bet · GR01KU9 · 2004-02-19 00:00:00 — Regeringen avser attåterkomma med tilläggsdirektiv till denna del av uppdraget.Kommittén, som antagit namnet , avlämnade i december 2003delbetänkandet Utvecklingskraft för hållbar välfärd (SOU 2003:123). Ibetänkandet föreslår kommittén att regeringen i det fortsatta utredningsarbetetutgår från en strävan att åstadkomma en likvärdig samhällsservice i ensamhällsorganisation med hög demokratisk legitimitet och närhet tillmedborgarna. För att förverkliga detta som kännetecknas avbetydande problem i balansen mellan resurser och anspråk bör enligtkommittén i ett första steg tre strategier utvecklas:en strategi för en tydligare ansvarsfördelning i samhällsorganisationenvid flernivåstyrning där en renodling av ansvaret inte är möjlig ellerlämplig och som tar sikte på ökad utvecklingskraft,en strategi för ökad utvecklingskraft på nivå, som bygger på entydlig ansvarsfördelning mellan och statlig nivå, samten strategi för ökad utvecklingskraft på statlig nivå, som innefattartvärsektoriell utveckling av statlig verksamhet och statlig styrning.Därutöver vill kommittén i ett andra steg pröva angelägna samhällsområdengentemot de nämnda tre strategierna för att finna balanspunkterna mellanolika samhällsnivåer. Det innebär att kommittén kommer att övervägastruktur och uppgiftsfördelning för tunga samhällsområden. De primärafrågorna är enligt kommittén förhållandet mellan regeringen och myndigheternasamt ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna. Beroende på hurden senare besvaras övervägs därefter frågan om en eller två kommunalanivåer samt hur dessa bör organiseras och indelas.Kommittén föreslår dessutom att följande konkreta frågeställningar gessärskild prioritet i det fortsatta utredningsarbetet:det samlade kommunala uppdraget inklusive en fördjupad samverkan,utformningen av den regionala samhällsorganisationen,förutsättningarna för och regeringens styrning ochkontroll,likvärdighet i välfärdstjänsterna och rättighetsregleringen,vilka effekter alternativa driftsformer i offentlig verksamhet har påberörda välfärdstjänster, samtEU:s påverkan på den svenska samhällsorganisationen.Som stöd för dessa överväganden avser kommittén, redan i avvaktan påtilläggsdirektiv, att inleda fördjupade analyser av:den offentliga sektorns ekonomi på och då främst i kommunernaoch landstingen,produktivitetsutveckling och utvecklingskraft i offentlig verksamhet,medborgarnas eget ansvar, kapacitet och engagemang i välfärdsproduktionen,behovet av förändringar eller begränsningar av det offentliga åtagandet,inklusive tillämpningen av finansieringsprincipen,användningen av nya driftsformer, samthur ansvarsfördelning och strukturer kan påverka förutsättningarna förtillväxt.Enligt uppgift från har ett antal instanser bjuditsin att lämna synpunkter på delbetänkande. Synpunkternabör ha kommit in till departementet . Regeringenkan förväntas besluta om tilläggsdirektiv för kommitténs arbete tidigastunder maj 2004.Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att i förslaget för sitt kommandeutredningsarbete aktualiserar en väsentlig del av de frågor som behandlasi de nu aktuella motionerna. Frågorna kan föranleda överväganden rörandehuruvida lagstiftningsåtgärder behövs och på vilken nivå det skall ske.Utskottet förutsätter att regeringen i sina överväganden beträffandeAnsvarskommitténs fortsatta uppdrag och den kommande författningsutredningensarbete beaktar att de överväganden av grundlagskaraktär som i motionernaaktuella frågor kan föranleda får sin plats i nämnda utredningar. Motdenna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2002/03:K241 yrkandena 11,22, 23 och 38, 2002/03:K281 yrkandena 1 och 2, 2002/03:K282 yrkande 6,2002/03:K304 yrkande 3, 2002/03:K360, 2002/03:K372, 2002/03:K379 yrkande5, 2003/04:K223 yrkandena 4 och 7, 2003/04:K224 yrkandena 1 och 2,2003/04:K271 yrkande 5 och 2003/04:K290 yrkandena 8-10.Antalet riksdagsledamöterUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motioner