bet · GR01NU9 · 2004-02-17 00:00:00 — En nationell plan för omlokalisering måste vidarekombineras med både medflyttarstöd och stöd för dem som väljer att inteflytta med, anser motionärerna.Motionären bakom motion 2003/04:N217 (c) begär att statsmakterna följerde riktlinjer som upprepat i fråga omlokalisering av statlig verksamhet. län skall enligt tidigareriksdagsbeslut vara ett prioriterat län för utlokalisering. Målsättningenbör nu vara att minst fem statliga myndigheter, motsvarande 2 000årsarbetstillfällen, lokaliseras till länet under den kommande femårsperioden.I motion 2003/04:N221 (c) förordas en jämnare fördelning av den statligaverksamheten över landet, vilket innebär att somtidigare förlorat många statliga arbetstillfällen nu ges företräde. Regeringenbör verkställa sitt löfte i samband med försvarsuppgörelsen om att lokalisera300 statliga ersättningsjobb till , anser motionären. Vidarebegärs att myndigheten för radiokommunikation för effektiv ledning, dens.k. , placeras i Sollefteå.Motionären bakom motion 2003/04:N244 (c) anser att staten bör gå från ordtill handling och lokalisera nytillkommande statlig verksamhet i förstahand till orter utanför . Vidare bör det genomföras enomfattande omlokalisering av statliga verk till andra delar av landet.Utlokaliseringen kommer, enligt motionären, att ge betydande positivaeffekter både för och för den ort där verksamheten placeras.I motion 2003/04:N255 (c) begärs en översyn av statens etableringspolitikbeträffande lokaliseringen av statlig verksamhet. Under perioden 1992-2002har av de nya statliga myndigheterna lokaliserats till storstadsområdenvilket, enligt motionären, påskyndar en olycklig urbanisering ilandet.Enligt vad anför i motion 2003/04:N328 är det oförsvarligtatt konsekvent förlägga statliga myndigheter till trotsriksdagsbeslutet att annan lokaliseringsort skall övervägas i varje enskiltfall. I motionen krävs att regeringen följer beslut. En genomgångbör göras av den statliga verksamheten i för attundersöka vilka myndigheter, verk och bolag som kan omlokaliseras till andradelar av landet. Motionärerna anser att det är en fullt realistiskmålsättning att flytta ut 50 000 statliga årsarbetstillfällen frånhuvudstadsområdet till andra regioner under den kommande tioårsperioden.Fler arbetstillfällen behövs i , framhålls det i motion 2003/04:N336(c). De statliga myndigheterna är till för hela och samhällsservicenmåste fungera även på små orter. Motionären anser att statliga arbetstillfällenmåste flyttas från till Norrland.I motion 2003/04:N379 (c, s) anförs att förutsättningarna under senare århar ökat för att bedriva statlig verksamhet över i stort sett hela landetmed minst samma krav på kvalitet och snabbhet som ställs i Stockholmsområdet.Enligt motionärerna är det därför dags att leva upp till de direktiv ochriktlinjer som gång på gång formulerats av riksdag och regering i frågaom lokalisering av statlig verksamhet. Målsättningen bör vara att tillföraregioner med sviktande befolkningsunderlag 100 000 jobb under en tioårsperiod.Detta kan ske dels genom omlokaliseringar, dels genom nyetableringar avstatliga verk och myndigheter, anser motionärerna.Motionärerna bakom motion 2003/04:N335 (mp) hänvisar till en rapport frånGlesbygdsverket där det konstateras att de statliga verken inte tarregionalpolitiskt ansvar vid lokaliseringen av egna verksamheter. Det krävstydligare direktiv för att statliga verk och bolag inte skall överge mindreorter och glesbygd vid åtstramningar.Vissa kompletterande uppgifterInledningPrinciperna för lokalisering av statliga myndigheter ochframåt finns noggrant redovisade i utskottets betänkande 2002/03:NU8 (s.38), till vilket hänvisas.Utlokaliseringsfrågor har aktualiserats i interpellationer och frågor iriksdagen. svarade statsrådet påinterpellationer (ip. 2003/04:70 resp. 2003/04:73) av () och avSven () om bl.a. en helhetssyn på . Statsrådet deladeinterpellanternas syn på de stora möjligheter till