bet · GS01FIU12 · 2004-10-12 00:00:00 — Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 1999-2003 (skr.2003/04:104) SammanfattningRegeringen lämnar varje vår en skrivelse till riksdagenom hur statsskulden har förvaltats den senaste femårsperioden. Tyngdpunkteni redovisningen ligger på . Statsskulden förvaltas efterriktlinjer som regeringen fastställer inför varjebudgetår. Målet för statsskuldsförvaltningen är att de långsiktigakostnaderna för statsskulden ska minimeras som riskerna beaktas.Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav som penningpolitikenställer. Målet är långsiktigt och regeringen har därför funnit detlämpligt att tillämpa fem-åriga rullande utvärderingsperioder. Åretsutvärdering omfattar därför perioden 1999-2003.Regeringen gör i skrivelsen en uppdelning av utvärderingen i tre nivåerefter hur ansvaret för utformningen av statsskuldspolitiken är fördelat:Regeringens riktlinjer, strategiska beslut om delmåloch operativa förvaltning av statsskulden.Utskottets utvärdering är koncentrerad till i första hand de tvåförstnämnda övergripande nivåerna.Tyngdpunkten i utvärderingen av regeringens riktlinjebeslut ligger påsammansättningen av statsskulden och löptidsförkortningen av skuldensom gjordes . Regeringens beslut att långsiktigt minskavalutaskuldens andel av statsskulden och öka andelen inhemsk upplåningbedöms som väl motiverat av både kostnadsskäl och riskmässiga skäl. Dentidigare differensen mellan svenska och utländska räntenivåer har minskatkraftigt och därmed är det av kostnadsskäl svårt att motivera en storskuld i utländsk valuta. Dessutom har riskerna med en stor valutaskuldoch förändringar i kronans växelkurs tydliggjorts under senare år.Regeringens ambition att öka andelen realskuld motiveras främst avriskmässiga skäl. Real upplåning bidrar enligt regeringen till attdiversifiera upplåningen till ytterligare en typ av finansiering utövernominell kron- och valutaupplåning, vilket minskar risken i statsskulden.Förkortningen av statsskuldens löptid från 3,0 till som gjordes2000 tycks ha gjorts i ett gynnsamt läge och indikativa beräkningartyder på kostnadsbesparingar och att risken endast ökat marginellt.Utskottet har utifrån vad som redovisas i skrivelsen inte någrainvändningar mot regeringens beslut om riktlinjer för statsskuldsförvaltningen.Som utskottet framhållit vid ett flertal tillfällen borde dock underlagetför utvärderingen av regeringens egna beslut kunna utvecklas vidare.Vad gäller beslut på den strategiska nivån bedömsbesluten om amorteringstakten i valutaskulden, löptiden i den nominellaskulden och valutasammansättningen i riktmärket för valutaskulden somvälgrundade och uppsatta mål har uppnåtts.Riksgäldskontoret har bedrivit en kostnadseffektiv upplåning i utländskvaluta jämfört med de alternativa upplåningsformer som står till buds.Riksgäldskontorets operativa hantering inom ramen för målen bedöms avregeringen ha bidragit till mer likvida och effektiva nominella ochreala statspappersmarknader. Regeringen bedömer därför att målen förverksamheterna inom den nominella skulden och marknadsvården har uppfyllts.Utskottet gör ingen annan bedömning än regeringen. Utskottet vill docki likhet framhålla vikten av att utvärderingsmetodernautvecklas. Utskottets helhetsintryck av verksamheten ger ingen anledningtill kritik mot och de resultat som uppnåtts. Utskottetfinner därför liksom regeringen att förvaltat skuldeni enlighet med det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen.De amorteringsbeslut som fattats av harvarit rimliga och välgrundade, både ur kostnads- och risksynpunkt.Den strategiska valutapositionen i dollar som tog islutet av 2000 utvecklades i den riktning som avsågs och en vinstmotsvarande ca hade realiserats när positionenavvecklades . Ökningen av andelen schweizerfranc i riktmärketför valutaskulden, som gjordes , har sammantaget inneburit enkostnadsbesparing på ca under den senaste fyraårsperioden.Under utvärderingsperioden uppgick den samlade kostnadsbesparingen iupplåningen från privatmarknaden till ca . Då ävensamtliga låneinstrument inklusive Riksgäldsspar uppvisade positivtresultat för utvärderingsperioden bedöms målet för privatmarknadsupplåningvara uppfyllt. En motion om att avskaffa Riksgäldsspar avstyrks avutskottet.Till betänkandet har fogats en reservation.