bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Behoven inom minröjningsområdet får vägas mot andra prioriterade behov, på myndighetsnivå, i och därefter i . Härav följer att utskottet inte kan tillstyrka yrkandena 25 i de båda motionerna. I de nämnda motionerna föreslås i likalydande yrkanden yrkande 6 i båda motionerna att den interdepartementala arbetsgruppen för minröjning skall upprätta ett åtgärdsprogram för att vidareutveckla den svenska kapaciteten för internationella minröjningsinsatser. Utskottet har erfarit att den interdepartementala arbetsgruppen är ett samordningsorgan för att kunna effektivisera insatser och bidrag för minröjningsinsatser. Utskottet har vidare erfarit att Försvarsmakten till arbetsgruppen har redovisat sina erfarenheter från arbetet med minröjning och att en överarbetning och komplettering av dessa erfarenheter pågår. Avsikten är att efter det kommande årsskiftet i påbörja en revidering av den hittillsvarande samlade minröjningspolicyn. Utskottet anser att den reviderade policyn bör inväntas innan något åtgärdsprogram för utveckling av minröjningskapaciteten utarbetas. De båda motionsyrkandena avstyrks därför. Utvecklingen av internationell förmåga och internationella insatser Regeringen förslag och bedömning Regeringen föreslår att Försvarsmakten skall ha förmåga att leda och genomföra två insatser av bataljonsstorlek eller motsvarande och mindre förbandsenheter i ytterligare tre insatser. Förmågan skall omfatta både nya insatser, med relativt kort förvarning, och uthålligt deltagande i långvariga operationer. Såväl politiska faktorer som identifierade behov, tillgängliga ekonomiska resurser och verksamhetsmässiga begränsningar måste vägas samman i den slutliga bedömningen av vilka, och hur många, militära fredsfrämjande insatser som skall bidra till. Försvarsmakten skall utveckla ett svenskt bidrag till en multinationell snabbinsatsstyrka under svensk ledning som en del av EU:s snabbinsatsförmåga. Inriktningen är att förbandet skall vara operativt . Regeringen bedömer att utvecklingen av snabbinsatsstyrkan innebär en förstärkning av den internationella förmågan och bidrar till en högre ambitionsnivå för anmälningar till internationella styrkeregister. Utgångspunkten för utvecklingen av den internationella förmågan bör vara de kapacitetsmål som är fastställda i EU Headline 2010. bör kapacitet motsvarande en svensk snabbinsatsstyrka och förstärkningsförband utvecklas. Ambitionen för internationella insatser skall fortsätta att öka såväl kvalitativt som kvantitativt. Vidare bör utvecklingen inriktas mot att förband anmälda till internationella styrkeregister skall användas i första hand. Regeringen har för avsikt att successivt öka anslagsposten för de fredsfrämjande truppinsatserna. Skälen för regeringens förslag och bedömning Regeringen anser att bidrag till internationell krishantering inom ramen för FN, EU, , och Nato/PFF i hög grad bidrar till säkerhet. Som medlem i Europeiska unionen har en del i ansvaret för utvecklingen av EU:s krishanteringsförmåga, inte minst den framväxande snabbinsatsförmågan. Detta är ett viktigt ingångsvärde för Försvarsmaktens fortsatta internationalisering. Möjligheterna till svenska bidrag inom områden där EU har behov bör därför kontinuerligt övervägas. bidrag bör även bidra till Försvarsmaktens långsiktiga utveckling och operativa förmåga. Ambitionen bör vara ökad förmåga till internationella insatser i termer av numerär, tillgänglighet och uthållighet. bör bidra till utvecklingen av en europeisk snabbinsatsförmåga. Denna utveckling måste kombineras med en fortsatt förmåga att bidra till uthålliga fredsbevarande insatser, t.ex. inom ramen för FN och regionala organisationer. Försvarsmaktens förmåga till internationella insatser är i flera avseenden styrande för insatsorganisationen och myndighetens framtida utformning i övrigt. Den ställer krav på interoperabilitet, personell tillgänglighet, förmåga till väpnad strid, uthållighet och tillgång till