utveckling som finnsi alla delar av . Regeringen driver därför en aktiv politik föratt ta till vara möjligheterna att öka den ekonomiska tillväxten och uppnåen mer positiv regional utveckling, ansåg statsrådet. Lokalisering avstatliga myndigheter är en mindre men, enligt statsrådet, viktig fråga idetta sammanhang. Regeringen arbetar utifrån de allmänna principer somriksdagen uttalat sig om för både ny- och omlokaliseringar av statligaverksamheter, bl.a. att varje beslut om omlokalisering skall föregås avnoggranna överväganden, konstaterade statsrådet. En viktig utgångspunktför regeringens arbete är att myndigheten effektivt skall kunna bedrivasitt arbete på tilltänkt lokaliseringsort, förklarades det.Statsrådet betonade också att det är viktigt att alla statliga myndighetertar sitt ansvar för regional utveckling. Enligt en ny förordning omregionalt utvecklingsarbete skall de statliga myndigheterna, vid övervägandenom verksamhetsminskningar, undersöka möjligheten att genom samordningeller samverkan upprätthålla eller utveckla verksamheten inom området,informerade statsrådet.Även på en fråga (fr. 2003/04:207) från () om ökad statligverksamhet i län och på en fråga (fr. 2003/04:61) från ChristerNylander (fp) om myndigheters lokalisering har statsrådet svarat genom att hänvisa till de av fastlagdaallmänna principerna för om- och nylokalisering. Statsrådet betonade delsatt andra lokaliseringsorter än och andra storstäder som regelskall väljas för nya verksamheter, dels att myndigheten skall kunna bedrivasitt arbete effektivt på lokaliseringsorten. Bland de orter som undersenare år fått nya statliga verksamheter finns t.ex. , , ,, , , , , , ,, , och , informerade statsrådet.Gunilla Tjernberg (kd) ställde en interpellation (ip.2003/04:170) till kulturminister om utlokalisering avstatliga myndigheter. Med exempel från frågade interpellanten omvilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att på sitt ansvarsområdeuppfylla intentioner om utlokalisering av statliga myndigheter.I en interpellationsdebatt sade kulturministern attregeringen fortlöpande arbetar efter de principer som uttalat närdet gäller lokalisering av statlig verksamhet och att ambitionen är attstödja en positiv utveckling i hela landet. Beträffande två i debattenaktuella myndigheter är utrednings- och beredningsarbetet emellertid inteavslutat.Vidare kan nämnas att regeringen beslutat att en väsentlig del avKrisberedskapsmyndighetens arbete med radiokommunikationssystemet förskydd och säkerhet (RAKEL-systemet) skall vara förlagdtill . Verksamheten skall genomföras i nära samverkan med berördaanvändare och användarorganisationer samt Regeringskansliet.När det gäller motionsönskemålet om ett miljöteknikcentrum har regeringennyligen beslutat att tillsätta en utredning om en lämplig organisationför ett centrum för miljödriven näringslivsutveckling och miljöteknikexport.I partiledardebatten aviserade statsminister att han kommer att presentera särskilda satsningarför , samt Gotland.Kostnadseffektivitet vid utlokaliseringVidare skall informeras om en rapport som tar upp frågan om kostnadseffektivitetvid utlokalisering, i detta fall med exempel från den privata sektorn. Irapporten vid utlokalisering av s.k. contactcentres från till norra (A2003:013) av ITPS beskrivsett forskningsprojekt där produktivitetsutvecklingen studerats för företagsom utlokaliserats till norra . Forskarna hade valt att renodlastudien till contact centres eftersom verksamheten helt utgörs av entelekopplad verksamhet, där det är möjligt att mäta prestationer. (Medcontact centres avses informationsgivning som är mer komplex och innehållermer problemlösning än s.k. call centres, som hanterar relativt enkla,återkommande uppdrag.) Sammanfattningsvis konstaterade forskarna (vilkasjälva svarar för rapportens slutsatser) att produktiviteten i sambandmed utlokaliseringen för majoriteten av de undersökta företagen steg nivå som låg över storstadsnivån. planade