bet · GS01UFöU2 · 2004-11-25 00:00:00 — I kommittémotion 2002/03:U313 (c) yrkande 17 menarCenterpartiet att det måste finnas en beredskap att omprioritera insatsermot konflikt- och krishantering.Sveriges bidragI partimotion 2004/05:U219 (c) yrkande 14 anför motionärerna att densvenska ambitionen och det svenska målet för vår internationella verksamhet,oavsett om den är av militär karaktär eller om den sker genomfrivilligorganisationer, är viktig och skall fortsätta.Motionärerna bakom kommittémotion 2004/05:U314 (kd) yrkande 3 anser attden svenska förmågan att medverka i internationellt fredsbevarandeinsatser måste stärkas också vad avser fredsframtvingande uppgifter sompåkallas av FN. Motionärerna bakom partimotion 2003/04:U256 (m) yrkande5 anser att bör ha förmåga till tidiga och framskjutna insatser,i samverkan med länder med vilka vi har starka relationer.I partimotion 2004/05:U226 (fp) yrkande 29 pekar motionärerna på attett antal länder har fallit samman och tagits över avkrigsherrar och soldater som plundrat, terroriserat och fördrivitbefolkningen. Motionärerna menar att regeringen bör uppmärksamma, och igod tid undanröja, risker för att blockeringar uppstår i det kontinuerligabudgetarbetet som skulle kunna försvåra ett snabbt svenskt agerande medmilitära inslag i denna typ av akuta situationer. Sådana blockeringar,anser motionärerna, får inte lösas upp genom att insatser av militärkaraktär finansieras ur biståndsanslaget. Resurser för sådana insatserfår tas fram på annat sätt.Motionärerna bakom den enskilda motionen 2003/04:U294 (s) anser att densvenska utbildningen av poliser som skall tjänstgöra i utlandet fungerarmycket bra. Tyvärr tar inte alla länder detta viktiga uppdrag på sammaallvar. En idé, menar motionärerna, kan vara att erbjuder sigatt å världssamfundets vägnar utbilda all den personal som med polisiärauppgifter spelar så stor roll för rättssäkerhet och bevarande av lugnvid fredsbevarande insatser runt om i världen.I partimotion 2002/03:U323 (m) yrkande 23 menar att Sverigeskall ha beredskap att snabbt ställa resurser till förfogande för utökadeinsatser på Balkan.I kommittémotion 2004/05:U216 (fp) yrkande 6 noterar motionärerna attSverige ännu saknar en strategi för vilka internationella insatser sombör prioriteras och på vilket sätt vi deltar bäst. Motionärerna efterlyseren nationell strategi för de svenska missionerna som tydligt anger depolitiska målen och skapar förutsättningar för ett mer effektivtresursutnyttjande. Långt innan det konkreta erbjudandet om deltagande iinternationella missioner framförs, anser motionärerna, måste Sverigeha kriterier för olika tänkta handlingsalternativ.I den enskilda motionen 2004/05:U275 (mp) yrkande 1 anförs att Sverigeinte skall skicka civil eller militär personal till områden som harförorenats av utarmat uran.I partimotion 2004/05:Fö8 (v) yrkande 4 anför att ingasvenska militära resurser för krishantering får sättas in utan ettentydigt mandat från . I den enskilda motionen 2004/05:Fö28(mp) yrkande 5 anförs likaledes att inte skall delta i krishanteringeller annan militär verksamhet utan ett entydigt mandat från FN:ssäkerhetsråd. Vidare anförs (yrkande 6) att svenskt deltagande iinternationella militära operationer alltid måste föregås av ett beslut iSveriges riksdag.Förebyggande av konflikter genom utbildning och försoningI partimotion 2003/04:U203 (c) yrkande 4 menar att detfinns ett behov av att fördjupa förståelsen av konflikters karaktär ochderas konsekvenser. I samma motion (yrkande 6) anför attdet konfliktförebyggande arbetet bör syfta till att utveckla en godförvaltning, utveckla samhällets förmåga att förebygga, motverka ochhantera olika slags påfrestningar, stödja medborgarsamhällets fredsinitiativ,utveckla regionala mekanismer för konfliktförebyggande och medling,utveckla konfliktkontrollmetoder som sedan gammalt har varit i bruk isamfunden, stödja människorättsorganisationerna samt stödja