om en minskning av antalet riksdagsledamötermed hänvisning till tidigare ställningstagande.Jämför reservation 1 (m) och särskilt yttrande 11 (kd).MotionernaI motion 2002/03:K203 av () yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om att minska antalet ledamöter i till 249 ledamöter. Enligt motionären skall man ställa samma kravpå som på övriga statliga förvaltningar att ha en rationell ochbra organisation.Ett likalydande yrkande framställs av samma motionär i motion 2003/04:K213från den allmänna motionstiden under innevarande riksmöte.I motion 2002/03:K379 av m.fl. (m) yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om storlek och dess arbetsformer(yrkande 22). Motionärerna framhåller att om antalet ledamöter minskadeskulle detta inte endast medverka till att de folkvalda blev mer kändaute bland folket utan också förstärka ledamöternas möjligheter att fullgörasin uppgift. Detta kan i sin tur leda till en mer arbetsduglig riksdag.Motionärerna förordar att en utveckling i denna riktning inleds.Från den allmänna motionstiden under innevarande finns en motionmed ett likalydande yrkande, motion 2003/04:K271 yrkande 24 av Bo Lundgrenm.fl. (m).BakgrundGällande ordningEnligt 3 kap. 1 § andra stycket RF består av en kammare med 349ledamöter. För ledamöterna skall finnas ersättare.Sedan 1971 består av en kammare. hade1963 föreslagit att antalet ledamöter i en ny enkammarriksdag skulle uppgåtill 290. Grundlagberedningen ansåg därefter att enkammarriksdagen bordebestå av 350 ledamöter, och godtog det förslaget. Antaletminskades senare till 349. diskuterade frågan i sittbetänkande Folkstyrelsens villkor (SOU 1987:6). Kommittén ansåg attantalet ledamöter i inte gärna kunde minskas om man ville behållaen rimlig representation även för de rena glesbygdsområdena.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet har behandlat motioner med förslag omatt minska antalet ledamöter i , senast under /02(bet. 2001/02:KU13 s. 35-37). Utskottet vidhöll då sin tidigare bedömning.Enligt sin tidigare bedömning ansåg utskottet att en minskning av antaletledamöter - mer än helt marginell - skulle medföra svårigheter att behållasåväl en rimlig partirepresentation som en representation över huvud tagetfrån olika delar av landet. Ett minskat antal ledamöter skulle enligtutskottet göra det ännu svårare för framför allt ledamöterna från de mindrepartierna att tillfredsställa önskemål om deltagande i sammankomster ochandra aktiviteter i valkretsarna.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare bedömning och avstyrker därför motionerna2002/03:K203, 2002/03:K379 yrkande 22, 2003/04:K213 och 2003/04:K271yrkande 24.Förtroendevalda som lämnar sitt partiUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker, med hänvisning till tidigare ställningstagande, enmotion om att en förtroendevald som lämnar sitt partiskall ersättas av en annan av partiet utsedd person.MotionenI motion 2003/04:K441 av och () yrkas attregeringen ges till känna vad i motionen anförs om förtroendevalda i kommun,landsting eller riksdag som lämnar sitt parti.Motionärerna framhåller att en ledamot inte kan fråntas sitt uppdrag omhan eller hon lämnar partiet och blir s.k. politiskvilde. Enligt motionärerna bör lagstiftningen ändras så att en förtroendevaldsom lämnar sitt parti skall ersättas av en annan avpartiet utsedd person, lämpligen första ersättare på respektive lista.BakgrundGällande ordningDet finns ingen reglering vare sig i riksdagsordningen eller i kommunallagensom tar sikte på den situation som beskrivs i den nu aktuella motionen.Av4 kap. 2 § RO framgår att val till utskott gäller till valperiodens slut,dvs. av (jfr 3 kap. 3 § RF).Tidigare avsåg utskottsvalen lagtima , fram till dess nästa lagtimariksmöte började, dvs. i regel en ettårsperiod. Ändringen till att valenskulle avse hela valperioden gjordes 1978. Vid beslutet om övergång mandatperiod, som svarar mot valperiod, uttaladekonstitutionsutskottet att det torde kunna förutsättas att frågor ompersonförändringari utskotten som löstes internt inom respektive partigrupp (KU1977/78:30 s. 3). De personförändringar i utskotten som partigruppernaansåg böra komma till stånd under löpande mandatperiod kunde enligtutskottet utan svårighet genomföras.I 7 kap. RO finns bestämmelser som endast berör val inom riksdagen.Bestämmelserna i 2-12 §§ tar sikte på val som ankommer på kammaren.