kurvan ut ochproduktiviteten steg inte längre. Enligt författarna är det viktigt attnotera att ökningen i produktivitet är kvarstående över en längre tidrymd.Den mest framträdande faktorn som samvarierar med prestationsförändringarnaär den markant sänkta personalomsättningen. Detta tog forskarna till intäktför ett antagande om att den lägre personalomsättningen starkt bidrartill de ökade prestationerna. Även kvalitativt steg prestationerna för deflesta företagen till en nivå som låg betydligt över storstadsnivån.Situationen i grannländerMed hänsyn till att grannländer ibland framhålls som exempel iutlokaliseringsdiskussionen har situationen när det gäller mål, regleroch resultat i och undersökts av (dnr 2003:2140). Utredningsresultaten sammanfattas i de två följandeavsnitten.NorgeI antogs riktlinjer för utlokalisering av Kommunal- ochregionaldepartementet. Målen ären jämnare regional fördelning av statliga arbetsplatser,säkerställande av att befolkningen i alla delar av landet har god tillgångtill statlig tjänsteproduktion,starka professionella yrkesmiljöer utanför större tätortsbebyggelse,lokalisering av nationella uppgifter till orter utanför ,antingen genom nya enheter eller genom att förstärka regionkontor mednationella uppgifter.Med statlig verksamhet avses institutioner som är direkt underställdastaten såsom statliga förvaltningsorgan, myndigheter och förvaltningsrörelser.Statliga stiftelser och statligt ägda företag omfattas inte av de nämndariktlinjerna. Dessa gäller vid etablering av nya statliga institutioner,större omorganisationer, rationaliseringar, utvidgningar, omlokaliseringareller etablering av nya enheter inom befintliga institutioner. Följandekriterier skall utredas och ligga till grund för valet avlokaliseringsort:allmänhetens krav på tjänstens tillgänglighet,kompetenskrav för dem som skall utföra arbetsuppgifterna,verksamhetens krav på infrastruktur, närhet till annan fackmiljö, offentligamyndigheter etc.,krav på kostnadseffektivitet,förhållande till regional planering.Fackdepartementen har att informera Kommunal- och regionaldepartementetom pågående och planerad verksamhet som kan ha betydelse för lokaliseringenav arbetsplatser och tjänsteproduktion. Totalt sett beräknas ca 2 000arbetstillfällen ha utlokaliserats (brutto) sedan den nuvarande regeringentillträdde , dvs. inkluderande såväl nya arbetstillfällensom utflyttning av befintliga arbetstillfällen. (Uppgiften anges dockvara något osäker, bl.a. eftersom vissa beslut ännu inte är helt verkställda.) Som jämförelse kan nämnas att totalantalet statsanställda i uppgårtill drygt 120 000 personer.FinlandÄven i har utlokaliseringspolitiken lagts fast i början av 2000-talet,bl.a. genom lagen om behörighet vid placering av statliga enheter ochfunktioner (362/2002). Vid den finska antagande av lagenbifogades följande text:Riksdagen förutsätter att regeringen ser till att det alltid utreds omstatens centralförvaltningsenheter och sådana statliga funktioner somsköts på riksnivå eller centraliserat kan placeras i andra delar av landeti stället för i huvudstadsregionen när en ny enhet inrättas eller enbefintlig verksamhet byggs ut i väsentlig omfattning eller omorganiserasi betydande grad och att särskild hänsyn tas till regionala synpunkteroch effekter i placeringsbeslutet (46/2002 RD).Målet i är att uppnå balans i befolkningsstruktur och flyttningsmönsteroch att trygga servicestrukturen i hela landet. Tillämpningsområdet gällerplacering av statens förvaltningsenheter och sådana funktioner som skötspå riksnivå. Vid indragning eller nedskärning omfattas även de regionalaoch lokala statliga enheter och funktioner som är belägna utanförhuvudstadsregionen. Lagen tillämpas dock inte på utrikesrepresentationeller organ som är underställda och inte heller på universitetoch affärsverk m.fl. Enligt en förordning (567/2002) skall möjligheternatill regionalisering utredas när en ny enhet inrättas eller funktion skapas,existerande