bet · GR01LU11 · 2004-01-29 00:00:00 — Departementspromemorianär föremål för beredning inom Regeringskansliet.Av direktiven till vårdnadskommitté framgår att kommittén i sittarbete skall följa och beakta den fortsatta beredningen av de förslag somläggs fram i departementspromemorian (Ds 2002:13).Utskottet har i sitt av godkända betänkande 2002/03:LU10avstyrkt liknande motionsyrkanden med hänvisning till det pågåendeberedningsarbetet.Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och föreslår därföratt avslår motionerna L319 yrkandena 3 och 4, L329 och So504yrkande 15.Barns rätt att komma till tals m.m.MotionernaKerstin-Maria m.fl. (mp) anför i motion L319 att enligt föräldrabalkenskall hänsyn tas till barnets vilja. Motionärerna anser att föräldrabalkensbestämmelse bör ändras så att hänsyn i stället skall tas till barnetsåsikt. Motionärerna anser att regeringen skall återkomma med lagförslag(yrkande 1). Vidare begärs ett tillkännagivande om att även små barn skallhöras och att deras åsikter tydligt skall redovisas (yrkande 2). Ett barnbör också ha rätt att säga nej till umgänge (yrkande 7). Om barnet harett eget offentligt biträde kan det vända sig till denne (yrkande 8). Imotionen begär motionärerna också ett tillkännagivande om att regeringenskall ge vårdnadskommitté tilläggsdirektiv som innebär att entalerätt för barnet skall utredas (yrkande 11).Marita Aronson m.fl. (fp) begär i motion So504 ett tillkännagivande omatt regeringen bör utreda hur barn skall kunna få kontakt med föräldrarsom umgängesvägrar (yrkande 13).Utskottets ställningstagandeDen infördes i uttryckliga bestämmelser ombarns rätt att komma till tals i mål och ärenden om vårdnad och umgänge(prop. 1994/95:224, bet. 1995/96:LU2). Ändringarna innebar att domstolenvid bedömningen av barnets bästa skall ta hänsyn till barnets vilja medbeaktande av barnets ålder och mognad. Den som gör en utredning i mål omvårdnad och umgänge skall, om det inte är olämpligt, söka klarlägga barnetsinställning och redovisa den för domstolen. Genom vårdnadsreformgjordes bestämmelserna om barns rätt att komma till tals tillämpliga ävenpå mål om barns boende och vid socialnämndens prövning av föräldrarnasavtal. markerades att barnets vilja inte endast är en omständighetatt beakta vid bedömningen av barnets bästa utan också något som iblandbör beaktas fristående.Av direktiven till vårdnadskommitté framgår att kommittén ävenfått i uppdrag att utvärdera reform om barns rätt att komma tilltals. Enligt direktiven skall kommittén undersöka hur domstolar ochsocialnämnder tillämpar de nya bestämmelserna , med de ändringarsom gjordes . På grundval av undersökningen skall kommittén övervägaom reglerna bör ändras för att syftet med reformen skall uppnås, nämligenatt skapa garantier för att barn får komma till tals och att barnets viljablir beaktad i tillbörlig utsträckning. Det skall också övervägas om detfinns anledning att ytterligare stärka barnets rätt att komma till tals.I direktiven anförs också att möjligheten att komma till tals är enrättighet för barnet, inte någon skyldighet. I samband med reformbetonades vikten av att reglerna inte verkar så att barnet utsätts förobehörig påverkan eller så att det pressas att ta ställning. Enligtdirektiven skall kommittén särskilt analysera vilka konsekvenser reformenfått med avseende på barnets bästa. Har den lett till att berättigadeskyddsintressen satts åt sidan eller har den fått andra oönskade effekter?Om kommittén kommer fram till att så är fallet, skall kommittén övervägahur reglerna kan ändras för att bättre ta till vara barnets intressen.Utskottet har avstyrkt liknande motionsyrkanden, senast i betänkandena2001/02:LU9 och 2002/03:LU10, med hänvisning till planerat respektivepågående utredningsarbete. Vid båda tillfällena följde utskottet.Utskottet anser alltjämt att resultatet av det pågående utredningsarbetetinte bör föregripas genom någon åtgärd från med anledning avmotionerna och föreslår att avslår motionerna L319 yrkandena 1,2, 7, 8 och 11 samt So504 yrkande 13.