strategisk transportförmåga. Försvarsmakten skall bidra till att förebygga och hantera kriser samt i övrigt kunna medverka i fredsfrämjande insatser i och globalt. Förmågan skall även medge svensk ledning av multinationella förband. Försvarsmakten skall kunna verka i hela skalan av krishanteringsuppgifter från förtroendeskapande, konfliktförebyggande, fredsbevarande uppgifter till fredsframtvingande operationer och i vissa fall även stöd till humanitära insatser. Förmåga till internationella insatser Regeringen redovisade i propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) att den svenska anmälan till olika styrkeregister, kompletterat med vissa förbandstyper ur markstridskrafterna samt enskilda kompletteringar ur sjö- och luftstridskrafterna, innebar en lämplig och krävande målsättning för Försvarsmaktens internationalisering i det korta och medellånga tidsperspektivet. Regeringen konstaterar att under den gångna försvarsbeslutsperioden har bl.a. ett s.k. CIMIC-kompani, ett militärpoliskompani, ett ingenjörskompani, ett ubåtsförband, ett korvettförband och ett JAS 39-förband m.m. anmälts och beredskapssatts i internationella styrkeregister. Följande förband kommer att vara anmälda till olika internationella styrkeregister med aktuella beredskapstider inom parentes. I vissa fall, där förbanden helt eller delvis är insatta, har regeringen beslutat om beredskapshöjningar under insatserna: ledningsresurs med upp till 50 officerare (30 dagars beredskap), grupp med upp till 60 militärobservatörer (30 dagars beredskap), ram för CIMIC-kompani och CIMIC-specialister (90 dagars beredskap), brigadstabskompani (30 dagars beredskap), logistikkompani med ledningsresurser för en logistikbataljon (30 dagars beredskap), två mekaniserade bataljoner (3090 dagars beredskap), militärpoliskompani (30 dagars beredskap), ingenjörkompani med ammunitions- och minröjningsförmåga (30 dagars beredskap), jägarpluton (30 dagars beredskap), artillerilokaliseringsradargrupp (30 dagars beredskap), NBC-insatsstyrka (30 dagars beredskap), ubåtsförband med en ubåt (30 dagars beredskap), korvettförband med två korvetter (30 dagars beredskap), marin minröjningsstyrka med två minröjningsfartyg (30 dagars beredskap), spanings- och luftförsvarsförband JAS 39 med åtta flygplan (30 dagars beredskap), ett signalspaningsflygplan (30 dagars beredskap) och transportflygenhet Tp 84 med fyra flygplan (30 dagars beredskap). Nödvändiga underhållsresurser, bl.a. stödfartyg och stödenheter, ingår i förbanden men är inte anmälda som separata enheter till internationella styrkeregister. Dessa förbandsanmälningar kommer att analyseras och omprövas efter att Försvarsmakten redovisat svaret på de planeringsanvisningar regeringen avser att besluta om. Även de PARP-förhandlingar som genomförs mellan och Nato kommer att vara ett viktigt ingångsvärde i en sådan process. Regeringen konstaterar att de förbandsanmälningar som har gjorts till internationella styrkeregister har medfört höga kostnader och ställt stora krav på Försvarsmakten. I de flesta fall beror det på att de anmälda förbanden har varit befintliga förband som har givits en internationell förmåga i efterhand. Regeringen anser därför att krav som sammanhänger med förmågan att delta i internationella insatser bör påverka planeringsprocessen . En ökad internationell förmåga skall sålunda ses som en integrerad och prioriterad del av omställningen av Försvarsmakten. En insatsförbandsorienterad ekonomistyrningsmodell, beskriven i ett särskilt avsnitt i propositionen, kommer att förbättra möjligheterna att redovisa kostnaderna för enskilda förband och möjliggöra en redovisning av specifika kostnader kopplade till förbanden. Mot bakgrund härav anser regeringen att det är viktigt med flexibilitet i förbandsanmälningar och beredskapstider. Regeringen anser att man kontinuerligt bör utvärdera och ompröva anmälda bidrag. Förändrade behov skall kunna påverka anmälningarna. utveckling och skapandet av en multinationell snabbinsatsstyrka