bet · GS01SFU5 · 2004-11-25 00:00:00 — Dessutom finns härföreträdare för både andra arbetsgivarorganisationeroch andra fackliga organisationer.När detta väl är sagt är det för oss attpåbörja utfrågningen. Jag vill påminna om attutfrågningen sänds i och på webb-TV. Allt somsägs här är offentligt. Det innebär att det kommeratt finnas i riksdagstryck och ligga till grund idet betänkande som vi senare debatterar och voterarom.Utfrågningen påbörjas härmed. Ordet ges först tillstatssekreterare . Varmt välkommen upp italarstolen!AnförandenJan , : Tack för det! För att detinte ska råda några oklarheter vill jag säga att jagär statssekreterare på , men jagär också - liksom den minister jag jobbar åt, HansKarlsson - ansvarig för frågor som hanteras iSocialdepartementet. Den proposition som vi i dagska diskutera är utarbetad med Socialdepartementetsom huvudansvarigt departement.Jag skulle vilja börja med att tacka för inbjudanatt komma till och till denna offentligautfrågning om propositionen Drivkrafter för minskadsjukfrånvaro som socialförsäkringsutskottetanordnat.Propositionen är, som ni väl känner till,resultatet av ett långvarigt arbete, ett arbete somockså har bedrivits gemensamt mellan densocialdemokratiska regeringen, ochMiljöpartiet de gröna.Det förslag som regeringen har avlämnat är välavvägt. Drivkraften för arbetsgivare att minskasjukfrånvaron är tydlig, som utsattaenskilda och mindre arbetsgivare skyddas.Det vore självklart en överloppsgärning av mig attgå igenom förslaget här , så det ska jag integöra. Jag vill ändå påminna om att förslaget innebäratt arbetsgivarna ,om så beslutar, ska ha ettmedfinansieringsansvar på avsjukpenningkostnaden för anställda. Arbetsgivarensmedfinansiering ska gälla så länge hel sjukpenningbetalas till arbetstagaren. Medfinansieringsansvaretupphör om den försäkrade beviljasrehabiliteringspenning eller kommer tillbaka tillarbetet på deltid.Avsikten med förslaget är förstås att arbetsgivareska stimuleras till aktiva insatser för att minskasjukfrånvaron, och de ekonomiska drivkrafterna skastimulera till ett ökat engagemang på landetsarbetsplatser.Förslaget innehåller också en sänkning avarbetsgivaravgiften . Det göratt förslaget blir kostnadsneutralt förarbetsgivarkollektivet. Arbetsgivare som har högsjukfrånvaro kommer alltså att få ökade kostnaderjämfört med , som arbetsgivare somhar låg sjukfrånvaro minskar sina kostnader.Inte minst viktigt att påminna om i sammanhangetär att när medfinansieringsansvaret införs minskararbetsgivarens sjuklöneperiod från tre till tvåveckor. Likaså, vilket det i sammanhanget är värtatt påminna om, återställs den sjukpenninggrundandeinkomsten.Den proposition som ligger på bordska ses i ett sammanhang där den proposition somlades fram och som handlar omförändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa iarbetslivet hanterade försäkringen utifrån frågorsom kretsar kring arbetsförmågebedömningen.Propositionen hanterade frågor kringavstämningsmöten, utökad utbildning iföretagsmedicin för läkare, fler försäkringsläkareoch minskad användning av heltidssjukskrivning tillförmån för deltidssjukskrivning.Vi ser nu tydliga resultat av de beslut somriksdagen har fattat med anledning av denpropositionen. Deltidssjukskrivningens andel harökat, och inflödet till försäkringen har minskat.Nästa stora del i arbetet för ökad hälsa iarbetslivet har varit just åtgärder som skapardrivkrafter för arbetsgivare att förebyggasjukskrivning och verka för en snabb återgång iarbete.Varför då ett förslag som ska ge drivkraftergentemot arbetsgivarna? Jo, det är arbete man skatillbaka till efter sjukskrivning. Efter ett tagminskar arbetsgivarens ekonomiska intresse att tatillbaka den enskilde till arbete. Men med dedrivkrafter som regeringen nu föreslår fårarbetsgivare ett intresse av och blir påminda om attfå tillbaka sjukskriven personal. De arbetsgivaresom tar itu med frånvaron kan snabbt reducera denna.Det är inte ovanligt att arbetsgivare som börjararbeta systematiskt med sjukfrånvaron