friinformationsförmedling och kommunikation. anför vidare (yrkande8) att lokala grupper och nätverk, föreningslivet, de politiska partiernaoch det civila samhället spelar en viktig roll i det konfliktförebyggandearbetet. I yrkande 11 anförs att frivilligorganisationers kunskaper,kompetens och roll utgör en mycket viktig och bred resurs ikonfliktförebyggande arbete och konflikthantering.I den enskilda motionen 2003/04:U274 (c) yrkande 2 anför motionären attSverige skall gå före i arbetet med att involvera kvinnor i detinternationella arbetet med konflikthantering och fredsprocesser. Iflerpartimotionen 2003/04:U278 (fp, m, c, kd) yrkande 2 anförs att ettgenderperspektiv bör integreras i all fredsfrämjande verksamhet. Ipartimotion 2003/04:U203 (c) yrkande 9 anför att kvinnorspelar en viktig roll i såväl det konfliktförebyggande arbetet som detkonfliktläkande arbetet. Det är viktigt att kvinnor involveras iförhandlingar och fredsavtal på nationell och internationell nivå. Det ärockså viktigt, menar motionärerna, att utbildning i formell fredsprocesstillhandahålls för kvinnogrupper och kvinnoorganisationer.Centerpartiet anför i partimotion 1999/2000:U402 (c) yrkande 18 attreglerna (vad avser den internationella humanitära rätten) till skyddför civilbefolkningen bör stärkas. Vidare anförs att kännedom om ochrespekt för mänskliga rättigheter bör spridas genom utbildning ochövervakning.Miljöpartiet anser i kommittémotion 2002/03:Fö261 (mp) yrkande 5 attSverige måste verka för att främja en konfliktförebyggande kultur medlångsiktig kunskap om uppbyggnad av konflikter och deras orsaker föratt öka viljan och förmågan att agera förebyggande. Förmågan attidentifiera strukturella riskfaktorer för att få en tidig varning är enförutsättning för konfliktförebyggande. För detta krävs, enligtMiljöpartiet, att det skapas nya samarbetsstrukturer och instrument inomalltifrån FN och till andra organisationer som EU. Ett första stegför att konkretisera en sådan utveckling vore initiativet att i ,med finansiering ur försvarsbudgeten, skapa ett verksamhet i kris- och konfliktområden.I partimotion 2003/04:U335 (mp) yrkande 11 menar attregeringen bör verka för fortsatt stöd till framställande av manualerför fredliga metoder av konfliktlösning.I kommittémotion 2002/03:U296 (kd) yrkande 5 samt i kommittémotion2003/04:U352 (kd) yrkande 4 anförs att insatser för försoning måste fåökat utrymme inom det konfliktförebyggande och fredsuppbyggande arbetet.Folkpartiet menar i kommittémotion 2003/04:U17 (fp) yrkande 10 attsannings- och försoningskommissionerna i och har förmåttta itu med en historia fylld med brott mot mänskliga rättigheter. Dethar bidragit till att minska spänningar mellan brottsoffer och förövareoch möjliggjort långsiktig fred, stabilitet och försoning i stället förvåld och hat. Sådana processer kan spela en viktig roll i läknings- ochnormaliseringsprocessen efter ett krig eller diktaturstyre.Utskottets övervägandenUtgångspunkterUtskottet noterar inledningsvis att det sedan slut sketten generell förskjutning i avvägningen mellan människors säkerhet ochstaters suveränitet. Utskottet vill, liksom regeringen, särskilt pekapå rapporten to Protect (Skyldigheten att skydda),som avgavs av The International Commission on Interventionand State Sovereignty (ICISS) under ledning av och . I rapporten betonas staters skyldighet att förebygga ocheliminera massiva kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Utskottetdelar regeringens ståndpunkt att det internationella samfundet, i defall en stat inte har förmågan eller viljan att efterleva sin skyldighetatt skydda det egna landets befolkning, har ett ansvar att verka förett sådant skydd, även inom staters territorium. Suveräniteten ochnationsgränserna får, enligt utskottets uppfattning, aldrig bli en sköldbakom vilken förtryck och brott mot mänskliga rättigheter kan accepteras.Utskottet vill också framhålla den slutdeklaration som antogs den 28januari 2004 