Åtgärder för att undvika tvisterMotionernaRagnwi Marcelind m.fl. (kd) anför i motion L320 att något måste göras föratt minska antalet vårdnads- och umgängesprocesser i domstol eftersomvarje process är ett misslyckande från samhällets sida. I motionen begärsett tillkännagivande om att regeringen bör överväga åtgärder för att kommatill rätta med de alltför många vårdnads- och umgängestvisterna (yrkande2).Marita Aronson m.fl. (fp) anser i motion So504 att det är angeläget atthitta en tidsgräns för hur länge ett processande kan fortgå. Utredningstidernai ärenden som rör vårdnad, boende och umgänge måste förkortas (yrkande16). Motionärerna anser vidare att alla frågor kring vårdnad, boende ochumgänge skall handläggas av en domstol. Mål om verkställighet bör alltsåflyttas till allmän domstol (yrkande 17).Utskottets ställningstagandeSom redovisats har lagstiftningsarbetet på det familjerättsligaområdet under varit inriktat på att underlättasamförståndslösningar mellan föräldrarna och att undvika domstolsförfaranden.1998 års ändringar i var inriktade på att undvikadomstolsprocesser och att underlätta för föräldrar att i så stor utsträckningsom möjligt komma överens om hur frågor som rör vårdnad om barn m.m. skalllösas.I departementspromemorian (Ds 2001:36) Hovrättsprocessen i framtidenföreslås krav på prövningstillstånd vid överklagande från tingsrätt tillhovrätt. Promemorian bereds inom Regeringskansliet.Av direktiven till vårdnadskommitté framgår att kommittén skallöverväga om det behövs ytterligare lagändringar än de som föreslås idepartementspromemorian (2001:36) för att komma till rätta med långvarigaoch upprepade domstolsprocesser. Något förbud mot en omprövning av ettvårdnadsavgörande kan, enligt direktiven, inte komma i fråga. Däremotskall utredas om det är möjligt och lämpligt att inskränka rätten tillomprövning, t.ex. på så sätt att en talan inte får tas upp till prövningförrän en viss minsta tid har förflutit från det frågan senast avgjordeseller genom ett krav på väsentligen ändrade förhållanden. En annan åtgärdsom skall övervägas är att inskränka rätten att överklaga interimistiskabeslut. Även andra åtgärder är tänkbara. En utgångspunkt skall vara attbarnets intressen skall tas om hand på bästa sätt och att de kravrättssäkerheten ställer inte får sättas åt sidan. Kommittén har även fått iuppdrag att göra en översyn av verkställighetsreglerna i 21 kap. föräldrabalken.Inom ramen för denna översyn skall kommittén redovisa de skäl som talarför och emot att handläggningen sker vid allmän domstol eller annanförvaltningsmyndighet i stället för som vid allmän förvaltningsdomstolsamt ta ställning till om målen bör flyttas bort från förvaltningsdomstolarna.Utskottet har avstyrkt liknande motionsyrkanden medhänvisning till det pågående utredningsarbetet (bet. 2002/03:LU10).Riksdagen följde utskottet.Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och föreslår därföratt avslår motionerna L320 yrkande 2 samt So504 yrkandena 16och 17.Olovligt bortförda barn i internationella förhållandenMotionenCarina () begär i motion L216 ett tillkännagivande om behovet avatt se på utifrån barnets perspektiv.Utskottets ställningstagandeUtskottet har avstyrkt liknande motionsyrkanden ibetänkande 2002/03:LU10. Utskottet redovisade bl.a. att ärföremål för en fortlöpande översyn inom ramen för förinternationell privaträtt. Vidare redovisades att det inom EU pågår ettarbete med ett förslag till II a-förordning. En översyn av lagen(1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgörandenm.m. och om överflyttning av barn (verkställighetslagen) har nyligenavslutats, anförde utskottet, och redovisats i (Ds 2003:5) Stärkt rättsskyddför barn i gränsöverskridande fall. Utskottet konstaterade att det pågickarbete på såväl internationell som nationell nivå med den fråga sommotionären aktualiserar. Det fanns därför, enligt utskottet, inte skäl attföreslå någon åtgärd med anledning av den då aktuella motionen.Riksdagen