bet · GR01AU4 · 2004-04-27 00:00:00 — Att i ett sådantläge inte ha möjlighet att rättsligt överprövaarbetsgivarens beslut försvagar anställningsskyddetytterligare och bidrar även starkt till känslan avrättsosäkerhet hos arbetstagarna.Utskottet har förståelse för att det i vissa fallkan finnas behov av att göra undantag frånturordningsreglerna i 22 § LAS. Redan föreinförandet av undantagsbestämmelsen fanns detmöjlighet att genom kollektivavtal avvika frånturordningsprincipen sist in först ut. Attarbetsgivaren och arbetstagarorganisationen måstevara överens för en saklig och rättvishantering av frågorna som anpassning tillverksamheten och de lokala förhållandena kan göras.Tecken tyder på att tillämpningen av regeln hardrabbat orättvist och godtyckligt utan att möjlighetfinns att få frågan rättsligt prövad. Sammantagetfinns det tungt vägande skäl för att avskaffatvåpersonsundantaget i LAS. Det innebär attutskottet tillstyrker samtliga motioner omavskaffande av tvåpersonsundantaget i 22 § andrastycket LAS, nämligen motionerna A217 (s), A228 (s),A234 (s), A237 (s), A242 (s), A244 (s), A250 (s),A304 yrkande 3 (v), A317 (s) och A323 i denna del(s).Riksdagen bör därför fatta beslut om en sådanlagändring. I bilaga 3 lägger utskottet fram förslagtill lagtext. Lagändringen bör träda i kraft den 1juli 2004.Företrädesrätt till återanställningUtskottets förslag i korthetUtskottet behandlar motionsförslag omföreträdesrätt till återanställning. Den enamotionen innehåller krav på attföreträdesrätten ska förlängas, den andra attden ska förkortas. Båda motionerna avstyrksmed hänvisning till pågående beredning avutredningsförslag.Jämför reservation 13 (m, kd).BakgrundI 25 § LAS anges att en arbetstagare som har sagtsupp på grund av arbetsbrist har företrädesrätt tillåteranställning i den verksamhet där han eller hontidigare varit sysselsatt. Tillämpningen avbestämmelsen om företrädesrätt till återanställningförutsätter att arbetstagaren varit anställd hosarbetsgivaren vissa i lagen angivna tider.Företrädesrätten gäller från den tidpunkt dåuppsägningen skedde och därefter tills nio månaderhar förflutit från den dag då anställningenupphörde. Längden på företrädesrätten har varieratöver tiden. En tidsgräns tillkom i sambandmed anställningsskyddslag. Bakgrunden tillförkortningen som beslutades 1996var att regeringen såg att många arbetsgivareavvaktade alltför länge med nyanställningar. Medhänvisning till den då höga arbetslösheten ansåg manatt stimulans borde ges till arbetsgivarna attanställa möjligt. Bedömningen gjordes genom att förkorta tiden för företrädesrättskulle kunna påskynda nyanställningar. Ändringenförväntades även öka flexibiliteten påarbetsmarknaden (prop. 1996/97:16).MotionernaKristdemokraterna menar i kommittémotion A329 (yrk.21) att det finns behov av att göra arbetsrätten merflexibel och bättre anpassad till de mindreföretagens situation. Företrädesrätten tillåteranställning efter uppsägning bör därföråterställas till sex månader.Vänsterpartiet anser i partimotion A304 (yrk. 4) attåteranställningsrätten ska gälla i tolv månader.Företrädesrätten är en viktig del ianställningsskyddet för att förhindra godtycke ochdiskriminering. Inför beslutet att begränsaföreträdesrätten till återanställning från tolv tillde nu gällande nio månaderna påtalade både JämO ochLO att detta skulle få negativa konsekvenser föranställda som är föräldralediga. Arbetsdomstolen harslagit fast att om den som har företrädesrätt inteomgående kan tillträda tjänsten har arbetsgivarenrätt att erbjuda någon annan tjänsten. Enföreträdesrätt som enbart omfattar nio månaderinnebär för många föräldralediga försämradeförutsättningar att utnyttja företrädesrätten.Utskottets ställningstagandeSom framgår vill som ett led i attgöra arbetsrätten mer flexibel och bättre anpassadtill de mindre företagens situation förkortaföreträdesrätten till återanställning i LAS till sexmånader medan i stället vill förlängatiden , bl.a. därför att mångaföräldralediga