verksamhet väsentligen utvidgas eller omorganiseras.Statsrådets kansli har tillsatt en koordineringsgrupp för regionalisering,vars mandatperiod är . Koordineringsgruppen bereder enskilda beslutenligt lagstiftningen och skall även utarbeta en långsiktig strategi föromlokalisering av statliga funktioner. Regeringen beslutade omregionalisering. Ett fullständigt genomförande av detta beslut skulleinnebära utlokalisering av ca 1 000 årsarbetstillfällen. (På lång siktsträcker sig målsättningen dock längre.) I huvudstadsregionen uppgårantalet anställda inom central förvaltning till ungefär 27 000personer.Utskottets ställningstagandeDe nu gällande principerna för utlokalisering av statliga myndigheterutgår enligt utskottets uppfattning från kriterier som bör ge vägledningvid överväganden om lokalisering av nya myndigheter eller enheter. Blandannat bör alltid en annan lokaliseringsort än övervägas. Orterdär statlig verksamhet läggs ned eller som i övrigt är mindre välförseddamed statliga arbeten skall övervägas inför varje beslut när nya myndigheterskall lokaliseras eller befintliga myndigheter omlokaliseras. När det ärfråga om en omlokalisering innebär kriterierna vidare att myndighetenockså efter omlokaliseringen skall kunna utföra sina arbetsuppgiftereffektivt. Enligt utskottets mening är principerna ändamålsenliga.En utgångspunkt är att kan förvänta sig att regeringen underställerriksdagen ärenden om lokalisering av statlig verksamhet som är av störrevikt eller på annat sätt av principiellt intresse för bedömning och beslut.Självklart föreligger alltid möjligheten för utskott och riksdag attgöra bedömningen att det inte finns skäl för att ta ställningi ett lokaliseringsärende.I flera här aktuella motioner finns önskemål som på olika sätt skulleleda till förändringar i lokaliseringsfrågorna. Utskottet är medvetet omatt det finns ett stort intresse för ut- och omlokalisering och anser attlokaliseringsfrågan är en viktig framtidsfråga. Situationen i grannländerna,särskilt , ger nya infallsvinklar. I har krav på de statligatjänsternas tillgänglighet varit en huvudfråga och i hararbetskraftsförsörjningsfrågor varit en avgörande fråga.Sammanfattningsvis anser utskottet att de nu gällande principerna förutlokalisering av statliga myndigheter bör följas i överensstämmelse medde grunder som uttalat. måste det finnas en öppenhetför att nya utredningsresultat kan visa på nya vägar.Med hänvisning till vad som anförts anser inte utskottet att det finnsbehov av något uttalande från sida med anledning av de nuaktuella motionsyrkandena. De avstyrks således.StorstadspolitikUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå olika motionsyrkanden om storstadspolitik, vilka istor utsträckning ligger i linje med den förda politiken.MotionernaI motion 2003/04:N310 (s) förordas en aktiv storstadspolitik för att främjatillväxten i storstadsregionerna. Motionären pekar på brister i denproposition om storstadspolitik som lades fram (prop. 1997/98:165)där det, enligt motionärens uppfattning, huvudsakligen fokuserades påsociala frågor medan tillväxtmålet inte fick samma uppmärksamhet och inteheller särskilt avsatta medel. Dessutom saknades en tydlig koppling mellanregionala tillväxtavtal och lokala utvecklingsavtal, anförs det. Motionärenförespråkar en vidareutveckling av den nationella storstadspolitiken meden tydlig koppling mellan tillväxt och social utveckling. Vidare hävdasatt storstadspolitiken också bör omfatta arbetsmarknadspolitik,integrationspolitik, transportpolitik m.m. Samverkan är nödvändig mellan lokal,regional och nationell nivå.Förslag till hur tillväxten i skall stimuleras redovisasi motion 2003/04:N405 (s). Motionärerna menar att är landetsviktigaste tillväxtmotor men att denna riskerar att stanna om inteinfrastrukturen förbättras, bostadsbyggandet ökar, antalet högskoleplatserökar och skatteutjämningssystemet reformeras.I motion 2003/04:N341 (m) anklagas Socialdemokraterna för