beslutade i enlighet med utskottets förslag.Utskottet anser alltjämt att det inte finns skäl att föreslå någon riksdagensåtgärd med anledning av motion L216, och föreslår därför att den avslås.Könsneutrala författningarMotionenI motion K320 av m.fl. (v) begärs att regeringen skalllägga fram förslag till ändringar som innebär att de författningar somnämner mor och far ersätts med det könsneutrala begreppet förälder.Utskottets ställningstagandeSom påpekas i motionen hänvisas det i olika författningar till mor ochfar i stället för till förälder, t.ex. i 2 kap. 2 § och 6 kap. 2 §ärvdabalken samt i 10 kap. 10 § vallagen (1997:157). I samband med riksdagensbehandling av proposition 2001/02:123 Partnerskap och adoption bedömdesdet inte som nödvändigt att ändra dessa författningar. Enligt såvälregeringens som utskottets mening låg det i sakens natur att bestämmelsernaäven gäller när ett barn har två föräldrar av samma kön (bet. 2001/02:LU27).Våren 2003 har utskottet i sitt av godkända betänkande 2002/03:LU10avstyrkt ett likalydande motionsyrkande med hänvisning till att det enligtutskottets mening fortfarande ligger i sakens natur att de aktuellabestämmelserna även gäller när ett barn har två föräldrar av samma kön.När det nu återigen är aktuellt att ta ställning till ifrågavarandespörsmål vill utskottet som sin mening framhålla att om det i framtidenblir aktuellt att göra ändringar i de nu aktuella lagrummen bör utgångspunktenvara att regeringen i dessa sammanhang på nytt överväger motionsspörsmålet.Med det anförda föreslår utskottet att motion K320 bör avslås.Förmyndare och god man m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rörförmyndare och god man samtmyndighetsåldern.Utskottet hänvisar till pågående utredningsarbete och tidigareställningstagandenfrån sida. Jämför reservationerna 10 (fp) och 11 (kd) samtsärskilda yttrandena 8 (v, c) och 9 (v).Förmyndare och god manMotionernaAnita och (båda m) föreslår i motion L203 attriksdagen beslutar om sådan ändring av regleringen i 14 kap. 15 §föräldrabalken att en förmyndare, god man eller förvaltare kan redovisa sinauppdrag efter det att uppdraget påbörjades och vidsamma tid. Enligt motionärerna skulle en sådan ordning sprida överförmyndarensarbetsbelastning och förkorta handläggningstiderna.Samma motionärer anför i motion L204 att det inträffar att gode mänmissköter sina uppdrag genom att förskingra sin huvudmans egendom. I motionenbegärs ett tillkännagivande om att det bör utredas hur den enskilde i ettsådant läge skall hållas skadeslös. och (båda s) anser i motion L279 att regler om överförmyndarnastillsyn över gode män och förvaltare måste skärpas. Om såväl överförmyndarensom den gode mannen eller förvaltaren missköter sig bör överförmyndarenbli solidariskt skadeståndsskyldig tillsammans med den gode mannen ellerförvaltaren. Kommunerna bör uppmuntras att ha försäkringslösningar fördetta. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet härmed. Liknandekrav framställs också i motionerna L291 av m.fl. (s), L296av m.fl. (kd) (yrkande 2) samt So415 av m.fl. (m) yrkande 15.I motion L296 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivandeom nödvändigheten av att förbättra regelverken runt instituten god manoch förvaltare (yrkande 1).Kenth () anför i motion L344 att under enföljd av år har gjort anmärkningar beträffande den kommunalaöverförmyndarverksamheten. har bl.a. konstaterat allvarligabrister vad gäller myndigheters registrering av allmänna handlingar. Imotionen begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör vidta åtgärderför att förbättra den kommunala överförmyndarverksamheten.Marita Aronson m.fl. (fp) anser i motion So504 att man bör överväga attinföra ett system med gode män eller andra typer av kontaktpersoner somtillsammans med familjer kan lägga upp en budget för hushållet (yrkande19).Utskottets ställningstagandeI finns regler om gode mäns och förvaltares vård av denegendom som tillhör deras huvudmän. Där finns också regler om den tillsynsom