har försämrade förutsättningar medendast nio månaders företrädesrätt.Utskottet vill understryka den allmänna betydelsenav företrädesrätten till återanställning och densärskilda vikt den har för både föräldralediga ochäldre arbetstagares möjlighet att återkomma iarbete. Den ändring som trädde i kraft , sominnebar en förkortning av företrädesrätten från ettår , var resultatet av en avvägningmellan skyddsaspekten och det behov av flexibilitetsom bedömdes nödvändigt i det arbetsmarknadsläge somdå rådde.Frågan om företrädesrätt till återanställning varföremål för ALI:s översyn i betänkandet Hållfastarbetsrätt - för ett föränderligt arbetsliv. Iutredningen finns förslag om stora förändringar närdet gäller tidsbegränsade anställningar. Förstärktföreträdesrätt för de tidsbegränsat anställda ochförstärkt skydd för föräldralediga utgör också endel av utredningsförslaget. En proposition omtidsbegränsade anställningar och förstärkt skydd förföräldralediga kommer att överlämnas till riksdagenunder hösten 2004.Utskottet, som inte vill föregripa regeringensbehandling av ALI:s utredningsförslag, avstyrkermotionerna A304 yrkande 4 (v) och A329 yrkande 21(kd).Företrädesrätt för deltidsanställdam.m.Utskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motionsförslag ombl.a. företrädesrätt för deltidsanställda.Motionerna avstyrks.Jämför reservation 14 (kd).BakgrundBestämmelsen om företrädesrätt för deltidsanställdainfördes . Ett av skälen var attdet inom många branscher var en stor del av dekvinnliga arbetstagarna som var anställda på deltidoch som ville ha ett högre arbetstidsmått.Innebörden av regeln är att en arbetstagare som haren deltidsanställning och som har gjort en anmälantill sin arbetsgivare om att han eller hon vill haen anställning med högre sysselsättningsgrad elleren heltidsanställning ska ha företrädesrätt till ensådan anställning hos arbetsgivaren. Somförutsättning för detta gäller dock dels attarbetsgivarens behov av ytterligare arbetskrafttillgodoses, dels att arbetstagaren har tillräckligakvalifikationer för de nya arbetsuppgifterna. Omarbetsgivaren har flera driftsenheter skaföreträdesrätten gälla inom den driftsenhet därarbetstagaren är sysselsatt på deltid. Ipropositionen (prop. 1996/97:16) som föregicklagändringen anges att det i dessa situationer intebör finnas någon rätt för en facklig organisationatt påfordra att företrädesrätten ska utsträckastill att gälla arbetsgivarens samtliga driftsenheterpå orten. Å andra sidan innebär lagen inte att dennaform av företrädesrätt är begränsad till det egnakollektivavtalsområdet.MotionernaKristdemokraterna hävdar i partimotion A371 (yrk.31) att det är fel väg att införa en rätt tillheltidsanställning. Det är mycket viktigt att de somså önskar får möjlighet att gå upp ianställningsgrad och att nya tjänster som inrättasblir heltidstjänster. Den offentliga sektorn har ettstort ansvar för att tillskapa heltidstjänster.Däremot kan lagstiftning i frågan "skapa enfyrkantighet". som det är mycket viktigtatt deltidsarbetande som vill arbeta heltid ges denmöjligheten, är det lika viktigt att den som avolika skäl vill gå ned i tjänstgöringsgrad beredsmöjlighet till detta. Önskemålen ser olika ut iolika skeden av livet och bör tillgodoses i störstamöjliga utsträckning för att människor ska hafungerande liv.Vänsterpartiet anser i partimotion A304 (yrk. 8) attföreträdesrätten för deltidsanställda till utökadarbetstid bör förbättras så att den omfattarsamtliga av arbetsgivarens driftsenheter och attkvalifikationskraven bör mildras. Inskränkningen avföreträdesrätten till enbart den egna driftsenhetenär helt omotiverad och urholkar dendeltidsanställdes rätt till fler arbetstimmar.Lagens krav på tillräckliga kvalifikationer för denya arbetsuppgifterna är för långtgående, det borderäcka att den anställde efter rimlig fortbildningkan anförtros de nya arbetsuppgifterna. Utbildningenkan ske både inom och utanför företaget. Det senareförslaget är motiverat av att