att föra enStockholmsfientlig politik där tillväxten i regionen bromsas. Motionärernabetonar vikten av åtgärder för att främja fortsatt tillväxt iStockholmsregionen.Utvecklingen i är beroende av att det går bra för Stockholmsregionen.Enligt uppfattningen i motion 2003/04:N325 (kd) behöver utvecklastarka regioner för att klara den globala konkurrensen. Länsstyrelsernai har inlett ett gemensamt arbete med att ta fram underlagtill en storstadspolitik. , som är starkast växanderegion, bör stärkas ytterligare, menar motionären. Vidare förespråkas enregionförstoring som innebär att , , ,och län blir en storstadsregion. IT-utveckling i sambandmed goda möjligheter till arbetspendling har gett en bredare bas förrekrytering av arbetskraft. Motionären begär också att regeringen tillsätteren Mälardalsberedning med uppgift att ta fram ett tillväxtfrämjande programsom innefattar frågor om bl.a. infrastruktur, boende och högre utbildning.Flera tecken tyder på att håller på att förlora sin kraft sommotorn i svensk ekonomi, anför motionärerna bakom motion 2003/04:N368(kd). De föreslår åtgärder på en rad områden, bl.a. att fler bostäderbyggs, skatteutjämningssystemet justeras, fastighetsskatten slopas, skattenför hushållsnära tjänster sänks, kollektivtrafiken byggs ut m.m.Vissa kompletterande uppgifterTillkomst av storstadspolitikenEn ny nationell storstadspolitik kom till stånd i slutet av 1990-talet.De av (prop. 1997/98:165, bet. 1998/99:AU2) beslutade övergripandemålen för storstadspolitiken äratt ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbartillväxt och därmed kunna bidra till att nya arbetstillfällen skapas såvälinom regionerna som i övriga delar av landet (tillväxtmålet),att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen istorstadsregionerna och att verka för jämlika och jämställda levnadsvillkorför storstädernas invånare (integrationsmålet).Storstadspolitikens tillväxtmål tar sikte på att ge goda förutsättningari samtliga kommuner i storstadsregionerna. För arbetet med att brytasegregationen föreslogs att lokala utvecklingsavtal skulle tecknas mellanstaten och vissa storstadskommuner. Vidare inrättades en storstadsdelegation,bestående av ett antal statssekreterare med uppgift att utveckla dennationella storstadspolitiken. Vid riksdagsbehandlingen betonades att denprincipiella utgångspunkten för storstadspolitiken skall vara densammasom för den dåvarande regionalpolitiken, dvs. att utjämna de strukturellaorättvisor som finns mellan olika områden.Näringsutskottet, som från arbetsmarknadsutskottet övertagit beredningsansvaretpå detta område, utvecklade sina synpunkter på storstadsfrågorna hösten2001 och anförde bl.a. följande (bet. 2001/02:NU4 s. 47):Likheten mellan den regionala utvecklingspolitiken och storstadspolitikenär uppenbar. I båda fallen är det fråga om att finna de bästa instrumentenför att uppnå en hållbar tillväxt och goda sociala förhållanden. I denallmänna debatten framförs ibland synpunkten att det skulle finnas enmotsättning mellan tillväxt i storstäder och tillväxt i övriga regioner.En sådan tanke är främmande för utskottets sätt att se. Utskottet ärtvärtom av den bestämda uppfattningen att tillväxt och goda levnadsvillkormed trygghet, jämlikhet och jämställdhet inte ingår i ett s.k. nollsummespel,där en uppgång för en region motsvaras av en nedgång för en annan region.Storstadsdelegationen är det beredningsorgan inom somhar i uppdrag att samordna och utveckla storstadspolitiken. Vid årsskiftet2002/03 flyttades storstadsfrågorna från tillJustitiedepartementet med hänsyn till integrationsfrågornas vikt.Regeringens skrivelseI överlämnade regeringen en skrivelse till medinformation och bedömningar angående lokalt utvecklingsarbete i storstäderna(skr. 2003/04:49). Skrivelsen är inriktad på insatserna inom politikområdetssegregationsmål och på de lokala utvecklingsavtalen. Det redogörs inteför tillväxtmålet i sin helhet med motiveringen att tillväxtmålet ocksåomfattar andra storstadsregioner än de som omfattas av de lokalautvecklingsavtalen. Skrivelsen behandlas av socialförsäkringsutskottet undervåren 2004 (bet. 2003/04:SfU9).Följande information redovisas i skrivelsen.Utvecklingsavtalen omfattar överenskommelser om insatser i socialt utsattabostadsområden i sju kommuner: , , , ,, samt . 