Är till ett uppdrag endast den valbar som tillhör och lämnarden valde eller utses han till talman eller tillstatsråd, skall han enligt 7 kap. 10 § avgå från uppdraget.Vidare sägs i 7 kap. 11 § att den som har utsetts till uppdrag genom valav inte får undandra sig uppdraget utan att medgerdet.I kommunallagen (1991:900) finns endast bestämmelser som tar sikte pådels fall då uppdraget som ledamot i fullmäktige skall upphöra (4 kap.7-10 §§), dels fall då uppdrag som ledamot i nämnd skall upphöra (4 kap.10 a §). Uppdrag i nämnd skall upphöra antingen när den politiskamajoriteten i nämnden är densamma som i fullmäktige, eller vidförändringar i nämndorganisationen.Tidigare riksdagsbehandlingUnder /02 behandlade en motion medett liknande innehåll som den nu aktuella. I motionen berördes frågan ompartibytares rätt i förhållande till erhållna uppdrag. Utskottet instämdei vad som anfördes i motionen om att det kan uppkomma problem i denpolitiska beslutsprocessen om politiskt förtroendevalda under pågåendemandatperiod byter parti och ändå behåller uppdrag som det ankommit påpartigrupperna att besätta. Denna problembild kunde enligt utskottetvisserligen vara intressant att belysa. Utskottet såg dock stora svårighetermed att genom någon form av reglering finna en lösning på problemet. Ensådan reglering skulle ovillkorligen innebära ingrepp i grundläggandeprinciper som rådande valsystem bygger på. Enligt utskottets mening bordeordningen alltjämt vara den att frågan om vem som skall inneha den typ avuppdrag som var aktuell ankommer på respektive partigrupp, och eventuellapersonförändringar löses internt inom gruppen. Utskottet framhöll att enutgångspunkt i detta sammanhang var att varje enskild ledamot bär sittmandat med det parlamentariska ansvar det innebär. Mot denna bakgrund varutskottet inte berett att föreslå att skulle vidta någon åtgärdmed anledning av vad som anfördes i motionen och avstyrkte den därför.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande. Motion 2003/04:K441bör därför avslås.Frågor om statschefenMonarkins avskaffandeUtskottets förslag i korthetUtskottet vidhåller tidigare ställningstagande om valet av statsskick ochavstyrker därför motioner om att monarkin bör avskaffas.Jämför reservation 2 (v, mp).MotionernaI motion 2002/03:K286 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna att monarkin såsom statsskick bör avskaffas till förmånför en statschef som utses av (yrkande 1). Vidare yrkas attregeringen ges till känna att den nya statschefstjänsten skall inordnasi dagens parlamentariska styrelseskick (yrkande 2). Motionärerna påpekaratt de monarkiska traditionerna upptar tjänsten som statschef och förhindrardärför att denna tjänst används för att symbolisera de samhälleligaframsteg som vunnits just tack vare monarkins tillbakaträngande. Genom sinarvsvunna samhällsställning innehar en monark enligt motionärerna enpolitisk reell makt. Motionärerna anser att staten inte skall skänka någonmedborgare en sådan makt på annat sätt än genom att lämna debatten friför envar att vinna stöd för sina åsikter samt genom att tillhandahållademokratiska instrument för ett representativt styrelseskick.I motion 2002/03:K315 av m.fl. (v) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om införande av en statsstyrelsebyggd på folkets val - republik (yrkande 1). Därutöver yrkas i motionenatt begär förslag av regeringen till de ändringar av grundlagarnasom för en sådan tankes förverkligande skulle erfordras (yrkande 2).Motionärerna framhåller bl.a. att det finns principiellt stötanderester av kungamakten