker motioner omatt domstolarnas konstitutionella ställning skall stärkas.Jämför reservationerna 11 (m) och 12 (fp).MotionernaI motion 2002/03:K379 av m.fl. (m) yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om domstolarnas konstitutionella ställning(yrkande 15). Ett sätt att stärka domstolarnas konstitutionella ställningkan enligt motionärerna vara att i regeringsformen ge domstolarna ettnormgivningsbemyndigande att besluta om sina egna arbetsordningar, dvs.rättskipnings- och domstolsfrågor. Motionärerna framhåller att gällandenormgivningsbestämmelser innebär att även andra myndigheter än domstolarna,främst , efter delegering kan besluta om bindande normerför domstolarnas verksamhet. Kritik har enligt motionärerna riktats motdenna ordning eftersom den riskerar att urholka domstolarnas självständighetoch därmed rubba maktbalansen till nackdel för den dömande verksamheten,vilket skulle kunna äventyra allmänhetens förtroende för domstolarna.Motionärerna anser också att ansvaret i för domstolsväsendetbör föras över till i syfte att tydligare inskärpadomstolarnas konstitutionella ställning.Ett likalydande yrkande framställs i motion 2003/04:K271 av Bo Lundgrenm.fl. (m) från den allmänna motionstiden under innevarande (yrkande 16).I motion 2003/04:Ju477 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om att införa ett förstärkt skydd igrundlagen för den dömande makten (yrkande 3). Motionärerna anser att detinte kan accepteras att domstolarnas möjligheter att fullgöra sina viktigaarbetsuppgifter blir beroende av den statsfinansiella utvecklingen.Bristerna på resurser, som leder till stora balanser av oavgjorda mål, kanbli ett brott mot krav på att domstolar skall avgöramål inom skälig tid. Det kan leda till att staten blir skadeståndsskyldigmot enskilda personer. Enligt motionärerna finns det anledning att frågasig varför domstolarna i inte har erhållit det förstärktagrundlagsskydd som tredje statsmakt som gäller bl.a. i , ochFinland.BakgrundGällande ordningI regeringsformens inledningskapitel (1 kap. 8 §) föreskrivs att det förrättskipningen finns domstolar och för den offentliga förvaltningenstatliga och kommunala förvaltningsmyndigheter.En domstol får enligt 2 kap. 11 § RF inte inrättas för redan begångengärning och inte heller för en viss tvist eller i övrigt för visst mål.I11 kap. 1-5 §§ RF finns bestämmelser till skydd för domstolarnas ochdomarnas oavhängighet.Enligt 11 kap. 1 § är högsta allmän domstol ochRegeringsrätten högsta förvaltningsdomstol. Om andra domstolar föreskrivs attde skall inrättas med stöd av lag. Vid domstolar skall det finnas ordinariedomare. Undantag från den regeln får dock göras i lag för domstolar somhar inrättats för handläggning av en viss bestämd grupp eller vissabestämda grupper av mål.Enligt 11 kap. 2 § får ingen myndighet, inte heller , beslutahur en domstol skall döma i det enskilda fallet eller hur en domstol iövrigt skall tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall.Föreskrifter om domstolarnas rättskipningsuppgifter, om huvuddragen avderas organisation och om rättegången skall ges i lag (11 kap. 4 §RF).Den som har utnämnts till ordinarie domare får endast i vissa särskiltangivna fall skiljas från tjänsten (11 kap. 5 § RF). Dessa fall är delsom domaren genom brott eller grovt eller upprepat åsidosättande avtjänsteåliggande har visat sig uppenbarligen olämplig att inneha tjänsten,dels om domaren har uppnått gällande pensionsålder eller annars enligtlag är skyldig att avgå med pension. Om det påkallas av organisatoriskaskäl, får den som har utnämnts till ordinarie domare förflyttas till annanjämställd domartjänst.En tjänst vid domstol skall enligt 11 kap. 9 § RF tillsättas av regeringeneller av myndighet som regeringen bestämmer. Vid tillsättning av statligtjänst skall avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänstoch skicklighet.Föreskrifter meddelade genom lag om de allmänna domstolarna och omrättegången i dessa domstolar finns främst i . Motsvarandebestämmelser för de allmänna förvaltningsdomstolarnas del finns i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar och i förvaltningsprocesslagen(1971:292).Enligt 8 kap. 13 § första stycket 2 RF får regeringen genom förordningbesluta föreskrifter som ej enligt grundlag skall beslutas av riksdagen.Av paragrafens tredje stycke framgår att regeringen i sådan förordningfår överlåta åt myndighet under regeringen att meddela bestämmelser iämnet. Med stöd härav har i förordningar med instruktioner för respektivedomstol meddelats bestämmelser av administrativ karaktär.