kan minska denmed en tredjedel bara under det första året.Vi i är inte de enda som sett kopplingenmellan arbetsgivaransvar och sjukfrånvaro ochsamtidigt velat förtydliga detta för arbetsgivaren,utan även föreslår attmedfinansiering införs nästa år.Vi vet att många arbetsgivare görmycket för att minska sjukfrånvaron. Särskilt lågsjukfrånvaro hittar vi hos små privata arbetsgivare.Enligt våra uppskattningar kommer en övervägande delav de privata arbetsgivarna att vinna ekonomiskt påförslaget, inte minst med hänsyn tagen till att dentredje sjuklöneveckan försvinner. De arbetsgivaresom vinner på förslaget redan som det nu är utformatkommer dessutom att ha en drivkraft att få nedsjukfrånvaron ytterligare och därmed sänkakostnaderna ännu mer.Medfinansieringen ger ekonomiska incitament att tatillbaka en sjukskriven arbetstagare även efter enlängre sjukperiod - har ju arbetsgivarenmindre och mindre ekonomiska skäl att få tillbaka ensjukskriven i arbete. En vikarie fyller efter en tidofta den sjukskrivnes plats lika väl. Men också iett samhälleligt perspektiv är det mycketfördelaktigt om den enskilde sjukskrivne snabbtåtergår till förvärvsarbete och bidrar tillvälfärden i stället för att få pengar frånförsäkringen.När nu inflödet till försäkringen är på en lågnivå införs delfinansieringen för att bland annatmotverka alltför långa sjukskrivningar.Men förslaget innehåller också drivkraftergentemot det allmänna. Arbetsgivarna kommer framöveratt vara mer angelägna om att få tillbakasjukskrivna i arbete och därmed också sätta enstörre press på och dess arbete.En ny organisation för införsoch gäller från . Det kommersäkert att vara inkörningsproblem inte bara för dennya organisationen utan också närmedfinansieringsansvaret införs. Det är även viktigtatt påminna om att också fårutökade ekonomiska resurser för denna uppgift.En av de farhågor som tas upp i samband medmedfinansieringen är att det för individer med riskför omfattande sjukfrånvaro blir svårare att få enanställning. En medfinansiering som inte innehållernågot skydd för denna grupp skulle förstås vara etthårt slag. Regeringen och samarbetspartiernaföreslår därför ett utvidgat högriskskydd för dennagrupp. Det innebär att individer som löper stor riskatt drabbas av en omfattande sjukfrånvaro kan ansökaom högriskskydd hos . Tillerkännsman detta skydd behöver inte nuvarande ellerframtida arbetsgivare betala någon medfinansiering.Hur det här utvecklas i praktiken är någonting somvi naturligtvis kommer att följa mycket noga.Vissa har också uttryckt oro och menat attförslaget skulle leda till färre anställningar. Förarbetsgivarkollektivet innebär förslaget när dentredje sjuklöneveckan nu försvinner istorleksordningen 1 miljard i minskade kostnader ochdärmed ett ökat ekonomiskt utrymme för bland annatnyanställningar.För mindre arbetsgivare innebär medfinansieringensjälvklart en högre risk. Det är därför somregeringen och samarbetspartierna föreslår etthögkostnadsskydd för alla arbetsgivare.Högkostnadsskyddet innebär att ingen arbetsgivarekommer att betala av lönekostnaden imedfinansiering. De första imedfinansieringsavgift är dessutom ett fribelopp sominte betalas. Framför allt mindre arbetsgivarekommer med högkostnadsskyddet och fribeloppet attvärnas från orimligt höga kostnader.Vi är förstås medvetna om att det är många sommotsätter sig förslaget om medfinansiering. Frånvissa håll menar man att ekonomiska drivkrafter förarbetsgivare inte är rätt väg att gå. Men förvånandenog kommer ofta från samma håll förslag om minskadeersättningsnivåer för de sjuka som en form avekonomisk drivkraft för att återgå till arbete.Bakom denna argumentation döljer sig tanken attarbetsgivarna inte har möjligheter att motverkasjukfrånvaron och att de sjuka själva bär ansvaretför sin arbetsförmåga.Vi vill i stället påstå att det för individenfinns starka incitament att arbeta.Sjukpenningen är inte hela lönen. Om det var såfördelaktigt att vara sjukskriven och det inte fannsnågon drivkraft att gå till jobbet, varför