vid : Att förebygga folkmord,vari dryga femtiotalet länder uttalar sin ambition att skydda potentiellafolkmordsoffer och att skapa mekanismer för att stoppa folkmord innande inträffar.Folkrätten, vars ursprungliga syfte är att reglera mellanstatligakontakter och angelägenheter, behöver, anser utskottet, utvecklas för attkunna hantera situationer med folkfördrivning och folkmord samt snararegarantera individers än bara staters säkerhet.Vad avser frågan om svenskt bistånd och regimer som kränker mänskligarättigheter har utskottet i annat sammanhang (bet. 2003/04:UU9 "Mänskligarättigheter och relationer till andra länder") konstaterat att "främjandetav mänskliga rättigheter skall, som tidigare, utgöra en integrerad deli all utrikespolitik och denna nya politik har utskottets fulla stöd".Såsom tragiska erfarenheter från bl.a. visar kan omfattande sanktioner,upprättade i syfte att motverka en diktatorisk regims hot mot omvärldenoch förtryck av den egna befolkningen, få allvarliga konsekvenser föroskyldiga civila. Utskottet konstaterar att , genom den s.k.Stockholmsprocessen, aktivt har tagit del i arbetet med att reformerasanktionsinstrumentet. Som ett resultat av dessa ansträngningar föreslåsen rad nya åtgärder, såsom frysande av tillgångar och införande avreseförbud, som riktas specifikt mot de personer som anses vara ansvarigaför en konflikt eller grova brott mot FN:s sanktioner. Härigenom uppnåsstörre effektivitet i användandet av sanktioner och en högre grad avrättssäkerhet för civilbefolkningen.Stöd till offer för krig och konflikterUtskottet noterar att arbetar aktivt med att implementerasäkerhetsrådets resolution () om kvinnor, fred ochsäkerhet. I resolutionen slås fast att genderperspektivet skall beaktasi all fredsbevarande verksamhet. Artikel 10 i resolutionen uppmanaralla parter i väpnade konflikter att vidta särskilda åtgärder för attskydda kvinnor och flickor mot sexuellt våld, i synnerhet våldtäkt.Resolutionen pekar vidare på vikten av ett ökat kvinnligt deltagande ibeslutsprocesser rörande konfliktförebyggande åtgärder och konfliktlösning.Den understryker också betydelsen av ett ökat kvinnligt deltagande ibeslutsprocesser rörande konfliktförebyggande åtgärder och konfliktlösning.Resolutionen antogs enhälligt av FN:s medlemsstater.Såsom redovisas utförligt i Försvarsberedningens rapport (Ds 2004:30)har genderfrågorna blivit en alltmer uppmärksammad aspekt i detinternationella krishanteringsarbetet. Utskottet noterar att harhållit en hög profil vad avser genderfrågor inom FN, främst genom enaktiv medverkan i det särskilda utskottet för fredsbevarande operationer.Utskottet delar försvarsberedningens bedömning att kopplingen mellant.ex. handel med kvinnor och organiserad brottslighet och de uppgiftersom internationella krishanteringsstyrkor har att utföra avseendeorganiserad brottslighet, tydliggör vikten av att genderaspekter ges storvikt i alla faser av en krishanteringsinsats.Utskottet noterar vidare att rekommendationerna i resolution hartillämpats i konkret fredsfrämjande verksamhet på fältet, exempelvis isamband med FN-missionen i (United Nations Mission in ,UNMIL) vars mandat bl.a. innefattar insatser för att stärka kvinnansställning i landet. Utskottet noterar vidare att den fredsbevarandestyrka som har sänt till 2004 (bet. 2003/04:UFöU1) har erhållit särskild utbildning i genderfrågor. Det sammansattautrikes- och försvarsutskottet konstaterade med anledning härav följande:"I ljuset av den humanitära kris som har drabbat en stor del av Liberiaskvinnor och barn, och det faktum att FN lägger särskild prioritet härvid,är det bra att den svenska förbandspersonalen har kunskap och träningockså i dessa frågor. "Utskottet vill vidare framhålla att konflikthantering och säkerhet, medsärskild tonvikt på kvinnors deltagande, utgör ett huvuddrag i den avriksdagen beslutade nya politiken för global utveckling (bet. 2003/04:UU3).Utskottet välkomnar även att regeringen