kvar; kungens ordförandeskap i , hansroll vid öppnande, konseljen inför statschefen vid regeringsskifteoch kungens personliga immunitet mot åtal. Oavsett statschefens formellaeller reella maktbefogenheter är enligt motionärerna ett offentligt ämbetesärftlighet något som är oförenligt med ett demokratiskt synsätt. Motionärernapåpekar att därtill ger vecko- och kvällspress lika pinsamma som oräkneligaexempel på monarkins ideologiska funktion.I motion 2002/03:K397 av och ()yrkas att regeringen ges till känna vad i motionen anförs om en åtgärdsplanför att avveckla monarkin. Motionärerna anser att den ärftliga monarkinskall avvecklas i samband med att den nuvarande statschefen uppnårtraditionell pensionsålder. bör regeringen tillsättaen utredning för att se över behovet av statschef och utreda alternativamöjligheter att upprätthålla de formella arbetsuppgifter som kan åläggasen statschef. Republik med president skall då enbart vara en av fleraalternativa lösningar.Ett likalydande yrkande framställs i motion 2003/04:K317 av m.fl. (mp) från den allmänna motionstiden under innevarande riksmöte.I motion 2002/03:K425 av () yrkas att regeringen ges tillkänna vad i motionen anförs om värdet av en övergång till ett republikansktstatsskick vid nästa författningsändring. Motionären framhåller att densvenska författningen nu har på nacken och det börjar bli dags fören översyn. Vid en sådan översyn borde en diskussion om möjliga övergångartill ett republikanskt statsskick föras på ett seriöst sätt.I motion 2003/04:K437 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om att monarkin såsom statsskick böravskaffas (yrkande 1). Motionärerna anser att monarkin är principielltoförenlig med demokrati.I motion 2003/04:K438 av och () yrkasatt regeringen ges till känna vad i motionen anförs om behovet av enöversyn av vårt framtida statsskick (yrkande 1). Enligt motionärerna ärsystemet med arvkungadöme oförenligt med principen om alla människorslika värde.BakgrundGällande ordningI regeringsformens inledande kapitel sägs att är folkets främstaföreträdare (4 §) och att konungen eller drottning, som enligtsuccessionsordningen innehar tron, är rikets statschef (5 §).Förutsättningarna för att få tjänstgöra som statschef anges i 5 kap. RF.Som statschef får endast den tjänstgöra som är svensk medborgare och harfyllt . Den som skall tjänstgöra som statschef får inte samtidigtvara statsråd eller utöva uppdrag som talman eller riksdagsledamot (2 §).Bestämmelser om statschefens uppgifter finns i 2 och 5 kap. RF samt iriksdagsordningen.Statschefens uppgifter inskränktes vid införandet av den nuvaranderegeringsformen till att avse vissa väsentligen representativa funktioner.Inför1974 års regeringsform hölls inom Grundlagberedningen ingående överläggningarom statschefens ställning, innan beredningens ledamöter nådde fram gemensam ståndpunkt i de väsentliga frågorna rörande statschefensställning, den s.k. Torekovskompromissen. Föredragande statsrådet konstateradei propositionen att beredningens ledamöter hade enats om att i den nyaregeringsformen inte frångå den dittills gällande statsformen och attdenna ståndpunkt hade vunnit mycket stark anslutning vid remissbehandlingen(prop. 1973:90 s. 172). Statsrådet tillade att konungadömets bevarandevar en given utgångspunkt vid utformningen av en ny författning, omförfattningen skulle få önskvärt stöd i och folkopinionen.Tidigare riksdagsbehandlingFrågan om att avskaffa monarkin behandlades i senast underriksmötet /02 (bet. 2001/02:KU13 s. 43-45). Konstitutionsutskottetvidhöll sin tidigare bedömning då utskottet hänvisat till att riksdagenvid ett stort antal tillfällen behandlat motionsyrkanden om övergång tillrepublik och avstyrkt dessa under erinran om den ståndpunkt angåendestatsskicket som intogs vid författningsreform. Mot denna bakgrundavstyrkte utskottet motioner om dels en åtgärdsplan för att avvecklamonarkin, dels utarbetandet av ett förslag till en republikansk författning.