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Utvärdering av regeringens beslut om riktlinjer förstatsskuldsförvaltningenRiksdagen godkänner vad utskottet anför om regeringens beslut omriktlinjer för statens upplåning och skuldförvaltning. Därmed läggerriksdagen skrivelse 2003/04:104 i denna del till handlingarna.2. beslut om upplåning och skuldförvaltningRiksdagen godkänner vad utskottet anför om strategiskaoch operativa beslut om upplåning och skuldförvaltning. Därmed avslårriksdagen motion 2003/04:Fi32 och lägger skrivelse 2003/04:104 i dennadel till handlingarna.Reservation (m)den 12 oktober 2004På finansutskottets vägnarSven-Erik ÖsterbergFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), KjellNordström (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), CeciliaWidegren (m) och ().Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningRegeringen lämnar varje vår en skrivelse till riksdagenom hur statsskulden har förvaltats den senaste femårsperioden. Tyngdpunkteni redovisningen ligger på . Statsskulden förvaltas efterriktlinjer som regeringen fastställer inför varjebudgetår. Förslag till riktlinjer lämnas av tillregeringen . Målet för statsskuldsförvaltningen äratt de långsiktiga kostnaderna för statsskulden ska minimeras samtidigtsom riskerna beaktas. Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav sompenningpolitiken ställer. Målet är långsiktigt och regeringen har därförfunnit det lämpligt att tillämpa femåriga rullande utvärderingsperioder.Årets utvärdering omfattar därför perioden 1999-2003.En motion har väckts i ärendet.BakgrundI regeringens riktlinjer anges handlingsutrymme förhanteringen av statsskuldsfrågorna. Senast lämnar Riksgäldskontoretsin berättelse om hur förvaltningen av statsskulden har genomförts underdet senaste verksamhetsåret. Berättelsen utgör underlaget för regeringensskrivelse till som ska lämnas . Tanken äratt de uttalanden som eventuellt gör med anledning av skrivelsenska kunna beaktas vid utformningen av riktlinjerna . Normalthar skrivelsen behandlats av men våren 2004redovisades skrivelsen i propositionsförteckningen bland de ärenden somriksdagen förväntades behandla först . behandlingav skrivelsen beräknas vara avslutad före då regeringenavser att utfärda sina riktlinjer för statsskuldsförvaltningen för 2005och efterföljande år.Regeringen gör i skrivelsen en uppdelning av utvärderingen i tre nivåerefter hur ansvaret för utformningen av statsskuldspolitiken är fördelat.Regeringen anger riktlinjer för statsskuldens sammansättning, genomsnittligalöptid och förfalloprofil.Riksgäldskontorets styrelse ansvarar för att det övergripande målet ochriktlinjerna omsätts i riktmärken och delmål. Det är Riksgäldskontoretsstrategiska beslut.Riksgäldskontoret ansvarar sedan för den operativa förvaltningen.Utskottets utvärdering är uppdelad på två nivåer: regeringens beslut omriktlinjer och strategiska beslut och operativaförvaltning av statsskulden.Utskottets övervägandenUtvärdering av regeringens beslut om riktlinjer förstatsskuldsförvaltningenUtskottets förslag i korthetUtskottet har utifrån vad som redovisas i skrivelsen inte någrainvändningar mot regeringens beslut om riktlinjer för statsskuldsförvaltningen.Som utskottet framhållit vid ett flertal tillfällen borde dock underlagetför utvärderingen av regeringens egna beslut kunna utvecklas vidare.SkrivelsenSammanfattning av regeringens beslut om riktlinjernaRegeringens beslut om riktlinjer för statsskuldens förvaltning har ettfler-årigt tidsperspektiv i syfte att skapa förutsättningar förlångsiktighet och förutsägbarhet i statsskuldspolitiken. Regeringensriktlinjebeslut