bet · GR01BOU5 · 2004-02-19 00:00:00 — Utredningsuppdraget har när detgäller frågan om ersättning vid upplåtelse av ledningsrätt varit begränsattill att överväga om de nuvarande ersättningsprinciperna skall kompletterasnär det gäller de fall som täcks in av de utvidgningar som har föreslagitsav utredningen. Enligt utredningens bedömning är det emellertid olämpligtatt införa andra ersättningsprinciper enbart för det utvidgade området.Ett tillskapande av särlösningar för utvidgningsfallen skulle nämligenleda till gränsdragningsproblem och omotiverade skillnader mellan likartadeledningsrättsupplåtelser. Utredningen anser att det finns starka skäl fören övergripande översyn av reglerna om ersättning vid expropriativa ingrepp,men att införandet av någon annan form av ersättningsprincip iledningsrättslagen är en reform som kräver betydligt mera ingående övervägandenän som rymts inom ramen för utredningens uppdrag.Ersättningsreglerna i expropriationslagen fick sin nuvarande utformningi . Någon mer allmän översyn av reglerna har inteskett. har reglerna alltmer kommit till användning vidförvärv där förvärvaren är en privat aktör som driver sin verksamhet ivinstsyfte. Mot den bakgrunden finns det enligt utskottets mening anledningatt nu göra en utvärdering av hur reglerna fungerar och om de, allmäntsett, leder till rimliga resultat för den enskilde. Utskottet anser attregeringen bör ta initiativ till en sådan utvärdering.Vad utskottet nu anför bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Förslaget lämnas med anledning av motionerna 2003/04:MJ404 (m)yrkande 2, 2003/04:MJ476 (m) yrkande 3, 2003/04:Bo246 (c) yrkandena 3 och4, 2003/04:Bo254 (fp) yrkande 3 och 2003/04:Bo258 (m) yrkandena 2 i dennadel och 3.Övriga fastighetsrättsliga frågorUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen omsamfälligheters rätt till verkställighet på grundval av debiteringslängd,ägofredslagstiftningen och fäbodkulturen, jämför reservation 11 (v, c),samtregleringen av häradsallmänningar.SamfälligheterFörslaget i motion 2003/04:Bo277 (fp) avser att en samfällighets rätttill verkställighet på grundval av debiteringslängd skall upphävas, dvs.en sådan längd skall inte längre utgöra en exekutionstitel (grundval förkronofogdemyndighetens indrivning). Förslaget innebär att samfälligheteni stället blir hänvisad att ansöka om betalningsföreläggande eller stämningvid domstol för att på så sätt skaffa sig en exekutionstitel. De i motionenavsedda bestämmelserna återfinns i lagen (1973:1150) om förvaltning avsamfälligheter.En samfällighetsförenings medelsbehov täcks ytterst genom uttaxering avmedlemmarna. Betalningsskyldigheten för dessa fastställs vid föreningsstämmagenom en taxeringslängd. En föreningsmedlem kan, om han inte anser sigbetalningsskyldig, vid fastighetsdomstol mot föreningen väcka talan omrättelse från den dag då debiteringslängden framlades påföreningsstämman. Debiterat och till betalning förfallet belopp får, omdomstolen inte beslutat annat när den prövat talan om rättelse, tas utenligt bestämmelserna i utsökningsbalken om fordran för vilkenbetalningsskyldighet ålagts genom dom som äger laga kraft (40, 42 och 46 §§lagenom förvaltning av samfälligheter). Verkställigheten på grund avdebiteringslängd kan inte omfatta dröjsmålsränta eller indrivningskostnader(NJA 1987 s. 46).Utskottet anser inte att det ligger några fördelar i att ändra lagstiftningenså att en debiteringslängd inte längre utgör exekutionstitel. Motionenavstyrks därför.