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller alltjämt sin tidigare bedömning och avstyrker därmedmotionerna 2002/03:K286 yrkandena 1 och 2, 2002/03:K315 yrkandena 1 och2, 2002/03:K397, 2002/03:K425, 2003/04:K317, 2003/04:K437 yrkande 1 och2003/04:K438 yrkande 1.SuccessionsordningenUtskottets förslag i korthetUtskottet är alltjämt inte berett att vidta någon åtgärd med anledning avyrkanden om att bekännelsekravet i successionsordningen bör tas bort ochavstyrker motionerna. Samma bedömning gör utskottet i fråga om motionsyrkandenom att successionsordningens giftermålsbestämmelser bör tas bort. Utskottetavstyrker också en motion om utreseförbudet för tronföljaren isuccessionsordningen.Jämför reservationerna 3 (fp, v, mp), 4 (mp) och 5 (mp).MotionernaI motion 2002/03:K282 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad som i motionen anförs om reglerna om kungahusetsmedlemmars religionstillhörighet enligt 4 § successionsordningen (yrkande8). Motionärerna anser att bestämmelsen strider mot den grundläggandeprincipen om religionsfrihet enligt 2 kap. 1 § 6 RF. Den torde enligtmotionärerna dessutom strida mot 2 kap. 2 § RF om att varje medborgare ärskyddad gentemot det allmänna mot tvång att giva till känna sin åskådningi religiöst hänseende eller tvång att tillhöra visst trossamfund.Ett likalydande yrkande finns i motion 2003/04:K290 av m.fl. (fp) från den allmänna motionstiden under innevarande (yrkande12).I motion 2002/03:K301 av () yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om att alla svenska medborgare som fyllt18 år, kungliga eller icke, skall ha fullständig frihet att själva väljavem de vill gifta sig med under förutsättning att personen är myndig.Enligt motionären bör statschefen och regeringen inte vara de som beslutarom en vuxen människas val av livspartner. Motionären anser det heltotidsenligt att behandla någon människa, oavsett börd, som en omyndig utanrätt att fatta beslut om sitt privatliv.Ett likalydande yrkande framställs av samma motionär i motion 2003/04:K326från den allmänna motionstiden under innevarande riksmöte.I motion 2003/04:K240 av () yrkas att riksdagenbeslutar om en sådan ändring av grundlagen att statschefen och övrigamedlemmar i den kungliga familjen erhåller religionsfrihet på samma villkorsom rikets övriga invånare. Motionären anser att den svenska inskränkningeni den kungliga familjens religionsfrihet knappast är rimlig i ett moderntdemokratiskt samhälle, utan ter sig mer som en kvarleva från en föråldradtid då religiös enhet påstods råda.I motion 2003/04:K330 av () yrkas att begäratt regeringen lägger fram förslag till ändringar av successionsordningeni enlighet med vad som anförs i motionen (yrkande 2). Motionären framhålleratt staten och är åtskilda i lag. är ett mångkulturelltoch mångreligiöst land. Enligt motionären bör vi inte ha stadganden omstatschefens religionstillhörighet. Han anser vidare att statschefen ochregeringen inte bör ha formell beslutanderätt över kungahusets medlemmarsval av partner. Därutöver anser han att utreseförbudet för tronföljarenutan kungens samtycke strider mot 2 kap. 8 § RF, vari varje medborgare ärskyddad gentemot det allmänna mot frihetsberövande och tillförsäkrad rättenatt fritt förflytta sig inom riket och att lämna detta.I motion 2003/04:K363 av m.fl. (fp) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om religionsfrihet för statschefen,prinsar och prinsessor (yrkande 8). Enligt motionärerna är den omständighetenatt staten föreskriver vilken tro statschefen skall bekänna sig till inteförenlig med uppfattningen om trosfrihet. Motionärerna framhåller attförutom de principiella religionsfrihetsaspekterna är bekännelsekravetnärmast en förolämpning mot dem som bekänner sig till en annan tro.BakgrundGällande reglerI 2 § regeringsform föreskrevs att konungen alltid skall varaav den rena evangeliska läran, sådan som den uti den oförändrade Augsburgiskabekännelsen samt mötes beslut av antagen och förklarad är.Enligt punkt 14 av övergångsbestämmelserna