fungerardå arbetsmarknaden? Däremot har arbetsgivaren intetillräckligt ekonomiska incitament att återta densjukskrivne efter en tids sjukdom. Det skapas nu medmedfinansieringen.Givetvis finns det tillfällen då den sjukskrivnehar arbetsförmåga men endast i ett annat yrke och påen annan arbetsplats. Det är orimligt från bådemänskliga och ekonomiska aspekter att sjukskrivnasom har arbetsförmåga i ett annat yrke än sittnuvarande inte får bättre möjligheter att bytaarbetsplats och yrke. Nästa stora utmaning blirdärför att skapa ett system som bättre hjälpersjukskrivna att byta arbete och arbetsplats. Dethandlar alltså om sjukskrivna som är arbetslösa ochsjukskrivna som har en anställning som de inte kanåtervända till.Avslutningsvis vill jag återvända till detcentrala i det förslag som ligger på riksdagensbord. I de goda exempel som vi möter runtom i landetser vi hur just arbetsgivarna har en mycketbetydande roll när det gäller att minska sjuktalen.Med det förslag som presenteras tar vi sikte påatt stimulera arbetsgivarnas förebyggande arbete,som vi stimulerar arbetsgivare till attförsöka minska sjukskrivningarnas längd. Vi har medhjälp av tidigare insatser nu bromsat inflödet isjukförsäkringen till den lägsta nivån på många år.Det är en naturlig fortsättning att nu fokusera påarbetsgivarnas förebyggande arbete och deras förmågaatt med olika insatser minska sjukskrivningenslängd.Jag vill också allra sist passa på att peka påförslagets dynamiska effekter. Medfinansieringenkommer att leda till minskad sjukfrånvaro. Eftersomsjukfrånvaron kostar stora belopp i form avproduktionsbortfall och sjukförsäkringsutbetalningarkommer också samhället att vinna ekonomiskt påmedfinansieringen. Resurser frigörs som kan användastill andra angelägna ändamål.Anna , : Tack så mycketför inbjudan att komma hit och tala om den här försjukförsäkringen och för försäkringsadministrationenmycket viktiga frågan. (Bild 1) Jag skulle vilja börja med att visa påvad som redan sagts, nämligen att det faktisktbörjar hända någonting positivt på sjukfrånvaronsområde. gäller det inte längre bara de kortaresjukfallen - de gröna, svarta och, i någon mån, gulalinjerna - utan nu har också de riktigt långasjukfallen börjat vika av, vilket är väldigtavgörande för att vi över huvud taget ska komma framtill den målsättning som finns för sjukförsäkringenoch som handlar om en halvering. Det målet har vilagt ut över åren på det sätt som den gula kurvan påbilden visar. Det är vad som krävs för att kunnahalvera sjukfrånvaron fram . (Bild 2) Jag tror att ni på era bord har en bilddär man kan se att vi i praktiken nu faktiskt har enlite snabbare minskning jämfört med den utlagdaplanen vad gäller antalet sjukdagar. Det kännsväldigt bra att ha det i ryggen, för det kommer inteatt bli lättare utan snarare allt svårare ju längreman kommer i den här utvecklingen att få enytterligare nedtrappning. Därför är det så viktigtatt det också finns nya initiativ. (Bild 3)Men det är inte bara frid och fröjd medsjukdagarna, utan sjukförsäkringen kostar också isin andra del, den som rör sjukersättningen - dentidigare förtidspensionen, som en del av ossinsisterar på att fortsatt säga för att man skaförstå vad vi säger.Sett till det sammanlagda ohälsotalet, där allohälsa finns med, ser det lite mindre roligt ut. Menäven där har det vänt. Det samlade ohälsotalet är lägre än det var när det var som högst under år2003. (Bild 4) När det gäller delarna i detta återkommerminskningen av antalet sjukdagar, den blå kurvan somvisar att sjukdagarna är på nedåtgående. Dessvärreär det på det sättet att sjukersättningen,de röda staplarna, fortsätter uppåt. Det är deneffekt som man måste vänta sig i en situation därsjukfrånvaron utvecklats såsom den gjort under de årvi haft den här explosionen. Med riktigt långasjukfall vet vi hur svårt det de facto är att fåmänniskor tillbaka i arbete. Det händer mycket medde sjukskrivna, att vara sjukskriven är i sig enrisk. Innan det blir bättre blir det sämre när detgäller