inför återkommanderedovisar sitt arbete i internationella institutioner och ute på fältetom genderaspekten i det konfliktförebyggande och fredsfrämjande arbetet.Såväl EU som FN har som ambition att agera snabbt, både politiskt ochmilitärt, vid behov av krishantering. Det är angeläget, menar utskottet,att det internationella samfundets oförmåga till handling i sambandmed folkmordet i inte upprepas.Utskottet vill i samband härmed fästa särskild uppmärksamhet vid denjust nu pågående oroväckande händelseutvecklingen i ivästra . Som ett resultat av den regeringstrogna s.k. Janjavidmilisensgrava övergrepp mot civilbefolkningen i har över 1,6 miljonermänniskor drivits på flykt inom landet. Ytterligare 200 000 flyktingarhar tagit sig över gränsen till grannlandet . Cirka 70 000 personerberäknas ha mist livet.Utskottet anser, liksom regeringen, att händelserna i har sammakaraktär som ett folkmord och skall hanteras med samma allvar och brådskasom ett folkmord. Utskottet noterar att FN gavs möjlighetatt sätta in humanitära hjälpinsatser i provinsen. nåddeFN:s hjälpsändningar uppemot en miljon civila. Utskottet noterar vidareatt Afrikanska unionen (AU) har en observatörsmission(The African Union Mission in the , ) i provinsen för attövervaka den bräckliga vapenvila som ingicks mellan de stridande parternai . beslutade AU att utöka den nuvarandeobservatörsinsatsen. Missionen skall komma att omfatta 3 320 personer,varav 450 observatörer och 815 civilpoliser. Utskottet välkomnar dessainsatser och vill betona vikten av att det internationella samfundetsengagemang för denna humanitära katastrof fortgår.Konfliktförebyggande genom fredsstyrkorDet internationella samfundets förmåga att agera genom FN i samband medhumanitära katastrofer av den typ som utspelas i har,såsom historien visat , visat sig vara starktbegränsad. De fem permanenta medlemmarna av säkerhetsrådet, med sinarespektive säkerhetspolitiska prioriteringar och agendor, kan genomanvändandet, eller med hot om användande, av sin vetorätt försvåra ellerrentav omöjliggöra agerande från FN:s sida.När säkerhetsrådet inte har förmått att agera för att säkra internationellfred och säkerhet har tidigare fattat beslutenligt den s.k. Uniting for Peace-resolutionen som bl.a. i samband medKoreakriget gav mandat åt världssamfundet att ingripa med våldsmedel.En ny folkrättslig mekanism etablerades således i och med upprättandetav denna resolution. Motsvarande utveckling av folkrätten har dock inteägt rum mot bakgrund av de humanitära kriserna i Kosovo, ochSrebrenica. Inte heller krisen i har givit upphov till önskvärdaförändringar.Utskottet anser det angeläget att utveckla och stärka FN:s och i synnerhetsäkerhetsrådets förmåga till snabbt och effektivt beslutsfattande vidhumanitära kriser. Det finns, menar utskottet, goda skäl att försökapåverka säkerhetsrådets arbetssätt så att vetot inte används annat äni undantagsfall. Ett mer effektivt fungerande säkerhetsråd skulle bättrekunna motverka att enskilda eller grupper av stater använder våld utanett medgivande från säkerhetsrådet.Utskottet vill härvid erinra om att folkrätten inte skall betraktassåsom oföränderlig. Såväl inrättandet som utslagen från Tokyo- ochNürnbergtribunalerna efter , Jugoslavientribunalen(International Criminal Tribunal for the former , ICTY) ochRwandatribunalen (International Criminal Tribunal for , ICTR) harpå olika sätt lämnat viktiga bidrag till utvecklingen av folkrättsligpraxis. Man kan hävda att inrättandet av () kan betraktas som den största enskilda händelsen inom folkrättensedan tillkomst . Därigenom har tagitsett viktigt steg bort från straffrihet för grova brott mot den humanitärarätten.Funktionsfördelningen mellan olika organisationer är av stor betydelseför att effektiv krishantering skall vara möjlig. Utskottet konstateraratt frågan om ett effektivare krishanteringssamarbete mellan EU och FNuppmärksammades av den under ordförandeskapet 2001.Detta resulterade