kommer också att påverka anmälningarna till internationella styrkeregister. Utgångspunkten bör vara att anmälningarna skall återspegla behoven och den sammansättning som är mest sannolik att kan komma att bidra med i de internationella insatserna. Även särskilda svenska nischkompetenser bör tas till vara. Det svenska bidraget till internationella styrkeregister, där bidraget till snabbinsatsstyrkan bedöms vara en viktig del, bör utvecklas mot en högre ambitionsnivå för förband, beredskapstider och uthållighet. En utgångspunkt för denna utveckling bör vara de kapacitetsmål som tagits fram gemensamt inom EU, dvs. De anger utvecklingen av EU:s militära förmåga med sikte på 2010. Målet är att EU skall öka förmågan inom hela bredden av krishanteringsinsatser. De nya målen betonar därför ökade kvalitativa krav på de styrkor som anmäls, ökad förmåga till samverkan, transportförmåga samt ökad uthållighet. Kapacitetsmålen omfattar bl.a. nätverksbaserade lösningar för krishantering och civilmilitär samverkan. Regeringen anser att det arbete som genomförs inom ramen för ECAP (European Capabilities Action Plan) bör bidra till att åtgärda de kapacitetsbrister som gemensamt identifierats inom EU. I detta sammanhang understryker regeringen vikten av att det nätverksbaserade försvaret, när det utvecklas, även måste påverka utformningen av förband för internationella insatser. Såväl underrättelse- som ledningsfunktionen behöver således utvecklas tydligare i ett internationellt sammanhang. De anmälda förbanden skall kunna förstärka EU:s snabbinsatsförmåga men även kunna sättas in i flera olika typer av internationella insatser, t.ex. inom ramen för FN och andra organisationer. Förbanden måste därför kunna variera i beredskap beroende på omvärldsläge och nationella överväganden. Regeringen betonar vikten av ett flexibelt synsätt på hur vi skall kunna nyttja resurser. Exempelvis bör förband kunna växla mellan att vara insatta i långvariga internationella insatser och att vara förstärkningsförband till snabbinsatsstyrkan när den är insatt. Strävan bör vara att så långt som möjligt behålla en så stor nationell handlingsfrihet som möjligt för att åstadkomma en rationell och efterfrågad internationell förmåga. Regeringens överväganden inför utvecklingen av en svensk snabb-insatsstyrka Ett svenskt bidrag till EU:s snabbinsatsförmåga är viktigt, och regeringen anser att , , skall bidra med styrkor till en snabbinsatsstyrka, i första hand tillsammans med . Inriktningen är att tar det sammanhållande ansvaret för planeringen och genomförandet samt ansvaret för manöverenheter och för lednings- och logistikfunktionerna, inklusive styrkans högkvarter. Ett svenskt bidrag kan i detta sammanhang uppgå till ca 1 100 personer. Kostnaderna för ett sådant svenskt bidrag bedöms preliminärt uppgå till ca när styrkan är operativ. Det inkluderar kostnader för utbildning, beredskap, materiel och insatser m.m. Regeringen avser återkomma med en redovisning av de bedömda kostnaderna när styrkans närmare utformning är klarlagd. Förutsättningar för samarbete med flera länder beror till stor del på överväganden som och bör göra tillsammans. Övervägandena bör utgå från ett långsiktigt perspektiv och beakta utrikes- och säkerhetspolitiska förutsättningar liksom praktiska möjligheter och behov. Ett sådant svenskt bidrag bedöms stärka förmågan till väpnad strid och på ett positivt sätt bidra till utvecklingen och reformeringen av Försvarsmakten. fram till det att styrkan blir operativ finns flera frågor som måste hanteras. Exempel på sådana är samordning med andra nationer som skall bidra till snabbinsatsstyrkan, beredskapsperioder, strategisk transportförmåga, internationella övnings- och utbildningsmöjligheter, personalförsörjning samt certifiering m.m. Regeringen avser att kontinuerligt informera om hur detta arbete fortskrider. En utveckling av snabbinsatsstyrkor kräver att vissa förutsättningar förändras, bl.a. behöver ett nytt förbandsutbildningssystem införas