sjukersättningen. Men det är klart att bortomkrönet på utvecklingen av sjukersättningen innebärdet minskade inflödet också ett minskat inflöde tillsjukersättningen. Men där är vi inte riktigt . (Bild 5) En viktig fråga när det gällerdrivkrafterna är hur det slår för olikaarbetsgivare. Vi har gjort en kalkyl över när detgår jämnt upp. Idén är att reformen totalt sett skavara kostnadsneutral i utgångsläget, vilket betyderatt det kommer att kunna vara plus för de allraflesta efter en tids effekter av minskadsjukfrånvaro. Men i utgångsläget kan det konstaterasatt räknat på en genomsnittslön kommer man fram tillatt breakeven, den punkt där reformen går jämnt upp,ligger vid , som förståsmåste föregås av en 14-dagarsarbetsgivarperiod. Detbetyder alltså att de arbetsgivare som för sinaanställda i genomsnitt har mindre än drygt sjusjukpenningdagar kommer att gå med plus med den härreformen. (Bild 6) För att se hur stor spridningen är har vitagit fram en bild där vi har radat uppalla arbetsgivare. Det blir då en våldsam spridningi utfall vad gäller sjukfrånvaron. Dagarna är inteutsatta därför att det är här en helt annan sortsdagar än de sjukpenningdagar som jag talade om iförra fallet. Det här gäller all sjukfrånvaro,inklusive deltid och arbetsgivarperiod. Det är dockinte poängen med bilden, utan poängen är att justvisa på spridningen och att det kommer att slåväldigt olika för olika arbetsgivare med ganskapositiva effekter för de flesta, ser det ut som,medan det förstås kan bli rätt så stora kostnaderför en del som har de riktigt höga talen. (Bild 7) Vi har också gjort en beräkning för attytterligare illustrera vad som kan tänkas komma atthända på försäkringskassorna. Försäkringskassornahar, som vi vet, hög sjukfrånvaro. När man tittar påhur pass stor andel som har deltidssjukfrånvarovisar det sig att det är en väldigt stor andel iförsäkringskassan. I själva verket blir därför denberäknade merkostnaden för helaförsäkringskasseorganisationen ,av av lönesumman. Det går alltså jämnt upp.Det blev vi kanske själva en del förvånade över, mendet beror alltså på att detta med att arbeta meddeltidssjukskrivning och delvis närvaro påarbetsplatsen har en väldig kraft också förfinansieringskostnaderna.Sett till de enskilda försäkringskassorna blir detganska stora skillnader. Det är intressant för densom leder en stor organisation att man internt iorganisationen kan använda sig av det här systemetmed drivkrafter genom att låta kostnaderna slåigenom på det enskilda arbetsstället. Här är detklart att det finns försäkringskassor - där liggeransvaret för verksamhet och personal - som kommeratt kunna tjäna ganska hyggligt med pengar på att fåned sin sjukfrånvaro, även om summan av kardemummaninom den samlade är oförändradekostnader.Poängen med detta är just att det faktiskt spelarroll vad man gör, att det kan bli både plus ochminus; det beror på vad man de facto gör.Varför är vi då så positiva till den här reformen?Ja, det beror naturligtvis på att det - i gång somvi tycker att vi är med att ta ned sjukfrånvaron -ändå behövs, känner vi, hjälp av ytterligareinsatser för att ordentligt kunna komma vidare.Individen är ju alltid den viktigaste personen isjukskrivningsfallet. Näst viktigast ärarbetsgivaren. kan naturligtvisockså vara viktig, men kanske lite mindre viktig isjälva verket. I värsta fall kan den till och medrepresentera ett problem om det är så att individoch arbetsgivare väntar på att skata initiativet. Särskilt har det, kan man säga,varit ett problem då försäkringskassanvarit överflyglad av det arbete som den härexplosionen i sjukfrånvaro har inneburit. Det har juinneburit att det tagit tid innan försäkringskassanhaft möjlighet att ta de kontakter som det i och försig är önskvärt att man tar också frånförsäkringskassans sida.Men det är klart att det som händer är att manvänder upp och ned på situationen på ett intressantsätt. kommer det nog att bli så att arbetsgivarnatar kontakt med och ställer kravpå att få den hjälp och det stöd avförsäkringskassan