bet · GR01AU2 · 2004-01-01 00:00:00 — Det kan också vara så att lönerna blirlägre inom områden där kvinnor är överrepresenterade därför att de kanskeär mindre benägna att ställa krav på löner och kanske diskrimineras avarbetsgivaren på olika sätt.När det gäller möjliga åtgärder kan manbland annat via utbildningspolitiken verka för att representationen avmän och kvinnor inom olika delområden ska vara mer likartad så att maninte får den här koncentrationen av män respektive kvinnor inom olikayrkesområden. Blir det mer likartad representation inom alla yrkesområdentror jag att det är en självständig faktor som minskar löneskillnaderna.Som jag nämnde tidigare kan även uttaget av föräldraledighet och annanledighet, i den mån det är ojämnt mellan könen, få återverkningar pålöneutvecklingen. Om vidtar åtgärder som främjar ett mer jämntuttag av alla typer av ledigheter, och över huvud taget ett jämnareengagemang i arbets- och familjelivet mellan män och kvinnor, är det kraftersom också tenderar att minska löneskillnaderna. Det tar tid, mendet är åtgärder som kan vara grundläggande och som kan stödja en jämnarelönestruktur än den vi har i dag.Annelie Enochson (kd):Jag vill ocksåtacka för gedigna och informativa föreläsningar.I en rapport som LO hargivit ut och som heter Röster om facket och jobbet - Synen på lönesättningoch löneskillnader tar man upp de faktorer som medlemmar i , TCO ochSACO tycker bör ha störst betydelse för lönernas storlek. Det är framförallt två: stort ansvar för vård och omsorg om människor samt skickligheti arbetet.När man är föräldraledig tar man ju verkligen hand om vårdenoch omsorgen om den minsta människan. har man en stor skickligheti arbetet - man är ju unik i att vara mamma eller pappa. Någon sade attdet ofta är där det börjar finnas löneskillnader mellan män och kvinnorsom gör att kvinnorna släpar efter.Då undrar jag: Hurska vi kunna jobba för att få till en attitydförändring här, så att manverkligen inser vad det innebär att vara föräldraledig? Det är min enafråga.En annan sak jag ville uppmärksamma var att ett av de få områdendär man tydligen var jämställd var bland grundskollärare. Det berättadesmig här i pausen att efter 1995, då man själv som lärare fick individanpassasin lön och så att säga tala om att man var duktig inför rektorn, har detvisat sig att kvinnornas löner har ökat. Det tycker jag var en intressantinformation: att man alltså kan ta för sig och då lyckas nå jämställdhet.Jag skulle vilja ha en kommentar om det också.Margareta ():Det har som sagt varit en mycket intressant förmiddag.Jag fastnadeför en sak som tog upp i sin redovisning. På en delavtalsområden - bland annat var HTF inblandat - hade man lyckats synliggöralöneskillnader och försökt vidta åtgärder mot dessa. Min fråga blir då:Finns det skillnader inom de olika avtalsområdena? Är det svårare ellerlättare på tjänstemannaområdet än inom LO-kollektivet, eller kan man senågra andra skillnader i olika kategorier av löntagare och även olikakategorier av arbetsgivare? svarade väl JämO lite grann på min fråga.De offentliga arbetsgivarna är kanske, av olika skäl, lättare att samarbetamed på det här området. Men jag tycker ändå att det kan vara intressantatt se om det finns skillnader där inom avtalsområdena.Anders Lindström:Jag ska börja med fråga om individuell lönesättning ochifall vi kan se någon effekt av denna i positiv eller negativ riktning.Det är för tidigt att kunna avläsa någonting i statistiken. Vi behöverminst två till, skulle jag vilja säga, innan vi kan se något somär någorlunda säkert. Det enda vi egentligen har är parternas egna vittnesmål,omdömen och erfarenheter.Där finns den erfarenhet du hade fåttrefererad: Från både fack och arbetsgivare säger man att sedan vi infördechef-medarbetar-samtal där chefen tvingas se och tala med den han sätterlön för så har vi fått en tendens, om än inte stark, att det blir någotmer jämställt. Den reaktionen har vi fått.Men vi har också fått enmotsatt reaktion: Att den decentraliserade