med början 2006 för att ett svenskt bidrag till EU:s snabbinsatsförmåga skall vara möjligt . Regeringen redovisar detta närmare under avsnittet om personalförsörjning. I huvudsak bygger förslaget på att det går att utbilda pliktpersonal för internationella insatser genom att införa en frivillig tredje termin. För snabbinsatsstyrkan används terminen för certifiering av förbandet i internationella övningar. Därtill måste beredskapssystem utvecklas för att förbanden skall kunna ha upp till 10 dagars insatsberedskap. Övrig tid kan förbanden ha 30 dagars beredskap, vilket möjliggör viss övning och utbildning. Regeringen konstaterar att utvecklingen av EU:s snabbinsatsförmåga inte enbart omfattar markstridsförband. Även vissa svenska flygförband och förband bör därför kunna bidra till denna förmåga. Härvid bör möjligheter skapas för multinationella lösningar även för dessa förband. Regeringen lyfter i sammanhanget fram behovet av att analysera den nationella beslutsprocessen. Snabbinsatskonceptet innebär att styrkan med sina första delar skall kunna påbörja insatsen dagar efter ett EU-beslut. Det ställer stora krav på vår nationella planerings- och beslutsprocess, vilket även Försvarsberedningen pekat på (Ds 2004:30). Regeringen avser därför att se över de nationella beslutsprocesserna och vid behov föreslå förändringar. Regeringen anser vidare att det är viktigt att snabbinsatsstyrkan, efter genomförd beredskapsperiod, kan användas till andra internationella insatser. Förmågan till långvariga internationella insatser bör alltfort vara hög, och Försvarsmakten bör skapa möjligheter för att merutnyttja snabbinsatsstyrkan. Som anförts bedömer regeringen att det nu planerade samarbetet med för att utveckla en multinationell snabbinsatsstyrka är ett långsiktigt åtagande. På bör dock kapacitet motsvarande en egen svensk snabbinsatsstyrka organiseras. Regeringen bedömer att denna kapacitet tidigast kan uppnås 20102012. Internationella insatser Försvarsberedningen har i flera rapporter understrukit vikten av Försvarsmaktens förmåga till internationella insatser. Insatserna bör öka både i kvalitativa och kvantitativa termer. Försvarsberedningen förordar att anslagsposten för de fredsfrämjande truppinsatserna bör öka . för de fredsfrämjande truppinsatserna har varit . Däremot har utfallet mellan åren varierat. uppgick det till , medan motsvarande siffra var . prognostiserar regeringen ett utfall på ca . Utfallen för de båda åren innebär ett anslagssparande. Regeringen har prövat detta och dragit in . Den av regeringen beviljade krediten om har inte utnyttjats . Regeringen har för avsikt att successivt öka anslagsposten för de fredsfrämjande truppinsatserna enligt följande tabell. (Miljoner kronor) År 6:1:2 Fredsfrämjande truppinsatser 2005 1 400 2006 1 500 2007 1 700 Regeringen anser att ambitionen också skall vara ökad förmåga till fredsfrämjande insatser i termer av numerär, tillgänglighet och uthållighet. Kostnaderna för de internationella insatserna har varit höga i relation till t.ex. personalvolymen. Med anledning av detta understryker regeringen vikten av att förutom de ytterligare resurser som successivt tillförs för internationella insatser också öka bidragen till att genomföra operationerna. Vidare anser regeringen att förband anmälda till internationella styrkeregister i första hand skall användas för insatser. Regeringen betonar betydelsen av att genderperspektivet uppmärksammas i arbetet med internationella insatser. Kvinnor har generellt sett en mycket utsatt situation i väpnade konflikter, och genderfrågor har blivit en alltmer uppmärksammad aspekt i det internationella krishanteringsarbetet. Ett genderperspektiv bör således inkluderas på samtliga nivåer i alla former av krishantering. En grund för svenskt agerande är FN:s säkerhetsråds resolution tillsammans med betänkande om kvinnors deltagande i fredliga lösningar av konflikter. Motioner Utveckling av internationell förmåga och internationella insatser har behandlats i