bet · GR01NU9 · 2004-02-17 00:00:00 — Den principiellauppfattningen från utskottets sida står fast . Såledesanser utskottet att nu gällande principer även fortsättningsvis skallgälla för statens budgethantering. Detta innebär att statliga inkomsterfrån ett geografiskt område eller från en produktionsanläggning baseradepå naturresurser inte skall kopplas till statliga utgifter i samma område.Om sådana kopplingar skulle införas skulle korrigeringar behöva görastill dessa kommuner via ett nytt kommunalt utjämningssystem eller viaandra statliga budgetposter, vilket sammantaget leder till en svårgenomträngligstatlig budgethantering.Med hänsyn till att det lokala näringslivet och invånarna kan ha vissanackdelar från rekreationssynpunkt m.m. av exempelvis ett vattenkraftverkmed tillhörande uppdämda områden har emellertid kompensationstanken förtsfram i samband med det ovan nämnda regelverket om bygde- och fiskeavgifter.Utskottet har tidigare, liksom regeringen, uttryckt att det finns skälatt göra en översyn av användningen av bygdemedel, så att de kan kommaberörd bygd till del på ett mer flexibelt sätt än . I den nu inleddaöversynen undersöks vilka slags näringslivsinriktade aktiviteter som stödsmed hjälp av bygdemedel. Enligt utskottets uppfattning kan bygdemedlenkomma att betyda att det finns tillgång till en mer flexibel åtgärd förföretagen - beroende bl.a. på vad EU-reglerna möjliggör. Den inleddaöversynen emotses således med intresse.Därmed avstyrks samtliga här berörda motioner i aktuella delar.Landsbygds- och skärgårdsfrågorUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör med hänvisning till vidtagna åtgärder och pågående arbeteavslå motionsyrkanden om landsbygds- och skärgårdsfrågor. Jämför reservation5 (m, fp, kd, c).MotionernaI motion 2003/04:N249 (s) konstateras att det primärt är ungdomar somflyttar ut från landsbygd och småorter. Framför allt är det från småtätorter inom mindre arbetsmarknadsområden som människor flyttar. De mindretätorterna kan vara länken mellan landsbygden och kommunernas huvudorter,påpekar motionären. Alla krafter måste samverka för att stärka de smålokalsamhällena. Bland annat måste företagandet stärkas och arbetspendlingunderlättas.Vikten av att skärgårdstrafiken värnas betonas i motion 2003/04:N338 (kd).Det måste skapas förutsättningar för människor att kunna bo i skärgårdenmen arbeta på fastlandet, menar motionärerna, som anser att ochGlesbygdsverket bör se över reglerna för färjetrafiken och klargöra statensansvar för färjetrafiken i skärgårdarna.I motion 2003/04:N289 (c) framhålls regeringens ansvar för att se tillatt servicen i hela landet fungerar. Också de statliga bolagen måste tasitt ansvar för att förbättra servicen på landsbygden. Regeringen börgenom ägardirektiv till de statliga bolagen se till att exempelvisapoteksvaror och alkoholhaltiga drycker tillhandahålls utanför tätorterna.Även AB och nämns.Centerpartiet understryker i motion 2003/04:N329 att tillväxtförutsättningarnaser olika ut på olika orter och att den regionala utvecklingen måsteutformas därefter. Det poängteras i motionen att varaktig tillväxt intekan skapas med hjälp av bidrag och stöd. För att skapa livskraft ochtillväxt i hela måste det finnas vissa grundförutsättningar, såsombra utbildning, decentraliserad forskning, väl utbyggd infrastruktur,närhet till sjukvård m.m. I södra och mellersta delarna av - menknappast i de norra delarna av landet - har det under de senaste årenskett en betydande regionförstoring.Motionärerna bakom motion 2003/04:N336 (c) vill inspirera människor attflytta till . De konkreta förslag som nämns med detta syfte äratt avskriva studieskulder för dem som bosätter sig i inland,att ge turistnäringen goda förutsättningar för utveckling och att delegerarätten att besluta om strandskydd och skoterleder till kommunerna.I motion 2003/04:N356 (c) förordas en ny modell för en myndighet som direktskall tjäna landsbygdens intressen. (Denna myndighet är tänkt att ersättaGlesbygdsverket.) Ett nytt verk