omfattade , men riktlinjerna för2004 och 2005 var preliminära. Riktlinjebeslutet löd sammanfattningsvissom följer:Valutaskulden ska amorteras med 2003. Den långsiktigainriktningen är fortsatt att valutaskuldens andel av statsskulden skaminska och andelen kronskuld öka. För 2004-2005 är inriktningen attvalutaskulden ska amorteras med per år.Kostnader och risk ska vägas in i strategiska beslut om amorteringstaktenoch tillåts avvika med ±15 miljarder kronor från denbeslutade amorteringstakten.Andelen reallån i statsskulden ska långsiktigt öka. Ökningstakten skavägas mot efterfrågan på realobligationer samt kostnader och risker förannan upplåning.Den del av finansieringsbehovet som inte täcks av real upplåning ochlån i utländsk valuta ska täckas med nominella lån i kronor.Den genomsnittliga löptiden i den nominella kron- och valutaskulden skavara för . tillåts avvikafrån nämnda riktvärde med maximalt ±0,3 år.En spridd förfalloprofil ska eftersträvas i statsskulden. Upplåningenska inriktas mot att inte av skulden förfaller inom denärmaste tolv månaderna.Regeringens motivering för riktlinjernaValutaskuldens andel av statsskuldenRegeringens inriktning att långsiktigt minska valutaskuldens andel avstatsskulden och öka andelen inhemsk upplåning motiveras av bådekostnadsskäl och riskmässiga skäl.Under har valutaupplåning i genomsnitt varitbilligare än kronupplåning, eftersom det funnits betydande riskpremiertill följd av ekonomisk och politisk osäkerhet i som fördyratden inhemska upplåningen. Saneringen av statsfinanserna, införandet avutgiftstak och överskottsmål samt de senaste årens låga inflationstakthar dock medfört att den tidigare differensen mellan svenska och utländskaräntor minskat kraftigt. Det är därmed svårt att av kostnadsskäl motiveraen stor skuld i utländsk valuta.Valutaskuld innebär ett större risktagande än skuld i kronor eftersomförändringar i kronans växelkurs direkt påverkar dels värdet avvalutaskulden och därmed statsskuldens storlek, dels statens skuldräntoroch därmed budgetsaldot. Valutaskuld riskerar även att förstärkasvängningarna i statsfinanserna eftersom ökade valutaskuldräntor viaförsvagningen av kronan tenderar att sammanfalla med ökade budgetbelastningari tider då statsfinanserna av konjunkturskäl kan antas vara svaga.I 2003 års riktlinjebeslut bestämde regeringen att riktvärdet föramorteringarna på valutaskulden skulle uppgå till 25 miljarder kronor2003, vilket var samma långsiktiga amorteringstakt som beslutats åretinnan.ReallånRegeringen har under en följd av år poängterat realskuldens betydelseför att minska riskerna i statsskulden. Alltsedan riktlinjebeslutet för2001 har regeringen ansett att andelen real skuld i statsskuldenlångsiktigt bör öka. Det huvudsakliga skälet till regeringens ambition attöka andelen real upplåning på lång sikt har varit att en större andelrealskuld minskar risken i statsskulden. Regeringen har inte angettnågot mål för den reala skuldandelen utan gjort bedömningen attökningstakten ska vägas mot utvecklingen av efterfrågan på realobligationeroch kostnaderna för upplåning i andra skuldslag, med beaktande av risk.Regeringens ambition att öka andelen real skuld på lång sikt motiverasfrämst av riskmässiga skäl då en större andel real upplåning minskarrisken i statsskulden. Real upplåning bidrar till att diversifieraupplåningen till ytterligare en typ av finansiering utöver nominell kron-och valutaupplåning, och det finns skäl att anta att real upplåningbidrar till att minska risken i en skuldportfölj väsentligt. Orsakentill detta är att den inflationskompensation som utbetalas vid realupplåning i normalfallet samvarierar med konjunkturen och statensbudgetsaldo.Teoretiskt bör real upplåning i genomsnitt vara billigare än nominellkronupplåning, eftersom staten tar över inflationsrisken från investerarenoch därför inte ska betala den inflationsriskpremie som ingår i dennominella räntan.Förkortning av genomsnittlig löptid i den nominella skuldenDen genomsnittliga