kommunens överförmyndare skall utöva över gode mäns och förvaltaresverksamhet. Tillsynen består huvudsakligen i granskning av ingivna års-och sluträkningar, men kan också avse kontroll av den bokföring som godemän och förvaltare är skyldiga att fortlöpande föra.Regeringen har tillkallat en särskild utredare för attutvärdera den lagstiftning om förmyndares, gode mäns och förvaltaresförvaltning av egendom och tillsynen över sådan förvaltning som beslutadesår (dir. 2002:55). Utredningen skall bl.a. granska hur överförmyndarnahar hanterat det ökade ansvar som lades på dem genom reformen. Om utredarengör bedömningen att det finns brister skall utredaren överväga hur mankan komma till rätta med dem. Utredaren skall också se över rekryterings-och tillsättningsförfarande för gode män och förvaltare. I denna del skallutredaren undersöka vilka åtgärder som är möjliga att vidta för attgarantera tillgången på kvalificerade och lämpliga gode män och förvaltare.Vidare skall utredaren undersöka vilka möjligheter den hjälpbehövandehar att påverka valet av god man eller förvaltare samt vilka möjligheterden hjälpbehövande har att ta initiativ till byte om han eller hon inteär nöjd med eller har förtroende för sin gode man eller förvaltare. Omden hjälpbehövandes möjligheter till inflytande bedöms vara otillräckliga,skall förslag till förbättringar läggas fram. I detta sammanhang böruppmärksamhet även riktas mot överförmyndarnas möjligheter att ta initiativtill att entlediga en god man eller förvaltare som inte är lämplig attinneha uppdraget. Uppdraget skall redovisas senast den 1 juli 2004.Beträffande frågan om gode mäns förvaltning vill utskottet redovisa attjustitieministern behandlat denna i ett frågesvar (svarpå fråga 2002/03:1975). Justitieministern anförde därvid att den kommunalaöverförmyndaren utövar tillsyn över gode mäns och förvaltares verksamhet.Som regel är det däremot inte överförmyndaren som utser sådanaställföreträdare, och det är inte heller så att gode män och förvaltare i sinverksamhet är anställda av kommunen. Av detta skäl är det, enligtjustitieministern, inte aktuellt att ålägga kommunerna ett generelltersättningsansvar gentemot personer vars ställföreträdare varit försumliga isin förvaltning. Justitieministern anförde vidare att det ibland beklagligtvisförekommer att en person som utsetts att vara god man eller förvaltaremissbrukar sin ställning och därigenom skadar sin huvudman. Enligtjustitieministern är varje enskilt fall av det slaget självfallet heltoacceptabelt. Vanligen rör det sig då om förskingring eller annattrolöshetsbrott,och i samband med rättegången i brottmålet har huvudmannen möjlighet attkräva skadestånd av den gode mannen eller förvaltaren för den uppkomnaförlusten. I händelse av fällande dom finns det, anförde justitieministern,dessutom en viss möjlighet att få brottsskadeersättning av statliga medel.Justitieministern anförde vidare att skadestånd även kan utdömas i defall där ställföreträdarens försumlighet inte utgjort ett brott.Då kan ersättning utkrävas på grundval av bestämmelserna i föräldrabalken.- Sammanfattningsvis anförde justitieministern att det således finnsflera sätt på vilka den enskilde kan få ersättning för ekonomiska förlustersom orsakats av att en god man eller förvaltare varit försumlig ellermissbrukat sin ställning. Enligt justitieministern är det inte aktuelltatt därutöver införa ett generellt ersättningsansvar för kommuner.Utskottet har för sin del ingen annan uppfattning än justitieministern ifrågan om gode mäns förvaltning. Beträffande övriga motionsyrkanden anserutskottet att resultatet av det pågående utredningsarbetet inte börföregripas genom någon åtgärd från med anledning av motionerna.Utskottet föreslår således att avslår motionerna L203, L204,L279, L291, L296 yrkandena 1 och 2, L344, So415 yrkande 15 och So504yrkande 19.MyndighetsåldernMotionenI motion K373 av och (båda s)begärs ett tillkännagivande om att myndighetsåldern skall följa kalenderåreti stället för