och mer individualiseradelönebildningen leder till att de medarbetare som inte är närmast chefen harsvårare att hävda sig och att lönespridningen och löneklyftorna ökar. Detär alltså möjligt att vi har motstridiga tendenser, och jag vågar inte hanågra bestämda uppfattningar om hur detta fungerar ännu.Sedan frågadesdet om vi ser några skillnader mellan avtalsområden. O ja, det är storaskillnader. Det finns inga klara, entydiga mönster i detta. Det har attgöra med verksamhetens art, om den är mans- eller kvinnodominerad ochvilka traditioner man har på avtalsområdet. Det har naturligtvis också inågon mån att göra med hur mycket styrsel det är från en arbetsgivarorganisationrespektive från en stark eller svag facklig organisation. Men visst skiljerdet.Claes : Jag kan säga några ord om frågan om föräldralediga.Vi vet ju att det är när man får barn - eller snarare när en kvinna fårbarn - som glappet eller gapet startar.Det finns inga bestämmelser somdirekt handlar om föräldradiskriminering på lönediskrimineringsområdet.Man arbetar dock nu inför en proposition med ett förslag frånArbetslivsinstitutet om att i föräldraledighetslagen föra in en särskildbestämmelseom diskriminering av föräldrar, av personer som tar i anspråk sinföräldraledighet, har tagit den i anspråk eller avser att göra det.Konstruktionenkommer att vara kopplad till diskrimineringsgrunderna i jämställdhetslagen,och JämO kommer - i alla fall enligt förslaget - att få tillsyn överbestämmelsen. Den kommer naturligtvis att vara tillämplig på löneutvecklingenunder föräldraledighet så att de som är föräldralediga ska kunna garanterasatt följa med i löneutvecklingen.Men det finns ändå tekniska problemsom kommer att kvarstå. Vilken löneutveckling ska man ha när man är hemmamed barn när man ska jämföras med andra personer och det handlar om deindividuella kvalifikationerna? Det är en problematik. Jag tror att mandelvis kan komma åt den med diskrimineringsbestämmelser av den typ jagnyss nämnde, men det handlar naturligtvis också om att fördelningen avbarnomsorgen måste se annorlunda ut mellan kvinnor och män. Det ärnyckelfrågan.Ulf ():Jag får tacka alla föredragshållare för väldigtbra föredrag. Tyvärr hade ni ju inte något glädjande att säga. Skillnadernaminskar, men det går väldigt sakta.En fråga som inte har varit uppe ärdetta med att man alltid bestämmer löneuppräkningar i procent. Det måsteju betyda att lågavlönade aldrig kommer i kapp. , vilket jag somriksdagsledamot nu fick i påslag, innebär för mig i kuvertet.Men för en undersköterska med i lön innebär , trots attdet låter jämlikt, bara i lönekuvertet. Som lågavlönad kommer manalltså aldrig i fatt. Jag vet inte om ni har någon kommentar kring detta.Det kanske är ett nytt sätt att se på hur man förhandlar, men det skulletroligtvis gynna lågavlönade och då i synnerhet kvinnor i större utsträckning.Jag hade tänkt ställa en fråga till om utredningen arbetsrättoch dess förslag om diskriminering när det gäller föräldraledighet, fastden svarade på i sitt sista inlägg. Jag tackar för det.BrittaLejon (s):Jag har två generella frågor till er allihop som de som kännersig berörda kan svara på. Sedan har jag en direkt fråga tillKonjunkturinstitutet.Ett: Varför menar ni, utifrån ert sätt att se och med era erfarenheterav denna svåra fråga, att utvecklingen går så långsamt?Två: Det finnsi år, och det har också funnits tidigare, borgerliga motioner i riksdagenom att avskaffa Arbetsdomstolen. Skulle det få några effekter, enligt ertsätt att se och era erfarenheter, på de här frågorna och i så fallvilka?För övrigt vill jag precis som alla andra säga att det var väldigtgivande att lyssna på er.KI talar om vikten av en sund lönebildning.Utifrån ett antal olika faktorer lämnar du en rekommendation till parternainför nästa avtalsrörelse som handlar om att man måste inse att det tartid att förändra relativlönen och att man kanske mer ska prata om att mänska hålla tillbaka sina lönekrav än någonting annat. konstaterarvi allihop att ett av