bl.a. i upprättandet av ett politiskt ramverk föratt underlätta fortsatta kontakter mellan EU och FN på olika nivåer ochundertecknandet av en gemensam förklaring omkrishanteringssamarbete. Vidare har fyra samarbetsområden identifierats:konfliktförebyggande, militär respektive civil krishantering samt regionalakriser.Utskottet konstaterar vidare att både FN och EU lägger stor vikt viddet civila återuppbyggnadsarbetet i samband med fredsfrämjandeinternationella insatser. Som exempel kan nämnas FN:s mission i (UNMIL) där mandatet, vid sidan av den rent militära insatsen, innefattarett återuppbyggande av den nationella poliskåren i landet samt arbeteför att stärka statsförvaltning, domstolar och kriminalvård. I UNMIL:smandat ingår även att främja humanitär verksamhet och skydd av mänskligarättigheter, och inom missionen finns särskilda funktioner för atthantera frågor om barnsoldater och kvinnors utsatthet.Vad avser EU:s kommande krishanteringsinsats i Bosnien och Hercegovinanoterar utskottet att också denna kompletteras av en omfattande civilkomponent, bl.a. EU:s polisinsats EUPM (European Union Mission),som har ett treårigt mandat och omfattar omkring 500 poliser. Sverigebidrar med 16 poliser till denna insats.Sveriges bidragUtskottet konstaterar, liksom regeringen, att den internationellafredsfrämjande verksamheten är en viktig del av svensk säkerhetspolitik.Sverige vill aktivt bidra till internationell fred och säkerhet ochdeltar i både militära och civila insatser under FN:s, EU:s, Natos ledning. Det svenska deltagandet i internationella insatserstärker vår egen säkerhet och bidrar till Försvarsmaktens utveckling.Insatserna finansieras inom utgiftsområde 6.Förluster av människoliv i samband med fredsfrämjande uppdrag ochkrishanteringsinsatser kan inte uteslutas. Utskottet noterar att Försvarsmakteninför varje enskild insats genomför omfattande hot- och riskbedömningarmed fokus på personalens säkerhet.Tyngdpunkten vad avser svenska fredsfrämjande insatser med väpnad styrkaligger på västra . Därutöver lämnar bidrag med väpnadestyrkor till de FN-sanktionerade insatserna i , InternationalSecurity Assistance Force for (ISAF) och (UNMIL).Sverige deltar även i den Natoledda fredsfrämjande styrkan i Kosovo(Kosovo Force, KFOR), den i samt, fr.o.m. , i den EU-ledda krishanteringsinsatsen i Bosnien ochHercegovina ().Sveriges deltagande i fredsoperation i Demokratiskarepubliken (United Nations Mission in the Democratic Republic ofCongo, MONUC) som inleddes , avslutades . DenEU-ledda krishanteringsoperationen i , där deltogmed 80 man, avslutades i september 2003.Vid sidan av dessa större operationer har personal som deltari följande fredsfrämjande insatser: (, ) 7 observatörer, Bosnien (SFOR) 4 stabs-och sambandsofficerare, (European Union Monitoring Mission, EUMM)6 monitorer, (European Union Force, EUFOR) 2 stabs- och sambandsofficerare,/, (United Nations Office for West , UNOWA) 1rådgivare, (United Nations Mission in , )3 observatörer, () 2 gränsövervakare, (United NationsAssistance Mission in , UNAMA) 1 militärrådgivare, (Neutral Nations Supervisory Commission, NNSC) 5 delegater, Kashmir(in and , )5 observatörer och 1 medicinskt biträde, (in East , ) 2 observatörer, /(United Nations Mission in and , ) 5 observatöreroch 1 minröjningsexpert, (MONUC) 2+5 observatörer, (JointMilitary Commission/Joint Monitoring Mission, JMC/JMM) 3 verifikatörer,(AU) 1 observatör, (United Nations Mission in ,UNAMSIL) 3 observatörer.Utskottet vill understryka att regeringen, enligt regeringsformen (RF),får besluta att sända svensk väpnad styrka till annat land eftermedgivande av , om särskild lag medger detta eller om sådanskyldighet följer av en internationell överenskommelse som godkänts avriksdagen. De lagar som är aktuella är lagen (1992:1153) om väpnad styrkaför tjänstgöring utomlands och lagen (1994:588) om utbildning förfredsfrämjande verksamhet. Enligt lagen om väpnad styrka för tjänstgöringutomlands