durationen för den nominella skulden i kronor ochutländsk valuta minskades, enligt regeringens riktlinjer, från 3,0 till2,. Detta innebar en viss förkortning av statsskuldensgenomsnittliga löptid. Som skäl angavs att räntorna i genomsnitt ärlägre för kortare upplåning än för längre upplåning och att avkastningskurvannormalt sett därför kommer att ha positiv lutning, vilket innebär attförkortningen på kunde förväntas ge något lägre kostnaderför skuldförvaltningen. bedömdes riskökningen av förkortningensom marginell. Att statsfinanserna dessutom såg ut att bli allt stabilaretalade för att en begränsad ökning av risken i skulden kunde accepteras.Inför riktlinjebeslutet bedömde regeringen, på samma sätt som införriktlinjebesluten och 2002, att det inte framkommit några starkaskäl för att ändra riktlinjen för löptiden i den nominella skulden.Därmed bestämdes att riktvärdet för den genomsnittliga durationen i dennominella skulden även fortsättningsvis skulle vara för perioden2003-2005. Intervallet inom vilket kunde välja attsätta sitt riktvärde angavs som tidigare till ±0,3 år.Uppföljning av regeringens beslut om riktlinjerStatsskuldens sammansättningAndelen skuld i utländsk valuta har, som framgår av nedanstående tabell,minskat kraftigt . Minskningen förklaras främst avkronförstärkningen samt av amorteringen av valutaskuldenmed 2003.Tabell Statsskuldens sammansättning 1999-2003(miljarder kronor och procent av statsskuld)1999 2000 2001 2002 2003Nominell skuld i svenska kronor 882 811 686 671 726Nominell skuld i svenska kronor, andel 59 %Real skuld i svenska kronor 135 138 117 158 173Real skuld i svenska kronor, andel 14 %Skuld i utländsk valuta 406 395 407 375 330Skuld i utländsk valuta, andel 27 %Statsskuld 1 423 1 344 1 211 1 204 1 229Källa: Riksgäldskontoret.Anm. Från redovisas statsskulden enligt nya principer.Skuldinstrumenten redovisas till nominellt slutvärde. Dessutom inkluderasderivatinstrument, som skuldbytesavtal och valutaterminer. Statsskuldensom redovisar är okonsoliderad, dvs. statligamyndigheters innehav av statspapper ingår. Jämförelseuppgifterna har justeratsoch redovisas enligt de nya principerna.Andelen reallån fortsatte att öka 2003 från avstatsskulden. har andelen ökat med 4procentenheter. Regeringen konstaterar att den reala upplåningen harinneburit en stor kostnadsbesparing som realobligationsmarknadenfunnits, drygt 10 miljarder kronor.Förkortning av genomsnittlig löptid i den nominella skuldenDet finns olika sätt att utvärdera, både kvalitativa och kvantitativa,regeringens beslut om löptidsförkortningen av den nominella skulden.Kvalitativa resonemang kan exempelvis utgå från vilka överväganden somgjorts med utgångspunkt i marknadsvården av den svenska kronskuldeneller genom att göra internationella jämförelser. Kvantitativa resultatkan tas fram genom att exempelvis jämföra löptidsförkortningen med statusquo-portföljen vid beslutstillfället. Det innebär att man undersökerhur stor indikativ kostnadsbesparing som neddragningen av durationentill gett upphov till jämfört med kostnaden för en portfölj medoförändrad duration på 3,0 år.Beräkningar för två stiliserade portföljer med 3,0 respektive 2,7 årsgenomsnittlig duration indikerar kostnadsbesparingar motsvarande800 2000 och 2001 och 2002.För 2003 uppgår den indikativa besparingen till ,något större besparing än de två föregående åren till följd av attavkastningskurvan var något brantare under 2003.Den långsiktiga årliga kostnadsbesparingen av durationsförkortningen ärtroligtvis betydligt lägre än vad beräkningen indikerar ochsannolikt även något lägre än beräkningarna . Itidigare utvärderingar har regeringen påpekat att man bör vara försiktigmed att dra långtgående slutsatser av ovanstående beräkningar eftersomde baseras på stiliserade portföljer med förenklade antaganden. Det ärockså så att så länge avkastningskurvan har positiv lutning, vilket kansägas vara normalfallet, kommer en ytterligare neddragning av skuldenslöptid alltid