största problem just nu är antalet arbetadetimmar och att bristen i arbetskraftsutbudet framöver kommer att vara denstora utmaningen för svensk ekonomi.Min fundering är då om erarekommendationer verkligen är korrekta. Vi har enorm brist på arbetskraft,framför allt i den kommunala sektorn och i kvinnodominerade yrken. Det ärmånga kvinnor som är deltidare. Här finns stora möjligheter att relativtsnabbt åstadkomma förändringar i antalet arbetade timmar. Men hur ska vikunna göra det om vi inte ökar kvinnors löner? Varför ska enkvinna gå upp i arbetstid om hon inte ser något faktiskt resultat av deti sin plånbok? Kan man verkligen gå ut med rekommendationer om att detmåste ta tid och att det är det totala löntagarkollektivet som måste setill att männen står tillbaka för att kvinnor ska få något mer, precissom här påtalade, i lön? Har vi verkligen ?Vi har ett enormtbehov av att öka antalet arbetade timmar. Går det verkligen att göra utanatt öka kvinnolönerna relativt radikalt relativt snart? Det stora problemetmed den svenska arbetsmarknaden kanske inte är ökade lönekostnader utankanske finns just här, i den bristande jämställdheten. Här vill jag ha enliten reflexion från : Jag kan börja medden frågan. Jag instämmer helt i att en av de viktigaste frågorna försvensk ekonomi de närmaste fem tio åren är just att få upp antalet arbetadetimmar. Det är antalet arbetade timmar som ytterst bestämmer hur storaskattebaserna blir, och det är det som bestämmer hur stora de offentligainkomsterna blir vid givna skattesatser. Därmed är det också utvecklingenav antalet arbetade timmar som bestämmer i vilken mån det finns utrymmeför ofinansierade skattesänkningar eller ofinansierade reformer i övrigt.Om antalet arbetade timmar utvecklas dåligt kan det i stället krävasskattehöjningar eller neddragningar av utgifter för att uppnå de mål somriksdagen har satt upp vad gäller offentligt sparande.Antalet arbetadetimmar är alltså helt fundamentalt för det första för om man behöver höjaeller sänka skatterna respektive för om det finns reformutrymme ellerbesparingsbehov. För det andra är det fundamentalt för hur den totalastandarden utvecklas i landet. Om antalet arbetade timmar utvecklas starktinnebär det att utrymmet för både privat och offentlig konsumtion rentrealekonomiskt blir större än det hade blivit i annat fall. Det innebäratt vi, våra barn och våra barnbarn kan få en bättre standard än vi hadefått i annat fall. För den långsiktiga standardutvecklingen är antaletarbetade timmar oerhört viktigt.Vi ser ett problem när vi gör våra långakalkyler för hur antalet arbetade timmar utvecklas om vi inte uppnårförbättringar vad gäller sjukfrånvaron, förtidspensioneringen, integrationenav utrikes födda och kvinnornas arbetsmarknad. I vår baskalkyl, där viförutsätter att allt det där är oförändrat och bara drar fram trendernaoch beaktar de demografiska förändringarna, inklusive 40-talisternasåldrande, finner vi att antalet arbetade timmar i förhållande till antaletinvånare kommer att sjunka trendmässigt, och än kraftigare än jag visadevad gäller sysselsättningsgraden.Det betyder att den framtida produktionenmätt per invånare i , och då tar jag alla från noll till ,kommer att sjunka trendmässigt. Det ger utrymme för lägre standard än viskulle ha haft i annat fall och innebär att det vid oförändrade skattesatserblir svårt att få en väl fungerande skola, vård och omsorg. Det blir ävensvårt att erbjuda 40-talisterna hygglig standard som pensionärer både vadgäller pensionsnivå och offentlig service. Antalet arbetade timmar äralltså helt centralt, och det är oerhört önskvärt att öka antalet arbetadetimmar.Så till den första frågan: Vad leder då detta till för slutsatservad gäller lönebildningen? Vår syn, och det är en ganska allmän ekonomsyn,är att hur snabbt sysselsättningen kan utvecklas mätt i antal arbetadetimmar bland annat beror på hur pass tät arbetsmarknaden kan vara utanatt lönerna blir inflationsdrivande.Ett budskap i den här rapporten äratt om lönebildningen