födelsedatumet. Enligt motionärerna bör lagen ändras så attalla ungdomar i en och samma årskull blir myndiga det kalenderår de fyller18 år.Utskottets ställningstagandeMotionsyrkanden likalydande det nu aktuella har avstyrkts av utskottetsenast i sitt av godkända betänkande 2002/03:LU10.Utskottetär liksom inte berett att förorda någon ändring i föräldrabalkensregler om myndighetsåldern och föreslår därför att motion K373 avslås.I sammanhanget bör nämnas att regeringen har tillkallat enparlamentarisk kommitté med uppdrag att utreda en sammanhållendiskrimineringslagstiftning (dir. 2002:11). Kommittén skall behandla frågorsåvälom könsdiskriminering som diskriminering på grund av ålder. Kommitténskall redovisa sitt uppdrag senast den 1 december 2004.FaderskapUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rörtalerätt i mål om hävande av faderskap ochutredningar om faderskap.Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservationerna12 (m, fp, kd, c) och 13 (fp, v).Talerätt i mål om hävande av faderskapMotionernaViviann m.fl. (c, m, fp, kd, mp) föreslår i motion L317 att nuvarandelagstiftning ändras så att en efterlevande änka ges talerätt i mål omhävande av faderskap. I motionen yrkas ett tillkännagivande om att regeringensnarast bör göra en översyn av gällande regler för talerätt i mål omhävande av faderskap.I motion L205 av de () begärs ett tillkännagivandeom att såväl efterlevande maka som mannens arvingar bör ha talerätt i målom hävande av faderskap.Elizabeth och (båda m) yrkar i motion L227 etttillkännagivande om att arvingar till en avliden man skall ha rätt att väckatalan i mål om hävande av faderskap.I motion L333 av () begärs ett tillkännagivande om en översynav rättsläget och praxis rörande talerätt vid hävande av faderskap.Utskottets ställningstagandeUtskottet har behandlat motionsyrkandenmed samma innebörd som de nu aktuella. När frågan behandlades avutskottet hade utskottet, i sitt av godkända betänkande1997/98:LU10, inte någon annan uppfattning än motionärerna vad gällervikten av att ingen felaktigt förklaras vara far. Utskottet anförde bl.a.att det givetvis ligger i såväl mödrars som barns intresse att faderskapblir riktigt fastställda. När det gäller hävande av faderskap anfördeutskottet att reglerna generellt sett måste bygga på tillfredsställandeavvägningar mellan de olika intressen som gör sig gällande och attbestämmelserna i hög grad bör präglas av hänsynen till barnets bästa.Utskottet ansåg vidare att de motiv som ligger till grund för nuvaranderegler alltjämt har giltighet och att några vägande skäl för att utvidgatalerätten för mannens änka och arvingar enligt utskottets mening intehade framkommit. Därutöver anförde utskottet att en utvidgning av talerättenför änkan och arvingarna inte torde kunna motiveras utifrån principen ombarnets bästa.Därefter har utskottet vid ett flertal tillfällen med hänvisning tillutskottets tidigare ställningstaganden i saken avstyrkt motionsyrkandenmed samma inriktning som de nu aktuella. har vid samtligatillfällen följt utskottet (bet. 1999/2000:LU15, 2001/02:LU15, 2001/02:LU9och 2002/03:LU10).När nu utskottet än en gång har att pröva frågor om talerätt i mål omhävande av faderskap vidhåller utskottet alltjämt sina tidigareställningstaganden. Utskottet anser således inte heller nu att det finns skälatt utvidga möjligheterna för arvingar att väcka talan om hävande avfaderskap. bör därför avslå motionerna L205, L227, L317 och L333.Utredningar om faderskapMotionernaKarin och (båda fp) anser i motion L264 attfastställandet av faderskap när föräldrarna inte är gifta måste förenklas.En gemensam försäkran om föräldraskapet kan ersätta socialnämndens utredning.Endast i fall där det råder osäkerhet bör socialnämnden göra en utredning.Motionärerna begär ett tillkännagivande i enlighet härmed. Liknandesynpunkter framförs i motion L274 av (). Enligt motionärenbör ogifta föräldrar som är överens kunna anmäla faderskapet tillfolkbokföringsregistret. Socialnämnderna bör endast utreda