deltidsanställdaallmänt sett har en svagare ställning påarbetsplatsen och ofta inte får del avkompetensutveckling.Utskottets ställningstagandeI de ovan redovisade motionerna tas frågan omheltids- respektive deltidsanställningar upp ur heltolika perspektiv. I motion värnasmöjligheten att gå ned i sysselsättningsgrad för densom vill arbeta deltid. menar attheltidsanställning ska vara utgångspunkten ochföreslår förbättring av arbetstagarnas rätt tillanställning med högre sysselsättningsgrad.Utskottets utgångspunkt är att anställning på heltidbör eftersträvas och att deltidsanställning endastska komma i fråga när det är motiverat med hänsyntill verksamhetens behov eller arbetstagarensönskemål.Kommittén för nya arbetstids- och semesterregler(Knas) har i betänkandet Semesterlagen och övrigaledighetslagar (SOU 2003:54) diskuterat frågan omrätt till deltid för äldre arbetstagare. Kommitténlade inte fram något lagförslag i frågan medhänvisning till att det krävdes mer belysning avkonsekvenserna av en lagstiftning om rätt tilldeltid, bl.a. med avseende på konsekvenserna förarbetsutbudet. Betänkandet har remissbehandlats ochbereds nu av regeringen.Redan i förra årets vårproposition 2002/03:100meddelade regeringen att det skulle tillsättas enutredning för att undersöka möjligheterna att införaen rätt till heltidsanställning. Kommittédirektiv(dir. 2004:50) har beslutats . I denhelt framlagda vårpropositionen 2003/04:100anger regeringen att människor bör få ökademöjligheter att välja arbetstid efter egna önskemål.Regeringen kommer därför att också tillsätta enutredning om rätt till deltid för dem som så önskar.Utskottet finner det inte meningsfullt att i detaljytterligare kommentera motionsyrkandena utanavvaktar regeringens beredning av betänkandet frånKnas och de aviserade kommittéernasutredningsresultat. De nu behandlade motionerna A304yrkande 8 (v) och A371 yrkande 31 (kd) avstyrks.Facklig vetorättUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motionsförslag omatt införa förstärkt facklig vetorätt.Motionen avstyrks.Jämför reservationen 15 (v).BakgrundI korthet innebär vetoreglerna i MBL att enarbetsgivare som vill låta någon icke anställdutföra ett visst arbete för hans räkning eller ihans verksamhet ska förhandla med denkollektivavtalsbundna arbetstagarorganisation varsavtal gäller för arbetet i fråga (38 § MBL). Vissaundantag gäller från förhandlingsskyldigheten, bl.a.om det är fråga om ett arbete som är av kortvarigoch tillfällig natur. Vetot utövas genom att dencentrala arbetstagarorganisationen efter en sådanförhandling förklarar att den tilltänkta åtgärdenkan antas medföra att lag eller kollektivavtalkommer att åsidosättas eller att åtgärden på annatsätt strider mot vad som är allmänt godtaget inomavtalsområdet. Om organisationen gör detta, fåråtgärden inte beslutas eller verkställas avarbetsgivaren (39 § MBL). Om det är fråga omoffentlig upphandling får endast vissa angivnaomständigheter läggas till grund för envetoförklaring. Reglerna kan sägas innebära attarbetstagarparten efter förhandlingen och undervissa angivna omständigheter kan förbjudaarbetsgivaren att genomföra sina planer.Bestämmelserna är skadeståndssanktionerade.Fyrpartiregeringen upphävde vetoreglerna, som därförinte gällde . De återinfördes medtillägget i fråga om offentlig upphandling genom densocialdemokratiska regeringens s.k.återställningsproposition hösten 1994.MotionenVänsterpartiet vill i partimotion A304 (yrk. 15) attden fackliga vetorätten utvidgas och förstärks.Enligt bör den fackligaorganisationen kunna använda sin vetorätt även omarbetsgivaren inte fullgjort sinförhandlingsskyldighet. Rätten att lägga in veto börligga på den organisatoriska nivå som den fackligaorganisationen själv beslutar. De fackligaorganisationerna ser inte enhetliga ut. De har olikastrukturer med en stor variation. Inom vissa förbundingår stora arbetsplatser med avdelningar ochklubbar som skulle kunna anförtros rätten att läggain veto. Andra