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade senast under /02 en motionsom rörde domstolarnas konstitutionella ställning (bet. 2001/02:KU13 s.51-55). Utskottet lämnade därvid en redovisning av liknande frågorsbehandling i under senare år.I sitt ställningstagande fann utskottet inte anledning att gå ifråntidigare uttalanden med anledning av motionsyrkanden som syftat till attdomstolarnas konstitutionella ställning skulle stärkas. Utskottet avstyrktedärför den aktuella motionen. I sina tidigare uttalanden hade utskottetkonstaterat att frågeställningar som rört förhållandet mellan domstolarnaoch hade behandlats av justitieutskottet, och ,under samma och att man inte funnit skäl till någon förändring.Konstitutionsutskottet ansåg för egen del att det inte fanns skäl sådan förändring i riksdagsutskottens beredningsområde som begärts ien av motionerna och som innebar att domstolsväsendet borde föras övertill ansvarsområde. Utskottet ansåg inte helleratt en sådan åtgärd skulle innebära en ändring av domstolarnas konstitutionellaställning. Vidare påpekade utskottet att frågan om utskottsindelningenkunde komma upp i en senare riksdagsintern utredning. Utskottet avstyrktemotionerna.Vidare hade justitieutskottet under /01 behandlat en motionom domstolarnas ställning i samband med sin behandling av regeringensskrivelse Reformeringen av domstolsväsendet (skr. 2000/01:112, bet.2000/01:JuU29). Utskottet ställde sig bakom de tidigare uttalanden som gjortsav såväl som justitieutskottet. Vidare ansågutskottet att det utvecklingsarbete som bedrivits inom rättsväsendet föratt öka samverkan mellan myndigheterna var värdefullt. Det skedde mediakttagande av de skilda myndigheternas kompetens- och ansvarsområde ochkunde som utskottet såg det inte sägas utgöra något hot mot domstolarnassjälvständighet eller opartiskhet. Utskottet delade vidarekonstitutionsutskottetsovan redovisade uppfattning i betänkande 2000/01:KU11 att ett överförandeav ärenden om domstolarna till beredningsområdeinte skulle innebära någon ändring av domstolarnas konstitutionellaställning. Inte heller justitieutskottet kunde se att en sådan överföringav frågorna i sig skulle innebära att domstolarnas ställning stärktes.Utskottet avstyrkte den berörda motionen.Därutöver hade justitieutskottet under samma vid sin behandlingav regeringens förslag till anslag under utgiftsområde 4Rättsväsendet behandlat en motion med yrkande om att domstolarnaskonstitutionellaställning skall stärkas (bet. 2001/02:JuU1 s. 68 f.). Utskottet fann inteheller nu skäl att bifalla ett sådant motionsyrkande.Utskottets ställningstagandeUtskottet finner inte heller nu anledning att gå ifrån tidigareställningstaganden när det gäller yrkanden som syftar till att domstolarnaskonstitutionella ställning skall stärkas. Motionerna 2002/03:K379 yrkande15, 2003/04:K271 yrkande 16 och 2003/04:Ju477 yrkande 3 bör därför avslås.Riksbankens ställningUtskottets förslag i korthetUtskottet vidhåller tidigare ställningstaganden rörande Riksbankensställning och ledningsorganisation. Vidare finner utskottet inte skäl attgöra annan bedömning än vad finansutskottet har gjort beträffandeen lagreglering av offentliggörandet av protokoll och rättenatt hålla offentlig utfrågning med bankens företrädare. Därmed avstyrkerutskottet en motion om en utredning om ställning och demokratiskstyrning och insyn i banken.Jämför reservation 13 (v). Jämför också särskilda yttranden (m, fp) och(mp).MotionenI motion 2003/04:K381 av m.fl. (v) yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om en utredning om ställning,den demokratiska styrningen och insynen i (yrkande 3).Motionärerna anser att det finns principiella skäl som talar för att Riksbankenskall ha en vald ledning. står därför fast vid sittprincipiella ställningstagande att ställning ochledningsorganisationborde återställas till vad som gällde före . Även omriksdagen i detta läge inte skulle fatta beslut om att fullt ut återställaRiksbankens ledning och organisation till tidigare ordning, finns detenligt motionärerna skäl att vidta andra åtgärder som syftar till attstärka det demokratiska inflytandet över och sambandet mellanriksdagen och . Frågor om lagreglering av utfrågningar i Riksbankenoch krav på publicering av protokoll bör övervägas vidare i särskild form.Motionärerna anför att ett mer långtgående alternativ skulle kunna varaatt flytta makten att utse riksbankschef och riksbanksdirektion helt ellerdelvis från regeringen till . En samlad översyn borde enligtmotionärerna avse frågan om ställning och ledningsorganisationi syfte att överväga förslag för att öka den demokratiska styrningen ochinsynen i arbete.BakgrundGällande reglerEnligt 9 kap. 13 § första stycket RF är landets centralbankoch en myndighet under .