ÄgofredslagstiftningenI motion 2003/04:Bo202 (c) yrkande 1 föreslås dels bevarande, dels ändringav ägofredslagstiftningen så att fortsatt fäboddrift kan bedrivas. Detöversynsarbete som pågår av ägofredslagen måste leda till lagstiftningsom skapar en hållbar situation gällande stängsel både för de i dagverksamma fäbodbrukarna och de som kommer att starta verksamhet på fäbodar.Förslaget gäller också att ändamålet med fäbod som företeelse görs klartav lagstiftaren (förslag om tillkännagivande).Enligt ägofredslagen (1933:269) är en ägare eller en innehavare av hemdjurprincipiellt skyldig att hålla sådan vård om djuren att de inte olovligenkommer in på annans ägor. Lagen innehåller också bestämmelser om skyldighetatt hålla stängsel. En fastighetsägare kan således begära att stängselsätts upp när grannfastigheten används för bete och stängsel behövs.Skyldigheten att vårda djuren begränsas genom ägofredslagens bestämmelserom rätt till gemensamt bete på skogs- och utmarker som gränsar tillvarandra. Sådan mark anses under vissa förutsättningar upplåten till gemensamtbete för större hemdjur i den mån marken inte är inhägnad. Regeringen fårföreskriva att rätt till gemensamt bete även skall avse mindre hemdjur.För att bl.a. ge möjlighet till skydd mot skador på skogsåterväxten tillföljd av betning finns i ägofredslagen särskilda bestämmelser om betesregleringpå mark som anses upplåten till gemensamt bete. att rätten till gemensamt bete upphör för fastigheter som äger deli marken eller som har betesrätt på grund av servitut. Bestämmelserna ombetesreglering tillämpas inom (en del av) ett län sedan så beslutats genomförordning. Sådana förordningar är få till antalet. Enligt ägofredslagenhar djurägare eller den som mottagit djur till underhåll eller nyttjandestrikt ansvar om djuren olovligen tagit sig in på annans ägor och därorsakar skada. I lagen föreskrivs regressrätt mot den som vållat skadan.Ägofredslagen reglerar även en rätt att bättra annans hägnad och att tahand om annans betesdjur. Vidare regleras förvaltningen av stängsel- ochbetessamfälligheter. Slutligen finns bestämmelser om förseelser motföreskrifter om betning samt om förverkande av rätt till gemensamt bete.I promemorian Ds 2002:33 har föreslagits att lagen om ägofred samt visstill denna anslutande lagstiftning skall upphöra att gälla. Vidare föreslogsatt lagen (1938:121) om hittegods skall tillämpas också på hemdjur somkommit in på annans mark. Som skäl till förslaget angavs att den nuvaranderegleringen är onödig, i huvudsak därför att det är ett litet antal fallsom omfattas av regleringen eller att andra regler kan tillämpas.Utredningen om rätt till bete vid fäbodbruk och annan småskalig djurhållninghar lämnat sitt betänkande Betesrätt vid fäbodbruk m.m. (SOU2003:116). Enligt utredningsförslaget bör fäbodkulturen bevaras och stärkas.Utredaren har koncentrerat sitt arbete på fäbodbruket och vissa andraföretagsformer som bedriver djurhållning enligt gammal tradition ochsedvana. Därmed avses bl.a. att djuren betar fritt på ostängslad skogsmark.Utredaren anser att det behövs lagbestämmelser för att framför allt detfria skogsbetet skall kunna fortsätta. Skogsbetet sker med stöddels av ägofredslagen, dels gammal sedvana. Utredaren konstaterar att detfria skogsbetet visserligen utnyttjas av en ganska liten grupp av företagaremen att det har stor betydelse från miljö- och naturvårdssynpunkt. Skogsbetetbidrar till att det öppna odlingslandskapet och den biologiska mångfaldenbevaras. Flera skäl talar således för att betesrätten stärks i en särskildlag. I betänkandet redovisas några rättsfall rörande sedvanebetet somtyder på att betesrätten vid eventuella konflikter mellan markägare ochdjurhållare har en osäker eller i vart fall oklar ställning. Osäkerhetengäller också i vilken utsträckning djurhållaren är skyldig att hållastängsel för att hindra att djuren kommer in på andras marker. Enligt praxisär det inte djurägaren utan den som vill skydda sin mark mot betande djursom får anordna stängsel (den omvända stängselskyldigheten). Denna praxisgår så att säga stick i stäv med gällande lagbestämmelser om stängselskyldighetoch det är därför enligt utredningen tveksamt om den håller