förbund har många små klubbar somkanske behöver en central organisation för att fattaden här typen av beslut. Hänvisningen i 39 § MBLtill den centrala arbetstagarorganisationen bördärför utgå. anser att även denomständigheten i sig att kollektivavtal saknas skaanses strida mot god sed på arbetsmarknaden ochdärmed kunna utgöra grund för veto.Utskottets ställningstagandeVänsterpartiet vill i olika hänseenden utvidga ochförstärka vetorätten i MBL. Partiet har äventidigare framfört i huvudsak motsvarande krav, ochutskottet behandlade frågan senast i betänkande2001/02:AU6.Inledningsvis vill utskottet peka på attpåföljdssystemet i MBL bygger på huvudregeln att denpart som bryter mot lagens bestämmelser blirskadeståndsskyldig. Detta gäller även vetoreglerna.Med anledning av förslag att denfackliga organisationen bör kunna använda sinvetorätt även om arbetsgivaren underlåtit attförhandla vill utskottet hänvisa till uppbyggnadenav vetoreglerna. Den förhandling som enligt 38 § skahållas om arbetsgivaren planerar att lägga ut ettarbete på entreprenad syftar till att skapaförutsättningar för att vetorätten vid behov skakunna utnyttjas. Detta är angeläget eftersomorganisationen utövar vetorätten underskadeståndsansvar. Vid förhandlingen åligger detarbetsgivaren att lämna den information om dettilltänkta arbetet som arbetstagarorganisationenbehöver för att kunna ta ställning iförhandlingsfrågan. Med informationen som grund skaarbetstagarorganisationen ta ställning i vetofrågan.Utan förhandling blir förutsättningarna sämre attbedöma om det finns grund för vetot, vilket kan ökarisken för skadeståndsskyldighet om det i efterhandkonstateras att organisationen saknade fog för sinståndpunkt.Det bör framhållas att förhandlingen också germöjlighet för parterna att diskutera olika lösningarpå den fråga som förhandlingen avser och om möjligtkomma överens. Villkor kan uppställas som motverkaratt lag eller avtal kringgås i samband medentreprenaden. Förhandlingen kan också leda till attarbetsgivaren avstår från den tilltänkta åtgärden.Förhandlingsskyldigheten bygger på den viktigatanken att skapa ett handlingsmönster som innebäratt åtgärder av detta slag ska beslutas i samrådmellan arbetsgivaren och de berördaorganisationerna.I konsekvens med detta anses en underlåtenhet frånarbetsgivarens sida att förhandla som ett allvarligtbrott mot lagen som föranlederskadeståndsskyldighet. Skulle situationen dessutomvara sådan att man kan anta attarbetstagarorganisationen, omförhandlingsskyldigheten inte åsidosatts, skulle hainlagt veto mot det sätt på vilket arbetsgivarenanlitade annan arbetskraft bör detta enligtförarbetsuttalanden inverka höjande påskadeståndsbeloppen. I flera rättsfall harArbetsdomstolen också uttalat sig till förmån för eneffektiv skadeståndssanktion vid brott mot 38 § MBL.Utskottet, som kan konstatera attsocialförsäkringsutskottet i sitt ovannämndabetänkande om övergångsreglerna (2003/04:SfU15)berört vetorätten och ansett att frågan börövervägas, har under hand erfarit att regeringenavser att se över vetoreglerna.Utskottet kan med anledning av motionens förslag omatt rätten att utöva veto bör ligga på den nivå somorganisationen själv bestämmer konstatera attreglerna i 39 § MBL är dispositiva. De kan såledesav den centrala arbetstagarorganisationen delegerastill en lägre nivå i organisationen. Om den berördaarbetstagarorganisationen saknar den sedvanligauppbyggnaden med lokal och central nivå tillkommervetorätten den organisation på arbetstagarsidan somhar slutit eller brukar sluta kollektivavtal sombinder arbetsgivaren.När det slutligen gäller frågan om vilkaomständigheter som ska kunna läggas till grund förett veto anger MBL att åtgärden ska kunna antasmedföra "att lag eller kollektivavtal för arbetetåsidosätts eller att åtgärden annars strider mot vadsom är allmänt godtaget inom parternasavtalsområde". Här bortses från de speciellareglerna vid offentlig upphandling. Utskottet serdet som principiellt tveksamt