till regeringsformgörs ej ändring i vad som dittills gällt enligt 2 § i den äldre regeringsformen.I 4 § successionsordningen hänvisas beträffande konungen till den angivnabestämmelsen regeringsform samt föreskrivs att också prinsaroch prinsessor av det kungliga huset skall uppfödas i samma lära och inomriket. Den i familjen som inte bekänner sig till samma lära utesluts frånall successionsrätt.Vidare föreskrivs i 5 § successionsordningen att prins eller prinsessa avdet kungliga huset inte må gifta sig, med mindre regeringen på hemställanav konungen lämnat sitt samtycke därtill. Om det ändå sker, har han ellerhon förverkat arvsrätt till riket för sig, barn och efterkommande.Enligt 7 § successionsordningen må tronföljaren ej anträda utrikes resautan konungens vetskap och samtycke.Tidigare riksdagsbehandlingBekännelsekravet för kungen och den kungliga familjen behandlades avkonstitutionsutskottet senast under /01 (bet. 2000/01:KU11s. I sin bedömning ville utskottet inte frångå sin tidigarebedömning, enligt vilken utskottet erinrat om att utskottet i samband medbehandlingen av propositionen Staten och trossamfunden -grundlagsfrågor (prop. 1997/98:49, bet. 1997/98:KU20) avstyrkt en radmotioner om upphävande av bl.a. 4 § successionsordningen och om att utskottetdå, liksom regeringen, konstaterade att det förelåg delade meningar omhur frågan om statschefens tro borde betraktas. Bland annat Riksmarskalksämbetethade föreslagit att den rättsliga regleringen av frågan om bekännelsekravetför statschefen skulle bibehållas. Frågan hade i sig inte varit beroendeav de då aktuella grundlagsförslagen och borde enligt utskottet lösasförst när den var mera brett förankrad i samhället.Frågan om en ändring av successionsordningens giftermålsbestämmelserbehandlades av under /02 (bet.2001/02:KU13 s. 42) med anledning av en motion med liknande yrkande som denu aktuella. Utskottet var inte berett att förorda att skallvidta någon åtgärd med anledning av vad som anfördes i motionen. Denavstyrktes därför.Utskottets ställningstagandeNär det gäller bekännelsekravet i 4 § successionsordningen är utskottetalltjämt inte berett att vidta någon åtgärd med anledning av vad som anförsi motionerna 2002/03:K282 yrkande 8, 2003/04:K240, 2003/04:K290 yrkande12, 2003/04:K330 yrkande 2 i denna del och 2003/04:K363 yrkande 8. Motionernabör därför avslås i nämnda delar.Utskottet gör samma bedömning när det gäller successionsordningensgiftermålsbestämmelser och avstyrker därför motionerna 2002/03:K301,2003/04:K326 och 2003/04:K330 yrkande 2 i denna del.Inte heller vad som anförs i motion 2003/04:K330 yrkande 2 i denna del omutreseförbud för tronföljaren enligt 7 § successionsordningen bör enligtutskottet föranleda någon åtgärd från sida. Utskottet avstyrkerdärför motionen också i denna del.Statschefens immunitetUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om att statschefen inte längre bör åtnjutaimmunitet.Jämför reservation 6 (v, mp).MotionenI motion 2003/04:K330 av () yrkas att beslutarupphäva 5 kap. 7 § RF (yrkande 1). Han anser att konungen och drottningenlikt andra straffmyndiga individer bör kunna åtalas i det fall misstankeom brott föreligger. Konungens uppdrag är av ceremoniell natur. Enligtmotionären kan det sålunda inte föreligga något behov av åtalsimmuniteti anledning av gärningar utfärda i kraft av något reellt formelltmaktutövande.BakgrundEnligt 5 kap. 7 § regeringsformen kan konungen inte åtalas för sinagärningar. Riksföreståndare kan ej åtalas för sina gärningar som statschef.I förarbetena till regeringsformen anförde föredragande statsrådet i frågaom konungens immunitet att en sådan ordning är mycket nära förbunden medmonarkins begrepp (prop. 1973:90 s. 175). Han konstaterade att den sålundahade sin motsvarighet i andra monarkier, bl.a. i och . Enligthonom kunde det knappast vara förenat med några praktiska betydelsefullaolägenheter att behålla en ordning som innebär att konungen inte kanställas till ansvar för brott.