faderskap där detfinns oklarheter.Utskottets ställningstagandeUtskottet har avstyrkt motioner liknande denu aktuella och därvid konstaterat att den nuvarande ordningen gerbetryggande garantier för att det verkligen är den biologiske fadern ochinte någon annan som fastställs som far till ett barn (se bl.a. bet.1988/89:LU33, 1990/91:LU13, 1992/93:LU22 och 2001/02:LU9). samtliga tillfällen följt utskottet.Utskottet anser inte att det finns skäl för att frångå sitttidigare ställningstagande, och utskottet föreslår att avslårmotionerna L264 och L274.Adoption m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rörpartnerskap och adoption,äktenskap mellan adoptant och adoptivbarn samtöversyn av adoptionslagstiftningen.Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden från sidaoch pågående arbete. Jämför reservationerna 14 (kd), 15 (m, fp, kd) och16 (v).Partnerskap och adoptionMotionenI motion L299 av m.fl. (kd) begärs att regeringen återtaruppsägningen av europeiska konvention om adoption av barn (yrkande1). Vidare begärs att skall upphäva sitt tidigare beslut om attregistrerade partner skall kunna prövas som adoptivföräldrar (yrkande 2)samt att även skall upphäva all följdlagstiftning till beslutet(yrkande 3).Utskottets ställningstagandeVåren 2002 beslutade vissa lagändringar som bl.a. innebär attregistrerade partner skall ges möjlighet att prövas som adoptivföräldrar.Härigenom kan två partner gemensamt adoptera barn och en partner kanadoptera den andre partnerns barn. Lagändringarna har trätt i kraft den1 (prop. 2001/02:123, bet. LU27, rskr. 304).Utskottet anser att den lagstiftning som beslutades om partnerskapoch adoption alltjämt skall gälla. Motion L299 yrkandena 1-3 bör därföravslås.Översyn av adoptionslagstiftningenMotionernaI motion L278 av m.fl. (m) föreslås att skall begäraatt regeringen gör en samlad översyn av hela adoptionslagstiftningen(yrkande 1). I motionen begärs vidare lagstiftningsåtgärder i syfte attförhindra äktenskap mellan adoptant och adoptivbarn (yrkande 2). Enligtmotionärerna bör det i 4 kap. införas en uttryckligbestämmelse om att adoption endast får komma till stånd om den är till barnetsbästa (yrkande 3). Därutöver anser motionärerna att den nuvarande25-årsgränsen för att bli prövad som adoptivförälder bör ses över (yrkande 4).I motion L299 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivandeom att regeringen bör göra en heltäckande översyn av adoptionslagstiftningen(yrkande 4).I motion L221 av () anförs att bör begära attregeringen gör en översyn av hela adoptionslagstiftningen (yrkande 1)innefattande 25-årsgränsen (yrkande 2) och ensamståendes rätt att prövassom adoptivföräldrar (yrkande 3).Inger () begär i motion L228 att regeringen skall vidtalagstiftningsåtgärder i syfte att förhindra äktenskap mellan adoptant ochadoptivbarn. Liknande krav framställs i motionerna L243 av (båda c) samt L335 av ochMariann (båda s).Kerstin-Maria m.fl. (mp) föreslår i motion L319 ett tillkännagivandeom att det bör införas en skyldighet för adoptivföräldrar att upplysa ettbarn om sitt ursprung (yrkande 12). I motionen begärs vidare att regeringenskall lägga fram förslag till lagändringar som innebär att ett barn i enadoptionsprocess skall ha rätt till sådan information som kan antas varaav betydelse för barnet (yrkande 13). Enligt motionärerna bör socialnämndenåläggas en skyldighet att redovisa för domstolen att information lämnatstill barnet och att barnet har fått komma till tals (yrkande 14).Utskottets ställningstagandeBeträffande frågan om äktenskap mellan adoptant och adoptivbarn harutskottet behandlat motionsyrkanden med samma inriktning senast våren 2003i sitt av godkända betänkande 2002/03: LU10. Utskottet hänvisadedå till ett tillkännagivande som gjordes och som innebar attregeringen i lämpligt sammanhang skulle lägga fram erforderliga lagförslagför att avskaffa möjligheten för en adoptant att gifta sig med sittadoptivbarn. Vidare påtalade utskottet vikten av att ärendet bereddesskyndsamt (bet.