bör ha en pådrivande och förändringsinriktadroll. För att få en genuin förankring på lokal nivå bör verket ha ettnära samarbete med olika lokala aktörer. Motionärerna för fram olikaförslag till hur den lokala förankringen kan skapas, bl.a. genom seminarieroch konferenser med befolkningen i aktuella regioner.Vissa kompletterande uppgifterLandsbygdsfrågorLandsbygdspolitikens och roll har noggrant redovisats iutskottets betänkande 2003/04:NU2 (s. 15), till vilket hänvisas. Somframgår av nämnda betänkande har utredningen en ny landsbygdspolitik(SOU 2003:29) remissbehandlats och beredningsarbeteinletts.Det kan vidare nämnas att regeringen /04 har gettsamtliga län i uppdrag att redovisa för hur landsbygdsfrågorbehandlas i det regionala utvecklingsarbete som länsstyrelser,självstyrelseorganoch kommunala samverkansorgan ansvarar för. Länens redovisningar skall bl.a. innehålla en precisering av vilka program som behandlar landsbygdensförutsättningar för hållbar tillväxt. Samordningsfrågor skall också tasupp. har fått i uppdrag att sammanställa och analyserainkomna redovisningar från länen. Betydelsen för kvinnors och mäns villkornär det gäller arbete, företagande och service skall genomgående belysas.Glesbygdsverket skall i sin tur lämna en delrapport till Regeringskanslieti . Slutredovisning skall efter samråd med Jordbruksverketske i februari 2005.I september 2003 höll ITPS ett seminarium i över temat En växandelandsbygd - en konferens om välfärd och tillväxt. Enligt konferensrapporten(docent inlägg) är landsbygdsfrågorna definitivt på frammarschi ett europeiskt perspektiv. Det redovisas att programför landsbygdsutveckling för innevarande sexårsperiod omfattar nästanlika mycket pengar () som den regionala utvecklingspolitiken.Med dagens regler kan landsbygdsutvecklingspengarna enbart gå tillinnehavare av jordbruk, medan andra EU-länder i större utsträckning kanutnyttja pengarna inom andra sektorer på landsbygden, sägs det i rapporten.ServicefrågorSom utförligt redovisats i betänkande 2003/04:NU2 (s. 13) är en parlamentariskkommitté (ordförande: landshövding ), den s.k. ,tillsatt för att utreda strukturen och uppgiftsfördelningen mellan staten,landstingen och kommunerna. Enligt direktiven (dir. 2003:10) skall arbetetbedrivas i två etapper. I den första etappen skall kommittén identifiera,belysa och övergripande analysera de samhällsförändringar som inverkarpå och skulle kunna föranleda förändringar av nuvarande strukturer.I den andra etappen skall kommittén göra en fördjupad analys och bedömningav strukturen och uppgiftsfördelningen. Kommittén skall också i de delardär den finner det motiverat föreslå förändringar. Regeringen avseråterkomma med tilläggsdirektiv för denna del av uppdraget.Ansvarskommittén har redovisat ett delbetänkande omutvecklingskraft för hållbar välfärd (SOU 2003:123). Kommittén föreslårregeringen att det fortsatta utredningsarbetet utgår från en strävan attåstadkomma en likvärdig samhällsservice i en samhällsorganisation med högdemokratisk legitimitet och närhet till medborgarna. Minskad ekonomisktillväxt i kombination med en ökande andel äldre innebär utmaningar förvälfärden. Enligt kommer det att krävas stora förändringarför att bevara välfärden. I avvaktan på tilläggsdirektiv avser kommitténatt inleda fördjupade analyser av bl.a. den offentliga sektorns ekonomipå , medborgarnas eget ansvar i välfärdsproduktionen ochanvändningen av nya driftsformer.Ett av målen för den regionala utvecklingspolitiken är en god servicenivåi alla delar av landet. I 2003 sammanfattassituationen vad gäller kommersiell och offentlig service i landet. Medkommersiell service avses främst tillgång till dagligvaror och drivmedel,medan offentlig service definieras som servicefunktioner som tillhandahållsav statliga och kommunala aktörer.På uppdrag av regeringen utreder vad som skall betecknassom en god servicenivå och hur detta mål bör följas upp och utvärderas.Enligt uppgift skall en slutredovisning lämnas i maj 2004.En god servicenivå