bl.a. avkonkurrensskäl att redan den omständigheten attkollektivavtal saknas skulle vara tillräcklig grundför veto. Det är viktigt att framhålla attvetorätten enligt förarbetena inte får användas föratt avstänga företag som arbetar under allmäntgodtagna förhållanden.Utskottet kan sammanfattningsvis inte ställa sigbakom de förslag till förändringar av vetoreglernasom läggs fram i motion A304 yrkande 15 (v), somalltså avstyrks.StridsåtgärderUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motionsförslag omatt förbjuda sympatiåtgärder och om attinföra ett krav på att stridsåtgärder skavara proportionerliga. Motionerna avstyrks.Jämför reservation 16 (m, kd).MotionernaKristdemokraterna anser i kommittémotion A329 (yrk.22 och 23) att en rimligare balans bör etablerasmellan arbetsmarknadens parter vid arbetskonflikter.En bättre proportionalitet kan åstadkommas bl.a.genom att rätten till sympatiåtgärder begränsas ochatt ett proportionalitetskrav införs för attbegränsa möjligheten till stridsåtgärder som kostarlite för den egna organisationen men orsakar storakostnader för motparten och tredje man.Proportionalitetskrav ska inte bara gälla den förstastridsåtgärden utan även svarsåtgärden.Björn () menar i motion A229 att rättenatt utlysa sympatiåtgärder vid konflikt påarbetsmarknaden ska begränsas.Utskottets ställningstagandeRätten till fackliga sympatiåtgärder och frågan omstridsåtgärders proportionalitet berördes ianslutning till behandlingen av den s.k.lönebildningspropositionen (prop. 1999/2000:32 ochbet. 1999/2000:AU5) och har därefter behandlats vidett antal tillfällen, senast i betänkande2002/03:AU6. Utskottet har konsekvent och tydligttagit avstånd från krav på att avskaffa rätten tillsympatiåtgärder och att införa enproportionalitetsprincip.Utskottet står alltjämt fast vid sitt tidigareställningstagande. Motionerna A229 (m) och A329yrkandena 22 och 23 (kd) avstyrks.Företagsnedläggning m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet behandlar i detta avsnitt olikamotionsförslag som berör frågor omanställningsskydd och medinflytande i sambandmed företagsnedläggning m.m. Motionernaavstyrks.MotionernaVänsterpartiet konstaterar i partimotion A304 attdet sker en ständig omvandling av arbets- ochnäringsliv. Nedläggning och förflyttning avverksamheter är konkreta resultat av detta.Utvecklingen kan och bör inte stoppas men välstyras. Genom den svenska strukturomvandlingen hardet skapats företag med hög produktivitet och godlönebetalningsförmåga. Partiet menar att det är dagsatt påbörja ett arbete för att via lagstiftningstärka arbetstagarinflytandet vidföretagsnedläggningar (yrk. Vänsterpartietanser vidare att regeringen ska lägga fram ettförslag till ändring av 17 § lagen (1974:13) omvissa anställningsfrämjande åtgärder(främjandelagen) och höja varselavgifterna (yrk.14). Varselavgift kan tas ut om arbetsgivarenförsummat att varsla länsarbetsnämnden om en avsedddriftsinskränkning. För varje påbörjad vecka äravgiften 100 till per anställd som berörs avdriftsinskränkningen. Jämfört med lönekostnadernaför de anställda är försummelse att varsla en mycketlönsam handling. Avgiften bör höjas så att denöverstiger den genomsnittliga lönekostnaden för enarbetstagare.Jan och (båda s) betonari motion A252 behovet av regler för utvidgat ansvarnär företag flyttar samt av enhetliga regler inom EUpå arbetsmarknadsområdet.Utskottets ställningstagandeMotionerna i detta avsnitt har sin utgångspunkt iatt större krav måste ställas på företag vidnedläggning av verksamheter. Liknandemotionsyrkanden som i motionerna A304 (yrk. 13) ochA252 har tidigare behandlats i utskottet, senast ibetänkande 2002/03:AU6.Utskottet konstaterar att () 2002 presenterade sin rapport om kartläggningav det europeiska rättsläget vad gällerarbetsgivarens ansvar vid företagsnedläggningar.Slutsatsen av AMS kartläggning är att EU-medlemsstaternas regelsystem förföretagsnedläggningar uppvisar vissa gemensammadrag. Detta beror på att staternas