som är rollen där när det gällersamordning med läkare och individ och så vidare. Dettycker vi är bra, för det betyder en nystart församarbetet mellan försäkringskassa och arbetsgivare,vilket kan behövas.Vi vet att det finns arbetsgivare som tycker attdet är svårt att få kontakt, och bra kontakt, medförsäkringskassan och att det kanske har varitsärskilt bekymmersamt under de här hårt belastadeåren. Vi vet också att det finns en väldigbeslutsamhet i försäkringskassorna att verkligenlåta det här bli en nystart för samverkansarbetetmellan arbetsgivare och försäkringskassa.Vi är i full färd - och det är kanske bra, för den8 december är väldigt sent för att hinna med allaförberedelser - med förberedelser för densituationen att tar detta beslut. (Bild 8) Vad vi gör är att vi organiserar ettkundcenter för arbetsgivarna i alla frågor somgäller den nya avgiften. Det ska vara lätt att nåförsäkringskassan, och det ska finnas specialisterpå allt som har med frågorna om avgifter att göra.Vi kommer också att bygga en "Arbetsgivarens sida"som vi successivt gör alltmer omfattande därarbetsgivarna kan ta direktkontakt via Internet.Som ett, förhoppningsvis, mycket viktigt inslagför framtida samarbete åtar vi oss också att om mani kontakterna kring avgifterna vill ha andrakontakter med handläggare på försäkringskassornaordna med den saken. Man ska inte behöva ringa runtoch ringa flera samtal, utan i och med att vi fården här kraftsamlingen i och , därkundcentret kommer att ligga, tar vi på oss dettamed att ordna kontakter med deförsäkringshandläggare som kan behövas för faktiskamöten och annat som kan behöva göras. På så vishoppas vi att detta verkligen kan bli den nystart isamarbetet som det har förutsättningar att bli.Men en liten brasklapp måste naturligtvis ändåläggas ut för det faktum att det finns väldigt mångalånga sjukfall. De kommer att märkas, och dekommer självfallet att orsaka en del gnissel ibörjan, kan man gissa. Men det finns en storbeslutsamhet från vår organisations håll att försökasvara upp mot den efterfrågan på samverkan som vitror är en naturlig följd av den här reformen.Johnny , Svenska Företagarläkarföreningen:Tack för att jag fick komma hit. har vi hörtpolitrukerna prata, och får vi ta läkarna. Det ärinte så stor skillnad. (Bild 9) Jag har här en gammal bild av sjuktalen.En sak kan vi vara överens om. Även om det nu harblivit något bättre i ena änden kan vi inte ha detså här. Vi måste ändra på det på ett eller annatsätt.Värst är det för kvinnorna. Vi hör också attantalet sjukersättningar och sjukpensioneringarökar. Det innebär en jättestor brist på möjligheterframöver. (Bild 10) Vi tar nästa bild. Vi kan titta på hurrelationen sjuk-frisk ser ut och lite grann pådefinitioner. Sjuk, säger , är den somendast är otillräckligt undersökt. Det är kanske enlite pessimistisk syn.Om vi ser det historiskt och ser påfabrikationsfelet på människan - vad hargjort för tavla - får över tiden enarbetsoförmögenhet. Vi blir förkylda, får ettbenbrott eller bryter samman på olika sätt.Den sjukskrivningen och sjukhanteringen ska vinaturligtvis ha, och den ska vi sköta på bästa sättså att det fungerar. Men sedan finns det ett storområde som vi med de norrländska precisionsordenkallar osjuk och ofrisk, så att ni förstår att detär en exakt vetenskap.Inom det området beror det på hur man har det ochhur man tar det. Inom det området kommer det en vävin från arbetslivet till det civila livet som härgår samman. Vi har inte flera liv. Vi har bara ettliv, och det är vad vi måste hantera. Det är justdet området man påverkar mest med olikaincitamentsstrukturer av olika slag.Från den enskilda individen gäller det att ha enincitamentsstruktur som gör att den inte vill varadär. Från arbetsgivaren och arbetskamraterna gällerdet att se till att man har en väldigt braarbetsmiljö. Från statsmakterna ska man så mycketsom möjligt se till att inte ha så mångasjukskrivningar.Det är den rebusen vi ska försöka hantera. Helstav allt ska vi ligga uppe i området