skall begäran av FN eller beslut i utgöra den folkrättsligagrunden för svenskt deltagande i en internationell fredsbevarande insats.Personalen som ingår i styrkan skall anställas särskilt för uppgiftenoch ingå i Försvarsmaktens utlandsstyrka. Enligt lagen får högst 3 000personer ur utlandsstyrkan tjänstgöra utomlands i väpnad tjänst,medan det inte finns någon begränsning för obeväpnad personal.Lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet innebäratt regeringen kan besluta att sända en väpnad styrka utomlands för attdelta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen förinternationellt samarbete. Den som inte är anställd i Försvarsmakten skallha samtyckt till att delta i utbildningen. Lagen tillkom i samband medupprättandet av Partnerskap för fred-samarbetet (PFF), vilket initieradesav Natoländerna i januari 1994.Utskottet noterar att de internationella operationerna under det senasteårtiondet, från att tidigare främst ha varit traditionellt fredsbevarandeoperationer i form av övervakning av buffertzoner eller demilitariseradeområden m.m. (enligt VI:e kapitel om fredlig lösning avtvister), alltmer har fått karaktären av fredsframtvingande insatser(enligt VII:e kapitel om militära tvångsmedel).Deltagande av svensk trupp i fredsframtvingande insatser kräver riksdagensmedgivande. Det svenska deltagandet i de Natoledda IFOR- och SFOR-styrkornai och i KFOR-styrkan i Kosovo , liksomde FN-ledda insatserna i (UNMIL), (ISAF)ochDemokratiska republiken (MONUC) godkändes således av dådessa operationer har fredsframtvingande karaktär.De situationer som regleras i regeringsformen (RF 10:9) gäller när enväpnad styrka skall sändas till utlandet. Det förekommer dock att enheterur Försvarsmakten sänds utomlands för att delta i internationellt arbeteutan att det är fråga om situationer som omfattas av RF 10:9. handla om rekognoscering och övriga förberedelsearbeten inför enkommande större insats. Enheten som sänds utomlands bedöms då inte varaen väpnad styrka i regeringsformens mening, även om styrkan har beväpningför självförsvar.Enligt lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall begäranav FN eller beslut i utgöra den folkrättsliga grunden för svensktdeltagande i en internationell fredsbevarande insats. Insatser underFN-stadgan kapitel VII (insatser med tvångsmedel) fordrar, som nämnts,ett medgivande av riksdagen.Ett sådant beslut kan fattas skyndsamt vid behov eftersom riksdagennumera sammanträder . Så skedde när det gällde att utökamandatet för den svenska fredsstyrkan i Kosovo medanledning av oroligheter i södra och i (bet.2000/01:UU12). Utskottet ser således inget behov av att genom en lagändringytterligare delegera beslutanderätt till regeringen i fråga om väpnadestyrkor.Gränsöverskridande hot mot vår säkerhet måste bedömas i ett vidareperspektiv än det nationella. Det är därvid naturligt att strategier förSveriges internationella insatser med väpnad styrka görs mot bakgrundav FN:s värderingar och prioriteringar samt, i förekommande fall, utifrånden europeiska säkerhetsstrategin (Ett säkert i en bättre värld;antagen av regeringschefer ). FN:s och EU:sövergripande prioriteringar och strategier utgör bakgrund för riksdagensbeslut om deltagande i fredsfrämjande insatser.Förebyggande av konflikter genom utbildning och försoningUtskottet vill understryka betydelsen av att såväl sominternationella institutioner och organ fortsätter att utarbeta metoder förförebyggande av konflikter. Att lyfta fram orsakerna till att en konflikthar uppstått - detta må gälla tillgång till land eller andra resurser,etnisk identitet eller religion - är därför av stor betydelse ikonfliktlösningsprocessen. En kultur av tolerans, respekt för olikheter,deltagande och försoning måste förenas med en förståelse för hurskiljaktigheter har uppstått och varifrån konflikten stammar. Det finnsockså ett behov av att fördjupa förståelsen av konflikters karaktär ochderas konsekvenser.