uppfattas av stora delar av allmänheten som mycketviktig. har på uppdrag av gjort en undersökning omvilka åtgärder som är viktigast för att utveckla landsbygden. Att behållalokal service bedömdes högst av alla alternativ. I arbetet med attupprätthålla en god servicenivå spelar ett stort antal aktörer viktiga roller.Ansvaret åvilar statliga bolag, kommunala servicegivare, dagligvarukedjoroch myndigheter.För att åstadkomma en god servicenivå i alla delar av landet är det enligtGlesbygdsverket nödvändigt att alla aktörer intar en sektorsövergripandehållning och att regeringen förändrar ägardirektiven till de statligabolagen på så vis att kraven på lönsamhet tydligare balanseras med ettbetonande av ansvaret för att uppnå målet om en god servicenivå. Det ärvidare viktigt att de bolag som tillhandahåller sin service vialanthandlarombud ger dessa en rimlig ersättning för det arbete de utför.Enligt sin instruktion (2001:1259) skall medverka igenomförandet av politiken för regional utveckling. Bland annat harKonsumentverket driftsansvaret för servicedatabasen, som under hösten 2003systemmässigt har vidareutvecklats. Inledningsvis kommer testkörningaratt äga rum med aktuella data för dagligvaror. I ett senare skede kommertesterna att omfatta drivmedel. Enligt planeringen kommer servicetypernadagligvaror och drivmedel att vara helt implementerade före sommaren 2004.Målsättningen är att senare även komplettera med aktuella data för post,apotek, systembolag, spel och ATG. Inom ramen för samarbetsavtalet medGlesbygdsverket kommer att inbjudaGlesbygdsverket till diskussioner om det framtida användandet av och samarbetetkring servicedatabasen.Regeringen har tillkallat en särskild utredare (civilekonomSusanne ) för att utreda dels postverksamhetens reglering, delsbehovet av statliga insatser för den grundläggande kassaservicen. Blandannat skall utredaren göra en samhällsekonomisk analys av liberaliseringenav postmarknaden, där även förekommande skillnader i effekter för olikaregioner, glesbygds- och landsbygdsområden skall uppmärksammas. Vidareskall utredaren särskilt ta ställning till problemen med dagskassehanteringi gles- och landsbygd och föreslå vilka åtgärder som kan vidtas för attlösa dessa problem. Ett delbetänkande om den grundläggande kassaservicenskall redovisas och ett slutbetänkande senast den1 november 2004.Instrument inom regional utvecklingspolitikOlika instrument inom den regionala utvecklingspolitiken tas upp i ovanredovisade motionsyrkanden. Bland annat berörs frågan om relationen mellanvaraktig tillväxt och företagsstöd. som en kontinuerlig uppföljningpågår av stödformerna skall också ett par särskilda utvärderingar redovisasi det följande.Sysselsättningsbidraget har på uppdrag av regeringen utvärderats av ITPS.I rapporten , Utvärdering av ett regionalpolitisktföretagsstöd (A2003:006), analyseras bidragets effekter. Att sysselsättningenökar är en självklarhet eftersom endast sysselsättningsökning kan ge bidrag.Sammanfattningsvis har stödföretagen ökat sysselsättningen mer änjämförelseföretagen, men de har inte ökat förädlingsvärdet i samma utsträckning.Utredarnas slutsats är att det selektiva sysselsättningsbidraget i änstörre utsträckning bör användas för att ge incitament till nyetableringar.Därvid kan företag utanför stödområdet förmås att överväga en lokaliseringinom stödområdet. Är det fråga om ett befintligt företag som utvecklarverksamheten bör beloppen vara lägre eftersom bidraget i dessa fall merhar karaktären av ett företagsstöd. För att förenkla den administrativahanteringen av bidraget bör emellertid stödperioden vara kortare och enstörre andel av stödet utbetalas , anser utredarna.Stödgivande myndigheter bör vara särskilt uppmärksamma och restriktiva ide fall sökande företag har fått bidrag för nyetablering i enannan del av stödområdet är en annan slutsats som dras av utredningen.Vidare har ITPS utvärderat de näringspolitiska effekterna av stöd tillstart av näringsverksamhet (A2003:003). Syftet är att uppmuntra