att visa ett positivt resultat. Alternativa beräkningarbaserade på steady state-portföljer, dvs. portföljer vars förfalloprofilinte ändras över tiden, indikerar en kostnadsbesparing på ca 250 miljonerkronor , vilket eventuellt är en rimligare nivå på en långsiktigårlig kostnadsbesparing.Den lägre räntekostnaden av en kortare upplåning ska vägas mot en ökadrefinansieringsrisk, till följd av att en större andel av statsskuldenomsätts , vilket i sin tur medför att förändringar i marknadsräntornafår ett större genomslag på emissionsräntorna. Riksgäldskontoretsmodellsimuleringar visar att den genomförda löptidsförkortningen endastskulle ge en marginell effekt på risknivån. Analysen visar också attdet krävs en betydligt större durationsförändring än den faktisktgenomförda för att risknivån ska stiga nämnvärt.Regeringens bedömning av statens upplåning och skuldförvaltning1999-2003Regeringen anser att besluten om riktlinjer harfattats i enlighet med det övergripande målet för statsskuldspolitikenom att långsiktigt minimera kostnaderna för statsskulden med beaktandeav risken i förvaltningen.Tyngdpunkten i utvärderingen av regeringens riktlinjebeslut ligger påsammansättningen av statsskulden, dvs. ambitionen att långsiktigtreducera andelen valutaskuld och öka andelen kronskuld samt öka andelenrealskuld, och löptidsförkortningen av skulden som gjordes under 2000.Regeringens beslut att långsiktigt minska valutaskuldens andel avstatsskulden och öka andelen inhemsk upplåning bedöms som väl motiveratav både kostnadsskäl och riskmässiga skäl. Den tidigare så tydligadifferensen mellan svenska och utländska räntenivåer har minskat kraftigtoch därmed är det av kostnadsskäl svårt att motivera en stor skuld iutländsk valuta. Dessutom har riskerna med en stor skuld i utländskvaluta och förändringar i kronans växelkurs tydliggjorts under senareår.Regeringens ambition att öka andelen realskuld på lång sikt motiverasfrämst av riskmässiga skäl då real upplåning bidrar till att diversifieraupplåningen till ytterligare en typ av finansiering utöver nominellkron- och valutaupplåning, vilket minskar risken i statsskulden.Förkortningen av statsskuldens löptid från 3,0 till som gjordes2000 framstår alltjämt som rimlig. Löptidsförkortningen tycks ha gjortsi ett gynnsamt läge och indikativa beräkningar tyder på kostnadsbesparingarutan att risken ökat annat än marginellt.Utskottets ställningstagandeUtformningen av skrivelsenUtskottet har uttalat sig om utformningen avskrivelsen. Inslaget av förklarande rutor har ökat i årets skrivelse ochden sammanfattning av årsredovisning som tidigareingått som bilaga har utgått. I stället finns ett appendix om principerför utvärdering där man av texten att döma vänder sig till en begränsadskara av specialister.Utskottet anser alltjämt att redovisningen till bör kunnagöras mer pedagogisk och tydlig utan avkall på kvalitet. Strävan börvara att även den intresserade allmänheten ska kunna tillgodogöra siginnehållet och kunna bilda sig en uppfattning om resultatet.Utvärdering och jämförelsemåttVid utvärdering konstaterade utskottet att regeringen utvärderarsina egna förslag till riktlinjer för statsskuldspolitiken och kontoretsbeslut med anledning av riktlinjerna. Någon utomstående utvärderinggörs inte. tillförsäkras betydande insyn och inflytande genomRiksgäldskontorets styrelse. Flera ledamöter i styrelsen har anknytningtill finansutskottet. Ledamöterna i styrelsen har emellertid inte någonegen fristående utredningskapacitet för att kunna genomföra granskningareller särskilda utredningar som underlag för egna bedömningar. Det ärinte heller självklart på vilket sätt som verksamheten bör följas upp.Det finns flera angreppssätt som är tänkbara.Utskottet konstaterade också att statsskuldens storlek ochsammansättning är en följd av olika beslut som bl.a.beror på budgetsituation, lånebehov, ränteläge och möjligheter att lånai olika instrument och på olika marknader. Finansmarknaden var tilllångt fram hårt