vid en rättsligprövning. Utredarens lagförslag innebär dels att de nuvarande bestämmelsernai ägofredslagen om s.k. gemensamt bete får leva vidare, dels att detsedvanebete som utövas enligt stadigvarande sedvana på berörda orterbekräftas och får stöd i den nya lagen. Utredaren framhåller vidare att denomvända stängselskyldigheten bör få en starkare ställning som sedvanerätti och med att bestämmelserna om stängselskyldighet i ägofredslagen enligtförslaget försvinner. Lagförslagen innebär i övrigt att ägofredslagenupphävs och att frågor som regleras i den lagen i fortsättningen hanterasenligt annan befintlig lagstiftning. Hit hör t.ex. stängselfrågor, tillsynav djur, skadestånd och omhändertagande av bortsprungna djur. Det s.k.strikta ansvaret för skador som husdjur orsakar på annans mark försvinner.Utredningsförslaget bereds nu inom Jordbruksdepartementet.Enligt utskottet finns det inte anledning för att nu i sak taställning till de i motionen väckta frågorna. I stället bör resultatet avdet inom pågående beredningsarbetet avvaktas. Motionenavstyrks således.HäradsallmänningarI motion 2003/04:Bo207 (m) föreslås en utredning rörande regleringen avhäradsallmänningar. Utredningen bör avse om skälen för den gamla ordningenkvarstår samt formerna för att möjliggöra för delägarna att kunna väljabolagsform eller annan juridisk form för ägandet av häradsallmänningenmed syfte att skapa likviditet i ägandet och säkra effektiv förvaltning.Förslaget omfattar också att möjligheter skapas för en delägare att lämnadelägandet genom försäljning av sin andel. Även frågan om hembud omfattasav motionsförslaget. De båda senare frågorna med syfte att möjliggöra ettlokalt och samlat ägande (förslag om tillkännagivande).Häradsallmänningarna regleras i lagen (1952:166) om häradsallmänningarvilken lag var den senaste mer genomgripande förändringen av lagstiftningenpå detta område. Häradsallmänningarna tillhör ägarna av vissa fastigheter.En delägare får inte överlåta sin rätt till delaktighet i allmänningenannat än gemensamt med den fastighet med vilken rätten är förenad.Begränsande regler gäller för inteckning, överlåtelse och införlivning av nymark. Det skall här särskilt anges att allmänningsskogarna i ochDalarna har en annan och i tiden senare bakgrund och att särskildlagstiftning gäller för dessa.Vid /2000 genomfördes ett par förändringar av lagen (prop.1999/2000:39 och bet. 1999/2000:BoU8). Det gällde bl.a. bestämmelsernaom avyttring och om införlivning av mark. I lagstiftningsärendet betonadessyftet med bestämmelserna, att allmänningarnas långsiktiga fortbeståndoch utveckling skall tryggas. Det konstaterades också att den betydelsesom allmänningarna har för befolkning och näringsliv numera knappastifrågasätts.Utskottet finner inte tillräckliga skäl för att föreslå att enöversyn av lagen om häradsallmänningar görs med den inriktning som föreslås.M-motionen avstyrks således.LänsindelningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om folkomröstningar avseendelänsindelningsändringar i samband med bildandet av nya regioner, jämförreservation 12 (c).Indelningsändringar vid bildandet av nya regionerI motion 2002/03:K241 (c) yrkande 18 (partimotion) lämnas förslag om attlänssammanslagningar eller länsdelningar som ett led i bildandet av nyaregioner bör föregås av en folkomröstning (förslag om tillkännagivande).Konstitutionsutskottet anförde vid sin bedömning under föregående riksmöteav motionens andra förslag om regionbildningar - yrkandena 16, 17 och 21följande (bet. 2002/03:KU18).Riksdagen beslutade så sent som att försöksverksamheten iSkåne län och , där utgör dendirektvalda beslutande regionfullmäktigeförsamlingen, skall fortgå ioförändrad form t.o.m. utgången av som det öppnadesmöjlighet att i övriga län bilda samverkansorgan enligt den nya lagen[(2002:34) om samverkansorgan i länen]. Sådana