två motioner som avgetts med anledning av propositionen. I fyrpartimotionen (m, fp, kd, c) 2004/05:Fö21 av m.fl. anförs den gemensamma uppfattningen att skall öka sitt internationella engagemang. bör klara av att delta i två långvarigt pågående insatser av bataljonsstorlek och med mindre enheter delta på ytterligare några plaster. skall därutöver aktivt delta i uppbyggandet av EU:s nya snabbinsatsstyrkor (s.k. battle groups). Inledningsvis bör organisera en battle group tillsammans med ett eller flera länder, t.ex. . Målet är att skall ha kapacitet att sätta upp en egen battle group eller att delta i två olika battle groups tillsammans med andra länder. Vad som anförts om utökad internationell förmåga bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 4). I partimotion 2004/05:Fö8 (v) av m.fl. påpekas att antalet meniga soldater i snabbinsatsstyrkan är beroende av ambitionsnivån för denna. Men antalet meniga är också beroende av hur som den svenska styrkan inom tvåårsperioden skall vara i 1015 dagars beredskap. Det är viktigt att den snabba insatsen med 1015 dagars beredskap inte får innebära att den långsiktiga och uthålliga förmågan till internationella insatser försämras. anser därför att regeringen skall uppdra åt Försvarsmakten att i sin fortsatta planering tillse att uthållighetsfaktorn blir en viktig beräkningsgrund för internationella insatser, vilket som sin mening bör ge regering till känna (yrkande 7). Beroende av hur regeringen avser prioritera storleken på snabbinsatserna och hur de skall personalförsörjas, kommer meniga soldater att ingå. Man kan välja att rekrytera fler reserv- och yrkesofficerare. I den fortsatta planeringen bör inriktningen vara att minimera antalet meniga soldater i insatsstyrkan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 8). Motionärerna behandlar även krishantering ur ett genusperspektiv. De refererar till propositionen som anger att genusperspektivet bör inkluderas på samtliga nivåer i alla former av krishantering. En grund för svenskt agerande är FN:s säkerhetsråds resolution 1325:2000 tillsammans med betänkande om kvinnors deltagande i fredliga lösningar av konflikter. Motionärerna pekar på att Försvarsberedningen påtalat betydelsen av att genusperspektivet inkluderas på alla nivåer och under alla stadier och former i internationell krishantering. Regeringen bör därför få i uppdrag att ta fram en plan och en tidsram som säkerställer införandet av FN:s resolution 1325:2000 i alla svenska, såväl civila som militära, krishanteringsinsatser, vilket som sin mening bör ge regeringen till känna (yrkande 10). Åtta inte behandlade motionsyrkanden från den allmänna motionstiden under riksdagsåren 2002/03 och 2003/04 berör utvecklingen av den internationella förmågan. I kommittémotion 2002/03:Fö240 (fp) av m.fl. hävdas att vi främjar vår säkerhet alltmer genom gemensamma insatser främst för krishantering utanför gränser. Det är således av stor betydelse för svensk säkerhetspolitik att har en hög beredskap att kunna ställa förband till förfogande för internationella insatser. Man bör pröva att redan vid mönstring ställa frågan till de värnpliktiga om de kan ställa sig till förfogande för internationella insatser efter fullgjord utbildning eveutuellt i kombination med kontraktsskrivande. liberalerna menar att bör ha en ständig och uthållig beredskap att kunna ställa 1 500 man till förfogande för internationella insatser. bör därför som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om förmåga till internationella insatser (yrkande 3). Inför försvarsbeslutet kan det däremot vara rimligt att på allvar överväga i vilken utsträckning förmåga till internationella insatser skall vara dimensionerande för det militära försvarets krigsorganisation, vilket aldrig varit aktuellt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 4). I kommittémotion 2002/03:Fö254 (kd) av m.fl. anför motionärerna att förmågan att delta i fredsframtvingande insatser är grunden i utvecklingen och utbildningen