arbetslösaatt bli egenföretagare och därmed trygga sin försörjning. De näringspolitiskaeffekterna av stödet är osäkra enligt rapporten. En del av tillväxten ide företag som mottar stödet sker sannolikt på bekostnad av andra företagsutveckling. I rapporten föreslås bl.a. att stödet inte skall kunna förlängas.En minskning av stödets omfattning skulle minska förluster somundanträngningseffekter m.m.Stödet till kommersiell service är ett annat instrument som bör nämnas.För att åstadkomma en samordning på central nivå har Konsumentverketinrättat ett centralt samordningsforum, där dagligvarukedjor, statligaservicebolag, Föreningen landsbygdshandlarnas främjande, FolkrörelserådetHela skall leva m.fl. ingår. Forumet har träffats sju gånger (varavtre möten ), vilket bl.a. har resulterat i att den samladekunskapen om olika lokala villkor har ökat bland berörda aktörer. Ettannat resultat är att har tagit upp att de statligabolagens ansvar bör förtydligas för att medverka till att målen om en godservicenivå uppnås. Verket har gjort bedömningen att ersättningsnivån ochprinciperna för ersättning till ombud bör ses över.Statens ansvar för färjetrafikenNär det gäller ansvaret för färjetrafiken, vilket tas upp i en av ovanståendemotioner, kan nuläget beskrivas på följande sätt. Staten är genom Vägverketväghållare för allmänna vägar. Till väg hör enligt väglagen (1971:948)vägbana och övriga väganordningar: "Väganordning är också sådan till vägansluten brygga eller färja med färjläge som behövs för allmän samfärdseleller annars kan antas få synnerlig betydelse för det allmänna ." Vidutgången av fanns 36 allmänna färjeleder i det statliga vägnätet(årsredovisning 2002 s. 19). En affärsenhet på svararför drift, underhåll och investeringar på de statliga färjorna. Vidarelämnar statsbidrag till de enskilda väghållares vägar och färjorsom är öppna för allmän trafik (SFS 1989:891). Enligt förordningen lämnasbidrag för enskilda vägar som inte är av obetydlig längd och som tillgodoserett kommunikationsbehov för de fast boende, näringslivet eller det rörligafriluftslivet.Gränsdragningen mellan allmän och enskild väg behandlas i utredningsbetänkandetEnskild eller allmän väg? (SOU 2001:67). Den s.k. föreslogatt gränsdragningen mellan allmän och enskild väg främst skulle avgörasav vägens trafikmängd. Beträffande färjor föreslogs att flertalet enskildafärjor skulle överföras till staten med bibehållen avgift. Betänkandetgick ut på en bred remiss. Flertalet remissinstanser var starkt emot enöverföring av lågtrafikerade vägar från allmänt till enskilt underhåll.Däremot var många positiva till statligt övertagande av färjor (och broar).Materialet har kompletterats av beträffande färjor och broari och beträffande konsekvenser för glesbygdsbefolkningen iapril 2003 (dnr N2002/12415/IR). I den sistnämnda kompletterande skrivelsenredovisar att de regionalpolitiska argumenten mot BREV-förslagetvar mycket uttalade, förutom möjligen då det gällde vägar som ligger iområden med pendlingsavstånd till större kommuncentrum med utvecklingspotential.Förmågan eller oförmågan att ta hand om en större väg påtalades, särskiltav företagarna och av de presumtiva väghållarna. Enligt går detatt tydligt skönja en dimension av upplevd rättvisa-orättvisa som dessutomhar en stad-land-dimension. Vidare har flera kommuner påpekat att desannolikt måste minska sitt engagemang i de enskilda vägarna. En merdjupgående analys skulle dock behövas enligt bedömning.Också kompletteringar har remitterats. Därefter har ytterligareinformation beträffande bl.a. kostnaderna för ett eventuellt statligtövertagande av 7 av de 13 enskilda färjorna med statsbidrag lämnats avVägverket. Ärendet är fortfarande under beredning.Avslutningsvis kan rapporteras om ett nytt infrastrukturprojekt som innebäratt en obemannad linstyrd färja mellan Nord- och skall gå åretrunt och styras av att den färdande sätter ett kort i en kortläsare. Detär en modell som anses kunna fungera på många ställen i skärgården.StrandskyddStrandskyddet