har också bildats i fleralän. Uppföljning och utvärdering skall göras av verksamheterna både enligtförsökslagen och enligt den nya lagen om samverkansorgan.Enligt utskottets uppfattning finns det inte skäl för att nugöra några ändringar i beslutet om formerna för den regionala samverkan.Utskottet beaktar härvid också den allmänna översyn av uppgiftsfördelningenmellan staten, kommunerna och landstingen som regeringen beslutatom och i vilken särskild uppmärksamhet skall ägnas åt den regionala nivånsroll.Konstitutionsutskottet fann det inte heller påkallat att vidta någon åtgärdmed anledning av det i motionens yrkande 20 framförda förslaget att seöver grundlagen rörande bildandet av regioner. avslogmotionsförslagen i enlighet med utskottets förslag.Enligt bostadsutskottets mening är det inte lämpligt att nu somen sak för sig tar ställning till om c-förslaget skall genomföras. Ettsådant ställningstagande bör i stället ske med att andra frågorsom gäller regionaliseringen avgörs när ytterligare erfarenheter vunnitsav de redan pågående regionala verksamheterna. Utskottet avstyrker därförc-motionens förslag.Det skall här nämnas att , vars arbete konstitutionsutskottetbl.a. uppmärksammat, har avlämnat ett delbetänkande, SOU2003:123. Kommittén har ägnat denna första etapp åt inriktningen av detfortsatta utredningsuppdraget.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlettföljande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet.1. Jordförvärvslagen, punkt 1 (kd, c, mp)av (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2003/04:N330yrkande 4 och 2003/04:N335 yrkande 7 i denna del och bifaller delvis motion2003/04:Bo272 yrkandena 1-4.StällningstagandeVi anser det vara av väsentlig betydelse att lagstiftningen om förvärv avlantbruksegendom skärps. förslag om att avskaffajordförvärvslagens glesbygdsbestämmelser bör inte genomföras. Det gälleri stället att värna om jord- och skogsbruk av den typ vi har i Sverige.Landsbygden måste hållas levande. Sysselsättningen i glesbygd måste stärkasoch familjejordbruken skyddas. Detta har betydelse ur ett flertal synvinklar,inte minst vad gäller möjligheterna att nå en från miljösynpunkt hållbarutveckling. Problemet skall ses mot bakgrund av att köptrycket från svenskaoch utländska företag kan förväntas öka. Uppköp och exploatering med endastkortsiktiga vinstintressen som mål måste effektivt motarbetas.Främst gäller det att stärka sambandet mellan ägande, brukande och boende.Det måste utrönas hur lagen i sig skall ge uttryck för detta men minstlika viktigt är att tillämpningen blir effektiv. Ett särskilt problemkomplexär de juridiska personernas möjligheter till förvärv. Dagens lagstiftningger uttryck för en restriktivitet som i grunden är bra. Den nuvarandeprincipen som skall skapa en balans mellan olika ägarkategorier är ocksånågot som ställt sig bakom.Reglerna måste få en utformning och tillämpning så att familjejordbrukenblir den dominerande ägarkategorin och så att generationsskiftena underlättas.Det finns också ett behov av att se över lagens geografiska tillämpningsområden.Jordförvärvsutredningens förslag bör således inte utan en i vissa delarkraftig omarbetning läggas till grund för lagstiftning. Vi önskar att enny utredning genomförs med ett otvetydigt uppdrag att lämna förslag medden av oss förordade inriktningen.