reglering utgårfrån samma minimikrav i ILO-instrument och EG-direktiv. Det finns också många olikheter som berorpå staternas olika syn på arbetsrättens ocharbetsmarknadsmyndigheternas roll och funktionssätti samhället. Dessutom är sambandet med bl.a. skatte-och socialförsäkringssystemen så komplicerat att detenligt rapporten inte går att göra några enklajämförelser av kostnaderna vid företagsnedläggningari de olika EU-medlemsstaterna.I en annan utredning, - ettaktivare stöd till uppsagda (SOU 2002:59), framladesunder 2002 en redovisning av hur de omställnings-och trygghetsavtal som finns på svensk arbetsmarknadverkar och en analys av vilka effekter de har.Utredningen bedömde att det inte finns någraegenskaper i de tillkommande grupperna påarbetsmarknaden som ännu inte har omställningsavtalsom talar för att resultatet skulle bli sämre.Utredningen menade att omställningsavtalen bidrartill ett ökat omvandlingstryck på arbetsmarknaden,vilket har positiva samhällsekonomiska effekter.Avtalen får fördelningspolitiska effekter eftersomstödet är tillgängligt för alla som omfattas avavtalen. De som mest behöver stöd får också tillgångtill det. Det visade sig också attomställningsstödet har positiva företagsekonomiskaeffekter.Här finns anledning att uppmärksamma attregeringen i budgetpropositionen för angavatt man med anledning av detta betänkande nogaföljer utvecklingen. Regeringen delade utredningensbedömning att formerna för nya avtal ska avgöras avparterna.Utskottet kan nu med tillfredsställelse konstateraatt och LO i slutet av februari2004 ingått ett omställningsavtal.Avtalet, som omfattar 950 000 privatanställda,innebär att arbetsgivarna får ta ett större socialtansvar . kan enligtutskottet också ses som ett komplement till densvenska arbetsmarknadspolitiken.Utskottet vill också peka på att regeringen i mars2004 överlämnade en proposition om europabolag tillriksdagen. Ett europabolag är en europeiskassociationsform för gränsöverskridande samverkan iaktiebolagsform. Denna fråga har behandlats underavsnittet Proposition 2003/04:122Arbetstagarinflytande i europabolag.Utskottet noterar med anledning av motion A304(yrk. 14) om främjandelagen att lagen tillkomsamtidigt med LAS . Lagen stadgar att enarbetsgivare som avser att genomföra endriftsinskränkning skriftligen ska varslalänsarbetsnämnden i det län driftsinskränkningengenomförs, om minst fem arbetstagare berörs avinskränkningen. Varseltiden är beroende av hur mångaarbetstagare som berörs av uppsägning. Utskottetvill understryka att varseltiden enligtfrämjandelagen inte har något samband meduppsägningstiderna i LAS eller avtal för de enskildaarbetstagarna. En arbetsgivare som uppsåtligen ellerav grov oaktsamhet underlåter att varsla omdriftsinskränkningen kan åläggas att utge ensärskild varselavgift till staten. Varselavgiftendöms ut av allmän domstol på talan av AMS.Varselavgiften fastställs för varje påbörjad veckasom varsel försummats och uppgår till lägst 100 kroch högst för varje arbetstagare. Om detfinns särskilda skäl kan varselavgiften bestämmastill lägre belopp eller sättas ned helt. Nivåernahar varit oförändrade sedan lagens tillkomst. känner till finns ingen aktuellkartläggning av i vilken utsträckning företagunderlåter att varsla om driftsinskränkning och inteheller av antalet mål om varselavgift som väckts vidallmän domstol. Utskottet har dock erfarit vidkontakt med AMS och länsarbetsnämnderna i ,och att efterlevnaden avvarselreglerna i stort sett verkar god och attantalet mål som väckts vid domstol åtminstone de tvåsenaste åren varit mindre än tio för helalandet. Utskottet, som noterar att nivåerna påvarselavgifterna inte höjts , är inte berettatt ställa sig bakom förslaget i motionen.Utskottet anser att frågorna om anställningsskyddoch inflytande vid strukturförändring är av storvikt. Frågorna har stor komplexitet och ärsvårgenomträngliga, i synnerhet gäller detEuropaperspektivet. Utskottet avvaktar regeringensvidare åtgärder på området.