fungerar så att man kan få en arbetslöshet på kanske3 % i stället för utan att löneutvecklingen blir inflationsdrivandemotsvarar det att vi kan ha en högre sysselsättning, fler arbetade timmar,än vi hade haft i annat fall. Det ger precis de goda effekter jag nämndetidigare. Om den varaktiga arbetslösheten kan vara i stället för 4 %genom att lönebildningen fungerar på ett mer återhållsamt sätt kan dentotala produktionen bli större, och de totala skatteintäkterna bli större.Då finns det utrymme för ofinansierade skattesänkningar eller reformeri högre grad än om man inte kan få ned arbetslösheten varaktigt till 3 %.Vikten av återhållsamma löneökningar är framför allt kopplat till detta.Det är ett sätt att få upp antalet arbetade timmar.Sedan är frågan:Behövs det högre löner även ur arbetsutbudssynvinkel? Det var det som vardin fråga. Behöver inte lönerna för kvinnorna öka för att de ska viljajobba mer? Jo, män jobbar, som jag nämnde, mer än kvinnor. Det finnsempiriskt stöd för att kvinnor är mer känsliga för lönerna i sitt arbetsutbud.Om man kunde åstadkomma en relativ löneförändring till förmån för kvinnoroch hålla igen mäns löner skulle man nog kunna få upp det totala arbetsutbudet.Det skulle dra åt rätt håll.Om man gör detta väldigt snabbt finns detå andra sidan, som jag nämnde, risk för spridningseffekter. Det finnsrisk för att kommunalskatterna skulle behöva höjas och att det utlöserkompensationskrav från privat anställda personer. Här får man vägaönskvärdheten av att snabbt öka arbetsutbudet bland kvinnor mot riskerna föratt det totalt sett ska bli en mer inflationsdrivande löneutveckling somtvingar att höja räntan.I den avvägningen kommer vi framtill att om man kan nå en avtalshöjning på i snitt , och inom deramarna egentligen ändra relativlönerna mellan män och kvinnor så mycketsom möjligt, vore detta det allra bästa. Men att säga att ju högrelöneökningar för kvinnor desto bättre, allt annat lika, tror jag inte på.Vore allt annat lika så vore det väl bra. Men jag tror att om man höjdealla kvinnolöner, alla kommunalanställda kvinnors löner, rakt avskulle risken för smittoeffekter och kompensation för därav följandeskattehöjningar vara så stora att den totala sysselsättningen skulle blilägre än i annat fall.Därför kommer vi till slutsatsen att det gälleratt hålla de totala ramarna, den totala utvecklingen av arbetskostnaden,inom det som kan tolerera utan att höja räntan. Det sättervissa ramar för hur snabbt de relativa löneändringarna kan ske. Det finnsen viss kostnad i termer av att kvinnornas utbud kanske hålls tillbakajämfört med om man hade ökat kvinnolönerna snabbare.Anders Lindström:Jag vill bara uppmärksamma på att hon just nu fickhuvuddelen i receptet för den politik som måste ligga till grund för dennationella handlingsplanen för jämställda löner. Det handlar alltså omatt öka arbetskraftsutbudet, att se till att få ned antalet sjukskrivnaoch förtidspensionerade och att därigenom förbättra skattebasen. Det skaparett ekonomiskt utrymme för att höja lönerna för lågavlönade kvinnor ioffentlig sektor. Det förutsätter dock att ni förmår prioritera, så attni inte tar samma pengar till något annat och att ni inte samtidigtintecknar löneutrymmet för löntagarna i övrigt.Claes : Efterdetta makroekonomiska perspektiv vill jag ändå försöka svara något påfrågan om varför det går så långsamt sett från JämO:s synvinkel. Det ärnaturligtvis en rad samverkande faktorer som alla utgör hinder och som ikombination med varandra ger ett stort motstånd. Vi har redan talat omdet. Jag har nämnt det. Lönediskrimineringen är kopplad tillbefattningsdiskrimineringen. Befattningsdiskrimineringen är kopplad till hur vitar hand om våra barn. Allt detta har alltså ett samband med vartannat,det är alldeles uppenbart. Och det är väl en delförklaring till att detgår långsamt.Det är självklart så att jämställdhetslagen inte ärinstrumentet för att på ett strukturellt plan förändra de löneskillnader somfinns till nackdel för kvinnor . Däremot är