har tagits upp i motion 2003/04:N336 (c). Frågan om lättnaderi strandskyddet med hänsyn till regional utveckling har varit aktuellunder . uppdrog regeringen åt attgöra en kartläggning och bedömning av befintliga regler och - om såbedömdes lämpligt - att lämna förslag till åtgärder. redovisadeNaturvårdsverket sin utredning, i vilken det bl.a. föreslogs vissa lättnaderi strandskyddsreglerna i glesbygdsområden i syfte att underlätta regionalutveckling såsom turism och friluftsliv. Området för lättnader borde enligtutredningen vara detsamma som mål 1-området för . Idetta område ansågs att behovet av regional utveckling varit särskiltstort som exploateringstrycket mestadels varit lågt. Ett annatförslag var att de allra minsta sjöarna och vattendragen inte skallomfattas av det generella strandskyddet. Vidare föreslogs att det införs enny möjlighet till ett starkare skydd för att upprätthålla strandskyddetssyften.Utredningen skickades ut på remiss till ca 130 olika remissinstanser. Enremissammanställning färdigställdes inom under sommaren2003.74 remissinstanser har haft synpunkter på hela eller delar av förslaget.En gemensam synpunkt var att lättnader i strandskyddet för att underlättaregional utveckling inte enbart skall gälla i mål 1-området utan i helalandet eftersom glesbygd även finns i . En remissinstansmenade att de rikligt förekommande översvämningarna istrandnära bebyggelse i sig är ett skäl till att vara restriktiv vad gällerbebyggelse i strandnära områden.För närvarande pågår beredningsarbete inom Regeringskansliet.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att den regionala utvecklingspolitik som beslutadeom utgör en god grund för utveckling i alla delar avlandet. Enligt utskottets uppfattning är det av högsta vikt att de regionaladrivkrafterna tas till vara. Företagande, entreprenörskap och tillgångentill arbete är grundläggande för utvecklingen. Utskottet vill också erinraom de regionala tillväxtprogrammens roll för att stimulera företagandeoch arbetsskapande i olika delar av landet.Som utskottet har påpekat förut kommer det dock även fortsättningsvis attbehövas riktade åtgärder för geografiskt avgränsade områden, som ur ettnationellt perspektiv bedöms ha särskilda behov. Sådana riktade åtgärderförekommer såväl genom som genomnationella insatser.När det gäller frågan om en annan myndighetsstruktur rörande landsbygdspolitikenvill utskottet erinra om att frågan är under beredning i Regeringskansliet.Utskottet ser positivt på att ytterligare underlagsmaterial kommer atttas fram. Som nämnts i det föregående har gettGlesbygdsverket i uppdrag att redovisa en sammanställning av hurlandsbygdsfrågornabehandlas i det regionala utvecklingsarbetet hos länsstyrelser m.fl. organ.Utskottet vidhåller den uppfattning i frågan som redovisats i betänkande2003/04:NU2, nämligen att ett ställningstagande i sak bör vänta till dessatt ett fullständigt beslutsunderlag kan presenteras.Tillgång till grundläggande samhällsservice är en förutsättning förutveckling och god livsmiljö i glesbygdsområden. Utskottet kan förstå defarhågor som finns för försämrade möjligheter att erhålla viktig offentligservice i kommuner och län med vikande befolkningstal. Glesbygdsverketstidigare ovan omnämnda uppdrag att utreda vad som skall betecknas som engod servicenivå och hur detta mål bör följas upp och utvärderas emotsessåledes med stort intresse. För utvecklingen på är det viktigtatt grundligt ta upp frågan om hur offentlig service skall kunna tryggasäven i delar av landet där befolkningen sjunker. Denna fråga aktualiserassåväl inom området för det kommunala utjämningssystemet - där regeringenhar aviserat en proposition - som inom den s.k.Ansvarskommitténs arbete, vilket beskrivits ovan.När det gäller motionssynpunkterna i fråga om färjetrafiken respektivestrandskyddet anser utskottet att det är positivt att det finnsutredningsunderlag beträffande dessa frågor och att beredning pågår inomRegeringskansliet. Utskottet menar att beredningsarbetet