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motionerna 2003/04:N330 (kd) yrkande4 och 2003/04:N335 (mp) yrkande 7 i denna del och bifaller delvis motion2003/04:Bo272 (fp) yrkandena 1-4.2. Jordförvärvslagen, punkt 1 - motiveringen (m)av de (), () och PeterDanielsson (m).StällningstagandeDe krav på förvärvsprövning och boendeplikt som ställs vid försäljningoch köp av fastigheter i vissa delar av landet innebär bl.a. en klarinskränkning i dispositionsrätten och egendomsskyddet. Säljaren har interätt att sälja till vem som helst. Staten har genom tvångsåtgärder i formav återlösen möjlighet att gynna köpare som redan är boende på en ort.Erfarenheten visar dock att lagstiftningen på intet sätt bidrar till ökadbosättning. Boplikten leder ofta till att det är en befintlig markägarepå orten som får köpa fastigheten till ett pris som, på grund avomständigheterna, långt understiger det pris som säljaren skulle ha erhållitom ingen förvärvsprövning funnits. Anledningen kan bl.a. vara attfastigheterna saknar mangårdsbyggnader eller har obeboeliga bostadshus. Attuppföra ett nytt bostadshus innebär en sådan kostnad att fastighetsköpetblir direkt olönsamt och absolut inte kan ge försörjning åt en familj.Ännu mer befängt förefaller detta mot bakgrund av att en person som ärverfastigheten kan vara bosatt i . Vid överlåtelse till en personsom bor på pendlingsavstånd från fastigheten och som har möjlighet attutföra daglig skötsel kräver staten däremot boendeplikt.I betänkande SOU 2001:38 föreslås attglesbygdsbestämmelserna, dvs. boplikten, slopas. Vi biträder den uppfattningen.Följaktligen avstyrker vi samtliga motionsförslag.3. Förvärv av permanenthus för fritidsändamål, punkt 2 (m, fp, kd)av (), de (), (), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo254yrkande 7 och avslår motionerna 2003/04:N249 yrkande 1, 2003/04:N328yrkande 13, 2003/04:N335 yrkande 7 i denna del, 2003/04:N338 yrkandena 2och 3, 2003/04:Bo220, 2003/04:Bo232 och 2003/04:Bo233 yrkandena 1 och 2.StällningstagandeVi motsätter oss samtliga de förslag som innebär en reglering med avsiktatt styra var människor skall ha sina permanentbostäder och var de skallfå bo på sin fritid. Sådan lagstiftning anser vi inte önskvärd eftersomden är ett stort ingrepp i den enskilda äganderätten. Dessutom skulle deninte bli effektiv. Vidare kan på goda grunder befaras att en sådanlagreglering, vare sig det gäller en mer omfattande förvärvsprövning ellerökade befogenheter för kommunerna i deras fysiska planering, innebär ensådan byråkrati och krav på kontroll att den inte låter sig genomföras iett samhälle som skall präglas av frihet och respekt för de enskildamänniskornas val.Lösningen på de problem som gäller omvandlingen av permanenthus tillfritidsbostäder och skapandet av förutsättningar för människor att kunnabo kvar i sin hembygd ligger inom områden av politiken för vilkabostadsutskottet inte har ett beredningsansvar. Det gäller främst närings-,skatte- och finanspolitiken. Exempelvis kan en mer företagarvänlig politikskapa förutsättningar för arbetstillfällen, en utbyggnad av infrastrukturenge möjlighet till arbetspendling samt en sänkning av fastighetsskatten gemänniskor bättre ekonomiska förutsättningar att bo kvar.Erfarenheter som redovisats från , där boplikt finns i ca 75 kommuner,visar att man inte får det förväntade resultatet. I stället kan mankonstatera ett flertal negativa effekter. Exempel på detta är sänktafastighetspriser för helårshus, vilket ökar riskerna att investera i sinfastighet som de hus som klassas som fritidshus inom samma områdestiger i värde. Det ger en konstgjord, snedvriden marknad, där dehelårsboende blir fattigare och fritidshusägarna rikare. Man behåller ocksåofta husen inom familjen och använder det för fritidsboende hellre än attsälja till lågt pris, med stöd av de släktskapsundantag för förvärv somfinns i lagen. Sådana undantag nämns när boplikt föreslås i Sverige.Således anser vi att lösningen på omvandlingsproblematiken inte står attfinna i att det skall införas någon form av boplikt, vare sig de är frågaom införande av ny förvärvslagstiftning eller förändringar av plan- ochbygglagens bestämmelser.