jämställdhetslagen ettverkningsfullt instrument på den enskilda arbetsplatsen. När vi talar omosakliga löneskillnader är det alltså fråga om diskriminering. Det skaman komma ihåg. Man ska tala om det i klartext. Det är fråga om diskriminering.Bara för att koppla ihop det påståendet med frågan om Arbetsdomstolenkan jag nämna att jag har varit involverad i en diskussion om Arbetsdomstolennär det gäller prövning av diskrimineringstvister. Det är en sak. Man kanha olika synpunkter på den frågan. Men den fråga som du ställde, ,frågan om var man ska pröva diskrimineringstvister, har inte någonegentlig bäring på frågan om att utjämna löneskillnader mellan kvinnor ochmän på ett mer samhällspolitiskt, strukturellt plan. Det har inte direktmed vartannat att göra, tror jag.Ordföranden: för det. Då lämnarjag ordet fritt. Kanske vill säga något?Elisabet SundénIngeström, : Jag heter ochjobbar som sagt på . Vi har haft många frågor som tangerardet här med varför det går så långsamt att ändra löneskillnaderna mellankvinnor och män. Vi har naturligtvis analyserat saken på den statligasidan. Jag tror att en av orsakerna till att det går så långsamt är attdet är sådant fokus på en del av löneskillnaderna som har relativt litenbetydelse. Jämställdhetslagen tar sitt fokus i att det skulle finnas storaosakliga löneskillnader på arbetsmarknaden, men när vi har tittat på dettaså är det inte så.Som det har antytts här på flera områden är det olikasvårighetsnivå som förklarar merparten av löneskillnaderna. Kvinnor harvalt lättare arbeten än män, dock inte mindre viktiga, det vill jag säga.Det är bara lite enklare arbeten. Vi väljer olika yrken. Vi kvinnorarbetar helt enkelt mindre tid. Det finns också andra, individuella,faktorer som helt enkelt handlar om att vi har varit i arbetslivet.Det finns alltså fler äldre män med topptjänster på arbetsmarknaden.Skaman prata om vad som ska göras ska man inte fokusera på den lilla del somkanske beror på osakliga löneskillnader utan faktiskt försöka påverkasvårighetsnivåerna. Varför väljer kvinnor att arbeta i yrken som inte gerlika mycket betalt? Vi måste prata mer om pengar, tror jag, i vårt samhälle.Jag är inte så säker på att det bara är intresse för vård och omsorg somhar styrt alla kvinnors val. Jag tror faktiskt att vi har en brist påinformation om hur mycket betalt man kan få om man jobbar perdag. Det är ju enorma skillnader mellan olika yrken. Vi måste stödja eleverpå såväl grundskola och gymnasium som högskola när de väljer överkönsgränserna. Vi måste stödja kvinnor som väljer över könsgränserna iarbetslivet. Det försöker vi göra på den statliga sidan, bland annat genomdet projekt som Medlingsinstitutet nämnde.Ordföranden: , men viförsöker hålla oss till korta frågor. Jag har en lista på tio personersom vill ställa frågor. Vi har inte så förfärligt mycket tid. Det är baraen vädjan.Elisabet : Jag har bara två punkter kvar. Jagtror också att man måste pröva att avgränsa arbetsuppgifterna annorlunda.Där kan vi bli mycket bättre både i hemmet och på arbetsplatsen. Och såtror jag som sagt att vi måste fokusera jämställdhetsarbetet där det kangöra nytta, inte på att kartlägga löneskillnader in absurdum, vilketfaktiskt förekommer på många ställen i dag.Ordföranden: för det!Det var väl ingen fråga utan mer ett påstående. Då har jag en person frånSvenskt Näringsliv på listan.Björn , : Jagheter och kommer från . Jag vill baragöra ett par reflexioner som kan leda till en mer retorisk fråga. När vidiskuterar kommer det fram en mycket samstämmig bild i de reflexioner somkommer från arbetsmarknadsutskottets ledamöter. Jag kan inte riktigt kopplain mig på den bilden. Det viktiga i det som vi har diskuterat har varitvilka löneskillnader statistiken visar. Men det intressanta är vadstatistiken inte visar.Det vi har diskuterat handlar inte, för attkoppla till redogörelse, om att det är lönediskriminering.Det är väldigt mycket löneskillnader som vi inte har kunnat visa var dekommer ifrån. Huvuddelen av dem är löneskillnader