hälsa, detområde där livet också har en mening. (Bild 11) Vi kan ta nästa bild. Det är någrafundamenta vi behöver känna till. Det är en formelsom det kan vara intressant att titta på. Vi kan därlika gärna skriva rehabilitering ellerarbetsförmåga. Det är en produkt. Resultat = våraresurser x kunskap2 x kommunikation3 x motivation4.Det är naturligtvis en metafor.Om man inte kan klara av motivation för denenskilda individen hjälper det inte mycket hurmycket SOCSAM det är och hur mycket saker vi gör.Människor kan inte rehabiliteras eller förmås attarbeta om de inte är motiverade. Man kan skriva påsamma sätt för arbetsgivare.Vi har kunskaper och resurser, och en hel del harkommunicerats, för att kunna hålla nere sjuktalen.Från min verksamhet där jag jobbar på Stora EnsoFors kan jag se att vi redan har gjort det reformentänker sig göra. Vi kommer att tjäna någonstanskring 2½-3 miljoner kronor på 844 personer utan attgöra någonting annat än vad vi redan har gjort. (Bild 12) Vi tar nästa bild. Där ser vi ettfundament som är viktigt att känna till. Det gällertidiga incitament. Det är en bild tagen från studierav problem med nacke och axlar. Vi har fått bildenfrån Svenskt Näringsliv.Den här bilden visar hurrehabiliteringspotentialen sjunker väldigt kraftigtfrån ungefär och framåt. Alla systemsom inte tar hand om individen fortare än en månadär för långsamma.Det innebär att nästan alla avstämningsmötena ochannat är två framåt. Då harincitamentsstrukturen verkligen kommit i en mycketsvår situation.I den här reformen finns redan ett inbyggtproblem. Jag är väldigt rädd för att vi kommer attfå en förfärlig byråkrati med försäkringskassa ochannat för att få godkänt eller icke godkänt för derehabiliterande åtgärderna.De flesta fall vi har läker på tre-sex månader.Det gäller även de längre fallen. För dehundringarna kommer vi att få administreraförfärligt mycket saker, var så säker. Om det blirfördröjt av händelserna med arbetet kommer det attbli en försämring.I den bästa av världar där man har enföretagshälsovård på plats kan man ta tag i detredan dag tre. Redan när människor blir sjukskrivnafår de anmäla sig till oss och till arbetsgivaren.Vi tar redan kontakt för att se om det är något vikan hjälpa till med så att de kan komma tillbaka.Efter påminner vi om att de behöverett läkarintyg. sätter vi oss nedmed arbetsgivaren, arbetsplatsen,företagshälsovården, personalen och facket för attse vilka resurser som behövs. Där snickrar vi tillden plan över vad som ska göras, allt på ett bräde,så att det är klappat och klart.Jag hoppas att det kommer att kunna hanteras på såsätt att kassan han hantera det retroaktivt så attdet kommer att kunna fungera för dem som sköter sigi det här avseendet.Det måste med tiden bli så att man gör enbedömning längre bort när man ska sluta att hålla påatt rehabilitera. Det ska vara någon sorts bortreparentes där man beslutar att det är vägs ände. (Bild 13) Vi tar nästa bild. Ett bra stöd fördetta är en företagshälsovård när den fungerar sombäst. Tidiga incitament är förstås att vara ännutidigare än själva sjukfallet. Här är det allraviktigaste det främjande arbetet.Det gäller att jobba tidigt och höra av vad somhänder ute i arbetslivet och hur människorna hardet. Det främjande och förbyggande arbetet är mycketviktigare innan det blir ett sjukfall.När vi började jobba med de här frågorna på slutetav 80-talet producerade vi 80 långfall per 1 000, producerar vi 10 per 1 000. På så sätt kan manbegränsa inflödet väldigt mycket. Det går inte attgöra genom att vara efterhjälpande, utan då måsteman jobba med helt andra perspektiv.Där är den främjande principen det viktigaste. Hurska det vara när det är som bäst. Då måste man stådär i organbruset och höra med organisationen. Manmåste ha ett systematiskt arbetsmiljöarbete och höramed skyddsombuden, patienterna och medarbetarna. Hurhar du det, hur ser det ut? Utifrån det ska man draslutsatser och göra sammanställningar så att man kangöra bra åtgärder.Vi kan se på den här kurvan.