bör avvaktas.Angående avskrivning av studieskulder för att locka personer att bosättasig i finns det inga sådana förslag som bereds inom Regeringskansliet.Däremot vill utskottet peka på ett annat beredningsarbete där utredningenssyfte var att öka rörligheten på arbetsmarknaden (SOU 2003:37). Ett avförslagen i utredningen rörde skattelättnader för nyckelpersoner somflyttar till vissa delar av de nationella stödområdena. En proposition omarbetsmarknadspolitik är aviserad till maj 2004.Med hänvisning till vad som anförts bör avslå samtliga härbehandlade motionsyrkanden.Utlokalisering av statlig verksamhetUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå samtliga motionsyrkanden med hänvisning till att nugällande principer för utlokalisering av statliga myndigheter bör följas.Jämför reservationerna 6 (fp, kd) och 7 (v, c, mp).MotionernaI motion 2003/04:N301 (s) betonas vikten av att regeringen tar regionalahänsyn vid beslut om lokalisering av myndigheter. Motionärerna uppmärksammarde problem som nedläggningen av kriminalvårdsanstalten i harmedfört. Den lagstadgade närhetsprincipen kan inte längre uppfyllas förde intagna, vilket innebär ökade svårigheter för deras integration isamhället.Det som är bra för landsbygden är även bra för storstaden, hävdas det imotion 2003/04:N377 (s). En möjlighet för staten att utjämna regionalaskillnader är att skapa nya kvalificerade arbetstillfällen i glesbygdengenom ny- och omlokalisering av statlig verksamhet, anser motionärerna.Iverksamheter där staten har ett ägarinflytande måste regionalpolitiskahänsyn sättas i första rummet, understryks det i motion 2003/04:N387 (s).Etablering av statliga verk och styrelser på mindre orter ute i landetinnebär ökad sysselsättning, möjlighet för personer med högskoleutbildningatt slippa flytta till storstäder och högre skatteunderlag.I motion 2003/04:N402 (s) krävs det tydligare direktiv för statligamyndigheter beträffande det regionalpolitiska ansvaret. När det gällerstatliga affärsdrivande verk borde huvudkontoren i mycket högre gradlokaliseras till orter inom de regioner där verksamheten har sitt ursprung.Motionärerna anser att staten genom att använda sitt ägarinflytande skullekunna påverka den regionala obalansen i positiv riktning.I motion 2003/04:N201 (m) påpekas att beslut om lokaliseringspolicyår 1996 inte har följts. Inte minst för att minska överhettningen ochbostadsbristen i krävs att statlig verksamhet utlokaliserasfrån huvudstaden.I motion 2003/04:N213 (m) yrkas att ett nationellt miljöteknikcentrum börförläggas till med hänvisning till att regionen har entydlig miljöprofil, bl.a. genom den akademiska miljöforskningen och demånga miljöindustriföretagen.Motionärerna bakom motion 2003/04:N231 (fp) understryker att Sverigesregioner inte fått samma förutsättningar när det gäller lokalisering avstatliga verk och myndigheter. Om ett statligt verk lokaliseras till enort medför detta inte bara ett ökat inflytande beroende på närhet utanockså arbetstillfällen och ett ökat skatteunderlag. Enligt motionärernamåste de samhälleliga konsekvenserna av en koncentration av statliga verktill utredas.I motion 2003/04:N214 (kd) förordas att statliga myndigheter lokaliserastill därför att staden har goda kommunikationer dels till ,dels till hela världen via närheten till flera flygplatser.I en annan motion, 2003/04:N332 (kd), föreslås att ett statligt verk ellermyndighet flyttas till norra län för att öka utbudet av arbetstillfällenför administrativ personal.Omlokalisering av statlig verksamhet kan vara ett verktyg för att främjabåde en myndighets utveckling och den regionala utvecklingen i ,anförs det i motion 2003/04:N299 (v). Motionärerna understryker att varjebeslut om omlokalisering av befintlig verksamhet eller lokalisering avnya myndigheter skall föregås av noggranna överväganden. Kartläggningar,analyser och bedömningar av konsekvenserna för de regioner som tappararbetstillfällen liksom för de regioner som skulle dra nytta avomlokaliseringen måste ske.