24 geografiska områden inom de sjukommunerna är avgränsade enligt kommunernas egna principer. Gemensamt förområdena är att de - jämfört med omgivande områden - har en befolkningmed stor andel låginkomsttagare och personer med behov av försörjningsstöd,en relativt sett ung befolkning och en hög andel utrikes födda. Andelenutrikes födda varierar relativt mycket men är i genomsnitt 50 %.Fyra centrala metoder har tillämpats vid framtagning av stadsdelarnaslokala åtgärdsplaner och kommunens lokala utvecklingsavtal. Dessa metoderär: målstyrning, samverkan, långsiktighet och underifrånperspektiv.Målstyrningsmodellen ger utrymme för att länka ihop de storstadspolitiskamålen på nationell nivå med dem på lokal nivå i en sammanhängande målkedja.Flera nya samverkansformer har utvecklats. Regeringen gav inom ramen förden regionala utvecklingspolitiken ett antal myndigheter iuppdrag att identifiera potentiella områden för samordning inom sexutpekade politikområden (regional utvecklingspolitik, näringspolitik,arbetsmarknadspolitik, utbildningspolitik, forskningspolitik ochtransportpolitik).27 myndigheter samt ett tiotal samrådsaktörer deltog i arbetet, somavslutades . Långsiktighet prioriteras i förhållande tillfokusering på projektidéer. Det har betonats att underifrånperspektivetär nödvändigt för att insatserna skall leda till långsiktiga effekter.Enligt regeringens bedömning har det tvärsektoriella storstadsarbetetbidragit till en positiv utveckling. Bland annat har arbetet visat attdet går att vända en långvarig negativ trend. är glappet tillnationella genomsnittsnivåer för sysselsättning, utbildningsnivå m.m.stort. Utvecklingsarbetet för att bryta segregationen går enligt regeringennu in i en andra fas, vilket innebär att framgångsrika insatser skallgöras permanenta och inordnas i ordinarie strukturer. avserregeringen att anordna regionala tillväxtkonferenser, där tillfälle gesatt diskutera frågan om hur kopplingen mellan lokala utvecklingsavtal ochregionala tillväxtprogram kan vidareutvecklas.Utvärdering är enligt regeringens bedömning i skrivelsen en viktig del iutvecklingsprocessen. har redovisat utvecklingen i femrapporter . Även andra myndigheter såsom ,, , och Mångkulturellt centrumhar studerat storstadsarbetet. Därutöver ansvarar kommunerna för attgenomföra lokala utvärderingar av utvecklingsavtalen. Vidare har regeringeni utsett en särskild utredare (socionom )för att utvärdera de insatser som genomförts inom ramen för delokala utvecklingsavtal som regeringen träffat med sjustorstadskommuner. Utredaren skall inventera, sammanställa och analyserarapporterna i syfte att omvandla gjorda erfarenheter till kunskap (dir.2003:136). Syftet är att åstadkomma en kunskapsuppbyggnad och att spridaerfarenheter till de samverkande parterna m.fl. Slutligen skall utredarenlämna förslag till ett nationellt utvärderingsprogram för lokalautvecklingsavtal. Utredningen skall lämna sitt slutbetänkande i mars 2005.RegionförstoringI anslutning till storstadspolitiken skall även frågan om regionförstoringberöras.Den regionala utvecklingspolitiken bygger på en syn där de synergieffektersom kan uppstå i en miljö med många integrerade verksamheter tas tillvara. Regionförstoring, dvs. att tidigare separata arbetsmarknader knytsihop till en större region, är en process som möjliggör ökad specialiseringav arbetskraft och näringsliv, som det är möjligt att upprätthållaett spritt boendemönster.Ett exempel på regionförstoring är utvecklingen i - ,som är ett resultat av satsningar för att integrera storstadsområdet medstäder och tätorter i i en sammanhängande bostads- ocharbetsmarknad.