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo254 (fp) yrkande7 och avslår motionerna 2003/04:N249 (s) yrkande 1, 2003/04:Bo232 (s),2003/04:N338 (kd) yrkandena 2 och 3, 2003/04:Bo233 (kd) yrkandena 1 och2, 2003/04:N328 (c) yrkande 13, 2003/04:Bo220 (c) och 2003/04:N335 (mp)yrkande 7 i denna del.4. Förvärv av permanenthus för fritidsändamål, punkt 2 (c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2003/04:N328yrkande 13 och 2003/04:Bo220, bifaller delvis motionerna 2003/04:N249yrkande 1, 2003/04:N335 yrkande 7 i denna del, 2003/04:N338 yrkandena 2och 3 och 2003/04:Bo233 yrkande 2 och avslår motionerna 2003/04:Bo232,2003/04:Bo233 yrkande 1 och 2003/04:Bo254 yrkande 7.StällningstagandeLandsbygdens glesa strukturer lockar många vid valet av bosättning. Gottom plats, närhet till skog, mark, hav, fjäll och sjöar är en fantastiskresurs som borde kunna framhållas mer, till fördel för den regionalautvecklingen. Förutsättningar för boende varierar kraftigt inom olikaregioner av landet. Men bilden är mer komplicerad än så. Det är inte barafråga om nationella regionala skillnader mellan överhettning och brist påetableringar. Sådana skillnader finns även inom enskilda kommuner ochäven inom mindre områden än så.I dag finns skärgårdsområden med en oerhört stor efterfrågan på bostäderdär boplikt efterfrågas som ett medel för att hindra att fastighetsförsäljningarsker för fritidshusändamål och för att kunna dämpa boendekostnaderna ochfastighetspriserna. finns det skärgårdsområden som redan harförlorat sin sista öbo eftersom kommunikationerna och servicen har försvunniteller inte utvecklats. har de fritidsboendes(sommargästernas) uppköp av helårshus i kustsamhällena ökat.Fritidsbostadsmarknaden har prisnivåer som åretruntbostadsmarknaden inteklarar av. Detta har lett till stora svårigheter att finna hus för demsom önskar bo året runt.När befintliga fastigheter försvinner ur händerna på åretruntboendeplanerar kommunerna för bostäder i nya lägen, om möjligt även i mycketattraktiva områden. Det finns dock ingen garanti för att husen i denyplanerade områdena blir helårsbostäder eftersom nuvarande lagstiftninginte innefattar några verksamma styrinstrument i detta avseende. Attraktivmark är en ändlig resurs. Det är därför viktigt att kommunen ges möjlighetatt effektivt styra boendet, t. ex. genom att inom nya detaljplaneområdenbestämma att områden endast får bebyggas och användas för helårsboende.Jaganser att bör ändras så att kommunerna kan göra lokalaöverväganden om vilka områden som vid nybyggnation bör avsättas endastför åretruntboende. bör därför få i uppdrag att lämna förslagtill en lagändring som möjliggör för kommunerna att via detaljplan ellerannat planinstrument styra så att områden vid nybyggnation kan förbehållasoch bevaras för åretruntboende.Jag föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadjag framför. Därmed bifaller motionerna 2003/04:N328 (c) yrkande13 och 2003/04:Bo220 (c), bifaller delvis motionerna 2003/04:N249 (s)yrkande 1, 2003/04:N338 (kd) yrkandena 2 och 3, 2003/04:Bo233 (kd) yrkande2 och 2003/04:N335 (mp) yrkande 7 i denna del samt avslår motionerna2003/04:Bo232 (s), 2003/04:Bo254 (fp) yrkande 7 och 2003/04:Bo233 (kd)yrkande 1.5. Förvärv av permanenthus för fritidsändamål, punkt 2 (mp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:N335yrkande 7 i denna del, bifaller delvis motionerna 2003/04:N249 yrkande 1,2003/04:N328 yrkande 13, 2003/04:N338 yrkandena 2 och 3, 2003/04:Bo220,2003/04:Bo232 och 2003/04:Bo233 yrkandena 1 och 2 och avslår motion2003/04:Bo254 yrkande 7.StällningstagandeLandsbygdens utveckling blir som går alltmer bekymmersam.Den markpolitik som bedrivs, eller snarare bristen på en sådan effektivpolitik, gör mig betänksam. Jag är medveten om att de markpolitiskafrågeställningarna är komplicerade, inte minst från juridisk synpunkt. Enligtmin mening går det inte att behandla de markpolitiska instrumenten vartoch ett för sig. Det måste till en bred översyn som stärker sambandetmellan boende, brukande och ägande.