av olika krigsförband. måste kunna delta i den fredsfrämjande och humanitära verksamheten på stor bredd med de resurser som står till förfogande. anser att resurser måste avsättas som leder till att kan avdela förband från alla försvarsgrenar till internationella operationer. I motionen föreslås att för regeringen tillkännager som sin mening vad i motionen anförs om resurser för internationella operationer (yrkande 8). Motionärerna framhåller vidare vikten av fortsatt nordiskt samarbete för att tillvarata de nordeuropeiska intressena på bästa sätt. Genom att de nordiska länderna samövar sina fredsfrämjande förband blir dessa mer effektiva och intressanta vid större insatser. De aktiviteter vi väljer att delta i bör därför bidra till att stärka vår förmåga att samverka med Nato och andra partnerländer. Detta är ett sätt att bibehålla och utveckla kompetens och operativ förmåga i hela skalan från fred till krig. anser att det praktiska regionala PFF-samarbetet med övningar med allsidigt sammansatta förband i vårt närområde bör fördjupas. I motionen föreslås att det praktiska regionala PFF-samarbetet med övningar med allsidigt sammansatta förband i vårt närområde bör fördjupas (yrkande 9). I kommittémotion 2003/04:Fö264 (kd) av m.fl. hävdas att omfattningen av svensk medverkan i fredsfrämjande insatser i och globalt bör ske över hela skalan från civila förebyggande åtgärder till militära fredsframtvingande insatser. Behovet i varje enskild insats är primärt det styrande för vilka enheter skall bidra med. Det pågår en ständig utveckling, och urvalet av de förband som anmäls till styrkeregistret bör ses över kontinuerligt. De förband som anmälts har övervägande varit markstridsgrupper. borde både flyg- och marinstridskrafter komma i fråga. Motionärerna föreslår att som sin mening tillkännager för regeringen att en översyn av anmälda förband till styrkeregistret skall genomföras kontinuerligt (yrkande 3). I kommittémotion 2002/03:Fö218 (v) av m.fl. hänvisas till att antog resolution 1325:2000. Den belyser bl.a. kvinnors viktiga roll vid förebyggandet av konflikter och i arbete för fred. Den pekar också på vikten av att kvinnor på jämlika villkor deltar och engageras fullt ut i alla insatser och på alla nivåer, för försvar och bevarande av fred och säkerhet samt behovet av att öka deras roller gällande att fatta beslut, konfliktförebyggande verksamhet och lösningar av problem. Motionärerna pekar på att Försvarsberedningen hänvisar till FN-resolution och att denna uppmanar medlemsstaterna att stärka kvinnorepresentationen på alla beslutsnivåer, såväl i nationella som i regionala och internationella institutioner och arrangemang för krishantering. har också uttalat sig i frågan (bet. 2000/01:UU4 och mer utvecklat i bet. 2001/02:UFöU1). Det finns således en FN-resolution som uppmanar sina medlemsländer att agera i frågan, och det finns uttalanden om positiva syn på kvinnors deltagande inom krishantering. är det hög tid att gå från det uttalade stödet för forskning och utveckling av kunskaperna i frågan och ta steget mot konkret handling. Det är viktigt att regeringen, med stöd av framställda åsikter och FN-resolution som grund, utvecklar en strategi för hur detta kan förverkligas. Det gäller att utveckla genderperspektivet och kunskaperna för officerare, både för dem som tjänstgör här hemma och, detta kanske i ännu högre grad, för dem som tjänstgör i internationella uppdrag. Motionärerna föreslår att tillkännager för regeringen att det bör utvecklas en strategi i syfte att förverkliga FN-resolution vad gäller kvinnors roll i krishantering (yrkande 1). I samma motion framhålls att resolution främst är en handlingsplan inom FN-systemet, men där ingår också punkter som riktar sig till medlemsländerna. Det finns därför anledning att inrätta en uppföljningsmekanism för resolution , en uppföljning där mål och tidsramar för dess utförande kan fastställas, parallellbevakning inrättas och rapporteringen bli såväl tydlig som lättbegriplig.