som man inte har någrastatistiska mått för men som ändå är sakliga löneskillnader. Det är alltsåsådant som man, gemensamt mellan parterna och arbetsgivarna, har satt uppsom kriterier när man bestämt vad som ska göra att man skiljer lönerna åtmellan olika medarbetare. Det är väldigt viktigt att ta fasta på dettaoch inte tro att man kan styra det via någon form av lagstiftning.Denandra punkten, som vi tangerar i stället, är att vi har en segregeradarbetsmarknad, att det är olika lönenivåer inom olika branscher. Dethärstammar ursprungligen från att man har olika betalningsförmåga inomolika branscher. Det går inte, hur mycket man än skulle vilja det, attvia lagstiftning försöka höja lönenivåerna i en bransch som inte kan betalaför det. Det man gör är då i stället bara att slå ut de branscherna. Demåste rationalisera mycket kraftigare än de hade gjort annars.Ordföranden:Jag vädjar igen om att vi försöker hålla oss till korta frågor och integör långa inlägg. Tack.Björn : Ser ni en möjlighet att göra ensådan förändring skulle jag vara glad om jag kunde visa för de företagenhur de kan höja lönebetalningsförmågan och intjäningsförmågan. Det trorjag att alla skulle vara glada för.Ordföranden: för det. Är detnågon som har en kommentar från panelen? Då var det ,varsågod!Erik (): Det är ju "Hoa-Hoa"stod med ett barn på axeln. Jag minns det inte själv, utan jaghar sett bilderna i efterhand. Ändå händer det ganska lite. Jag har enkonkret fråga till . Jag blev lite förvånad över att åldersom faktor inte påverkade kvinnors löneandel jämfört med mäns löneandel.Om man går tillbaka i jämställdhetsdebatten har det alltid funnits någonidé om att nästa generation ska bli jämställd. Det blev inte 60-talisternanär de skaffade barn. Det blev inte heller 70-talisterna när de skaffadebarn. 40-talisterna gick det väl ganska bra för, för de kom i alla fallut på arbetsmarknaden. Men sedan har det i huvudsak stått stilla, om manska vara väldigt raljant.Man kan tänka sig, i ett optimistiskt scenario,att 70-talisterna borde vara lite mer jämställda i hur de tar utföräldraledighet. De borde kanske vara lite mer kaxiga i sin vilja att ställakrav på löner. Är det verkligen så att det inte finns någon skillnad omdu tar ålder som faktor? Det är den ena frågan.Den andra frågan är tillJämO. Jag skickade in en anmälan till er utifrån ettarbete vid där man fann, jag tror att det var 1,3 %eller , rent osakliga löneskillnader bland disputerade lektorer.Rektors svar, som arbetsgivare, på detta var att det kommer att ta tidatt åtgärda de här löneskillnaderna eftersom vi har individuella lönesamtal.Jag skulle vilja att ni i det läget, fast jag är inte beredd att nu tadet steget, tolkade jämställdhetslagen som att man genom en kollektivpott direkt har ett eller på sig att åtgärda de osakligalöneskillnaderna. Man höjer kvinnors löner . Sedan kommer det attfinnasindividuella variationer, självklart. Men ska jämställdhetslagen blikraftfull måste man göra något när man har en sådan grupp, som uppenbarligenär drabbad. Jag vet inte hur många hundra det rörde sig om, men det varett antal hundra personer som uppenbarligen hade osakliga löneskillnader.Då måste man göra det snabbare. Man kan inte bara säga att detta tar tid.Man måste använda jämställdhetslagen. Vad innebär jämställdhetslagen atten arbetsgivare måste göra konkret när han finner osakliga löneskillnader,menar ?Ordföranden: Då var det , TCO.Roger Mörtvik,TCO: Att det finns osakliga löneskillnader tycker jag är ganska självklart.Det är också ganska uppenbart att vi från fack och arbetsgivare kanskeinte gör tillräckligt mycket alla gånger. Vi måste nog bli mycket bättrepå att arbeta med de här frågorna. Det jag tycker är viktigt att påpekaär att allt som handlar om löneskillnader inte är en fråga omlöneförhandlingsprocessen. Det har flera pekat på.Det är två delar som jag villlyfta fram särskilt. Den ena delen är fördelningen av föräldraledigheten.Vi har sett att när kvinnor får barn halkar de efter andra kvinnor.