reglerad. Långivningen styrdes hårt tillvissa sektorer, framför allt staten och bostadssektorn. Valutalånenväxte kraftigt under de statsfinansiella kriserna under första hälftenav och . Skuldens storlek och sammansättningär följaktligen inte ett reslutat av en övergripande bedömning omskuldens storlek och sammansättning. Den har snarare vuxit fram som enkonsekvens av en rad olika delbeslut beroende på upplåningsbehovet vidolika tillfällen.Att förändra statsskuldens sammansättning kan framför allt på kort siktinnebära betydande svårigheter och kostnader. Med tanke på Riksgäldskontoretsdominerande ställning låter sig inte heller förändringar göras i deninhemska skulden utan att hela marknaden påverkas. Sett utifrån måletför statsskuldspolitiken - att minimera kostnaderna för statsskuldsförvaltningen- hade det å andra sidan varit naturligt att också föra resonemang omvilka låneformer som långsiktigt skulle medföra de lägsta kostnadernamed beaktande av riskerna. Hur bör skuldens sammansättning se ut föratt långsiktigt minimera kostnaderna? Regeringens underlag för utvärderingenav sina egna beslut borde kunna utvecklas vidare.ValutaskuldenUtskottet anser det värdefullt att regeringen redovisar ett flerårigtperspektiv på riktlinjerna för statsskuldsförvaltningen. De av regeringenbeslutade riktlinjerna som behandlas i detta sammanhang omfattar perioden2003-2005. De bör skapa förutsättningar för långsiktighet och förutsägbarheti statsskuldspolitiken. Det ligger också i linje med utskottets syn påhur utvärderingen bör ses.Regeringen anser att beslutet att långsiktigt minska valutaskuldensandel av statsskulden och öka andelen inhemsk upplåning var väl motiveratav både kostnadsskäl och riskmässiga skäl. Den tidigare så tydligadifferensen mellan svenska och utländska räntenivåer har minskat kraftigtoch därmed är det av kostnadsskäl svårt att motivera en stor skuld iutländsk valuta. Dessutom har riskerna med en stor skuld i utländskvaluta och förändringar i kronans växelkurs tydliggjorts under senareår.Utskottet delar regeringens uppfattning att valutaskuldens andellångsiktigt bör minska. De kostnadsmässiga motiven för valutaupplåning ärinte lika starka som tidigare som riskerna med en storvalutaskuld blivit tydligare.Förkortning av genomsnittlig löptidBeträffande förkortningen av den nominella skuldens genomsnittliga löptidkan konstateras att regeringen inte föreslagit en fortsatt förkortningav löptiden. Utskottet framhöll i betänkandet att dennakostnadsfördel måste vägas mot den ökning av risk som förkortningeninnebär. En större andel av skulden måste refinansieras , vilketinnebär att ränteförändringar får större genomslag på emissionsräntorna.En mer bestämd slutsats om huruvida detta varit en framgångsrik strategieller inte bör således enligt utskottet anstå tills en längre periodkan överblickas.Den beräknade kostnadsbesparingen av förkortningen 2000 har justeratsned i årets utvärdering.SammanfattningUtskottet har utifrån vad som redovisas i skrivelsen inte någrainvändningar mot regeringens beslut om riktlinjer för statsskuldsförvaltningenför 2003. Som utskottet framhållit vid ett flertal tillfällen bordedock underlaget för utvärderingen av regeringens egna beslut kunnautvecklas vidare.Riksgäldskontorets beslut om upplåning och skuldförvaltningUtskottets förslag i korthetRiksgäldskontorets operativa hantering inom ramen för målen bedöms avregeringen ha bidragit till mer likvida och effektiva nominella ochreala statspappersmarknader. Regeringen bedömer därför att målen förverksamheterna inom den nominella skulden och marknadsvården har uppfyllts.Utskottet gör ingen annan bedömning. Utskottet vill i likhet medtidigare år framhålla vikten av att utvärderingsmetoderna utvecklas.Utskottets helhetsintryck av verksamheten ger ingen anledning till kritikmot och de resultat som uppnåtts. Utskottet finnerdärför liksom regeringen att förvaltat skulden ienlighet med det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen.