bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Det föreslagna systemet innebär, enligt Försvarsmakten, inte bara en samhällsekonomisk vinst, utan även en möjlighet att genomföra värnpliktsutbildning utan att det i alltför stor utsträckning påverkar den enskildes möjligheter till civil utbildning. Den genomsnittliga grundutbildningstiden () ändras inte, utan de kortaste och de längsta grundutbildningsbefattningarna avskaffas. Försvarsmakten föreslår att det införs tre nya värnpliktskategorier: befälselever, specialister och meniga. Grundutbildningstidens längd skall vara densamma för alla tre värnpliktskategorierna. De befattningar som kräver längre grundutbildningstid, t.ex. plutonschefer, bör fortsättningsvis bemannas av yrkes- eller reservofficerare. Inom utlandsstyrkan bemannas samtliga plutonschefsbefattningar med yrkes- eller reservofficerare. Med detta förslag kommer nationella och internationella befattningar att bemannas ur samma personalkategorier. Efter utbildningsfasen bör Försvarsmakten kunna upprätthålla insatsberedskap inom tre nivåer: , eller . Försvarsmakten bedömer att det nya förbandsutbildningssystemet bör kunna tillämpas och förbättra möjligheterna att ställa nödvändiga personella resurser till förfogande för internationella insatser. Detta kräver dock, enligt Försvarsmakten, att ett antal lagändringar genomförs. Försvarsmakten föreslår sålunda att ändringar i 5 kap. 3 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt genomförs så att grundutbildningsförband skall kunna öva utomlands inför internationella uppgifter och inte som endast mot nationell krigsuppgift. Vidare föreslår Försvarsmakten att det skall gå att direktutbilda totalförsvarspliktiga mot internationella insatser samt allmän mönstringsplikt även för kvinnor. För att öka rekryteringen till internationella registerförband föreslår Försvarsmakten att de totalförsvarspliktiga som redan i samband med mönstring visar intresse för internationell tjänst och som uppfyller befattningskraven och anses vara lämpliga tas ut för utbildning till befattningar i bl.a. de förband som regeringen avser att anmäla till internationella styrkeregister. För att få så många frivilliga som möjligt krävs att ett omfattande informationsarbete genomförs före och under mönstring, exempelvis i skolorna. Försvarsberedningen delar i många avseenden Försvarsmaktens uppfattning och anför i rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) att Försvarsmakten och i samråd bör förbättra mönstrings- och rekryteringsförfarandena. I detta ingår en betydligt större grad av frivillighet till tjänstgöring, men även att metoderna förenklas och att kostnaderna minskas. Enligt Försvarsberedningen behövs detta för att klara Försvarsmaktens målsättning att av soldaterna efter grundutbildning skall rekryteras för att delta i internationella insatser. För att nå detta mål måste även andelen avgångar minskas drastiskt (). Dessutom måste incitamenten för att delta i internationella insatser öka. Försvarsberedningen menar att Försvarsmakten bör samordna utbildning och rekrytering bättre på samtliga grundutbildningsförband för att uppnå detta. Försvarsberedningen anser vidare att möjligheterna till att under grundutbildningen genomföra sådan utbildning som både behövs för krigsuppgiften och som är till nytta för internationell tjänstgöring skall tillvaratas fullt ut och att pliktlagstiftningen gör detta möjligt. Regeringen delar i stort Försvarsberedningens uppfattning i denna del. Försvarsberedningen anför vidare i rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) att stora delar av Försvarsmaktens förslag är positiva. Som exempel kan nämnas möjligheterna att skapa förband för internationella insatser och förbättrade möjligheter till samövning mellan förband ur olika stridskrafter. Däremot anser beredningen att ett framtida utbildningssystem även behöver innehålla flexibilitet, bl.a. en möjlighet till en kortare utbildning för den som efter en termin vill avsluta sin grundutbildning. På samma sätt anser beredningen att det kan finnas skäl att det för vissa befattningar ges en längre utbildning. Försvarsmaktens förslag baseras på förhållandevis små värnpliktskullar under överskådlig framtid (ca 8 00010 000 totalförsvarspliktiga ) och bygger på att alla uttagna till värnpliktsutbildning måste utbildas . Regeringen stöder de principer som Försvarsmakten har ställt upp för ett nytt förbandsutbildningssystem. Systemet bör emellertid göras flexibelt när det gäller grundutbildningstid. Försvarsmakten skall dock själv avgöra utbildningstidens längd med utgångspunkt i kraven på insatsorganisationen och i enlighet med gällande författningar. Regeringen anser det positivt att det föreslagna förbandsutbildningssystemets terminsindelning gör det möjligt för att delta i utvecklingen av . Efter grundutbildning bör de soldater och sjömän som skall ingå i förbandsenheter med internationella uppgifter ges kompletterande frivillig utbildning under en tredje termin. I proposition 2001/02:11 Bättre villkor för totalförsvarspliktiga anförde regeringen att utbildning för fredsfrämjande verksamhet kan ingå i grund- och repetitionsutbildning under förutsättning att den vidmakthåller eller utvecklar sådana kunskaper och färdigheter som krigsuppgiften kräver. Enligt regeringen ger de nuvarande reglerna en mycket stor handlingsfrihet för utbildningens innehåll. Övningar för fredsfrämjande verksamhet kan även genomföras utomlands utan samtycke från de totalförsvarspliktiga, om övningen vidmakthåller eller utvecklar färdigheter och kunskaper som krigsuppgiften kräver. Utbildning enbart mot internationella insatser kan inte ske, men dagens lagstiftning tillåter utbildning för sådana uppgifter så länge de är till nytta för krigsuppgiften. Enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt innebär inte total-försvarsplikten någon skyldighet att tjänstgöra i internationell fredsfrämjande verksamhet. Uppgiften att tjänstgöra internationellt bygger på ett frivilligt åtagande från den enskilde. Regeringen betonar därför vikten av att rekrytering till utlandsstyrkan även i fortsättningen skall ske med frivillighet som grund. Försvarsmakten framhåller att de föreslagna förändringarna kräver fortsatt utveckling, bl.a. med anledning av de inom EU föreslagna snabb-insatsstyrkorna. Regeringen delar denna uppfattning och anser att Försvarsmakten fortlöpande bör redovisa hur förbandsutbildningssystemet utvecklas. Regeringen delar också Försvarsberedningens och Försvarsmaktens uppfattning att det krävs bättre rekryterings- och urvalsprocesser för att kunna upprätthålla värnpliktssystemet samt att förbandsutbildningssystemets effektivitet bör förbättras. Regeringen ser dock inte något behov av en lagändring. Den handlingsfrihet som nuvarande regelverk ger anser regeringen vara tillräcklig. Det behov av insatsinriktad utbildning som inte faller inom ramen för vad som är tillåtet enligt pliktlagstiftningen får genomföras under den frivilliga tredje terminen som ingår i det föreslagna systemet. Regeringen avser att ge Försvarsmakten i uppdrag att redovisa hur arbetet med befattningskraven för grundutbildningen skall fortgå. Könsneutral plikt Regeringen har vid ett flertal tillfällen tydligt uttalat att det är viktigt att kvinnor i större utsträckning engageras i totalförsvaret. Det kan bl.a. ske inom ramen för totalförsvarsplikten och på olika sätt i frivilligverksamhet. Det är värdefullt att kvinnor frivilligt genomgår antagningsprövning och fullgör värnplikt. har uttalat (bet. 2001/02:FöU7) att antalet kvinnor i Försvarsmakten borde öka, men har inte förordat en könsneutral mönstringsplikt. I rapporten för en ny tid (Ds 2004:30) anför Försvarsberedningen att Försvarsmaktens förslag om en allmän mönstringsplikt har flera juridiska implikationer. Detsamma gäller även en allmän värnplikt för kvinnor. Enligt Försvarsberedningens uppfattning vore det mer följdriktigt att ha ett könsneutralt pliktsystem fullt ut. Eftersom behovet av totalförsvarspliktiga är lågt skulle emellertid en utökning med könsneutral plikt kunna medföra legitimitetsproblem. Försvarsberedningen vill därför särskilt understryka betydelsen av rekrytering på frivillig basis för både män och kvinnor. Ökade informationssatsningar bör kunna bidra till att öka andelen kvinnliga totalförsvarspliktiga samt andelen yrkes- och reservofficerare. Andelen kvinnor som genomför värnpliktsutbildning har ökat, vilket är positivt. De informationsinsatser som Försvarsmakten och har genomfört verkar ha haft genomslagskraft. antagningsprövades fler kvinnor än någonsin (drygt 1 000). Av dessa bedömdes de flesta () som lämpliga för att genomföra grundutbildning. Av dessa medgav dock endast hälften inskrivning eftersom många inte fyllde kraven till de önskade grundutbildningsbefattningarna. Det är också positivt att avgångarna bland kvinnor har minskat, men fortfarande slutför alltför många kvinnor inte grundutbildningen. bedömer att en allmän mönstringsplikt innebär en årlig kostnadsökning på ca med dagens system för mönstring. Myndigheten anser att en mönstringsplikt utan tjänstgöringsplikt är orimlig. Den anser vidare att ett minskat behov av värnpliktiga tillsammans med fördubblad mönstringsvolym riskerar att leda till att färre antal kvinnor tas in, eftersom särbehandlingen av kvinnor avskaffas och de fysiska prestationskraven står kvar. planerar att genomföra olika försök för att öka andelen kvinnor som gör värnplikt, bl.a. genom en personlig inbjudan till mönstring. Ett sådant försök kan genomföras på vissa orter och sedan utvärderas. Detta initiativ anser regeringen är lovvärt. Regeringen konstaterar inledningsvis att rätten till rörelsefrihet är en grundlagsfäst rättighet. Enligt 2 kap. 8 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande. Han eller hon är även i övrigt tillförsäkrad frihet att förflytta sig inom riket och att lämna detta. Denna rättighet får begränsas genom lag. En sådan begränsning får endast göras för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhället. Begränsningen får dock aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den. Totalförsvarsplikten är en sådan begränsning av rörelsefriheten. En utökad inskränkning av rörelsefriheten förutsätter därför att de krav som ställs upp i grundlagen är uppfyllda. Innan det över huvud taget kan bli aktuellt att gå vidare och pröva om så är fallet, måste det först kunna konstateras att de alternativa vägar som finns att tillgå för att uppnå målet, t.ex. värvningskampanjer, information, förbättrade arbetsvillkor och anställningsvillkor m.m., inte är tillräckliga för att uppnå målet. Enligt regeringens åsikt kan det inte anses vara fallet . Försvarsmaktens förslag om införande av endast en kvinnlig mönstringsplikt som inte är kopplad till en tjänstgöringsplikt anser regeringen strida mot grundtanken i systemet. Regeringen ser inte heller ett införande av en könsneutral plikt som en lämplig väg. Regeringen håller med Försvarsberedningen om att det i första hand är nödvändigt att fortsätta arbetet med att på frivillig väg skapa ett intresse för både kvinnor och män att tjänstgöra i det svenska försvaret. Därutöver konstaterar regeringen att Försvarsmaktens förslag innebär att ungefär 55 00060 000 kvinnor under plikt skulle mönstra för att, tillsammans med lika många män, utgöra rekryteringsunderlag för ungefär 8 00010 000 grundutbildningsplatser . Det skulle inte vara kostnadseffektivt att mönstra samtliga 18-åringar för att endast ta ut av dem till tjänstgöring. Utöver de konstitutionella skäl som anförts anser regeringen att det i nuvarande gynnsamma omvärldsläge vore motsägelsefullt med en diskussion om att införa mönstrings- eller värnplikt för kvinnor. Det behöver ju endast utbildas upp till ca 10 000 totalförsvarspliktiga för att klara det bedömda personalförsörjningsbehovet. Avgångar Regeringen konstaterar att andelen totalförsvarspliktiga som inte slutför grundutbildningen alltjämt är för hög. Under innevarande försvarsbeslutsperiod har endast av i genomsnitt ca 15 000 inryckande fullföljt grundutbildningen. Inom vissa förband har avgångarna varit ännu högre. beräknas omkring 8 00010 000 totalförsvarspliktiga kallas in till tjänstgöring med värnplikt. Av dessa bör vara villiga att teckna avtal för tjänstgöring i utlandsstyrkan. För att kunna upprätthålla en fullgod kompetens och få ett tillräckligt rekryteringsunderlag till internationella insatser måste därför Försvarsmakten intensifiera sina ansträngningar att minska avgångarna under grundutbildningen. Verksamhetssäkerhet Försvarsmakten har reviderat sina säkerhetsinstruktioner. På ett mer grundligt sätt följs alla allvarligare incidenter upp och ansträngningar har gjorts för att öka säkerhetsmedvetandet hos den anställda personalen samt bland de totalförsvarspliktiga och de frivilliga. Det sker även en internationell samverkan för att förebygga olycksfall och skador. Olycksfallsfrekvensen med personskador bland totalförsvarspliktiga har minskat och arbetet för att förbättra arbetsmiljön har prioriterats ytterligare, bl.a. avseende trafiksäkerhet och handhavande av vapen och ammunition. Även rutinerna för krishantering har förbättrats. Regeringen kommer även i fortsättningen att verka för att unga män och kvinnor kan genomföra sin värnpliktsutbildning på ett så säkert sätt som möjligt. Än större vikt behöver läggas vid förebyggande verksamhet. Regeringen behandlar frågor om Försvarsmaktens säkerhetsinspektion i avsnittet om grundorganisationens utveckling. Civilt meritvärde Det är viktigt att den som tas ut till plikttjänstgöring utöver vitsord, betyg och erfarenheter från själva tjänstgöringen om möjligt också får ut något som personen kan ha nytta av efter avslutad tjänstgöring. Regeringen har genomfört olika åtgärder för att förbättra de totalförsvarspliktigas situation i detta avseende. Bland annat har dagersättningen höjts och en utbildningspremie införts. Stora förbättringar i personskadeskyddet har också införts. Att höja den ekonomiska ersättningen är ett sätt att öka attraktionskraften i i pliktutbildningen. Ett annat sätt är att öka det civila meritvärdet. Det är viktigt att utbildningsmålen inte eftersätts eller att utbildningen förlängs för att ge ett civilt meritvärde. Det är behovet av den militära befattningen och de krav som ställs på befattningen som bör avgöra utbildningens längd och innehåll. Arbetet med att lyfta fram och ta till vara civil- och värnpliktsutbildningens civila meritvärde har pågått och är en del i arbetet med att förbättra situationen för pliktiga efter genomförd grundutbildning. Inom Försvarsdepartementet tillsattes 2003 en arbetsgrupp med representanter från bl.a. Försvarsdepartementet och Försvarsmakten. Arbetsgruppen hade till uppgift att ta fram ett underlag för Försvarsdepartementets samlade syn på civilt meritvärde. Resultatet redovisades i promemorian En samlad syn på civilt meritvärde (Fö2004/386/MIL). Arbetsgruppens arbete presenterades också för . uppdrog regeringen åt Försvarsmakten att utreda och lämna förslag på åtgärder för att utveckla det civila meritvärdet av värnpliktsutbildningen (Fö2004/378/MIL). Försvarsmakten redovisade sitt uppdrag . I sin redovisning skriver Försvarsmakten bl.a. att myndigheten skall hålla en årlig konferens om civilt meritvärde och att det vid varje förband skall finnas en verksamhetsansvarig för arbetet med civilt meritvärde. Vidare föreslår myndigheten att försvarsmaktsgemensamma certifieringar införs på ett antal områden. Dessutom påbörjar Försvarsmakten ett arbete med att se över betygen i syfte att göra dem mer relevanta för framtida arbetsgivare såväl som för studier. Regeringen har för avsikt att fortlöpande följa utvecklingen inom området och hålla informerad. Ekonomiska förmåner för totalförsvarspliktiga Reglerna för ersättning till totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning anges i förordningen (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga. Regeringen konstaterar att de ekonomiska förmånerna för totalförsvarspliktiga inte har ändrats . Regeringen överväger att pröva en princip med årlig omräkning för de totalförsvarspliktigas ersättningar. Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Bevakningssoldater Regeringens mål är att de totalförsvarspliktiga som fullgör värnplikt skall ges en efter insatsförsvarets behov avpassad, ändamålsenlig och effektiv grundutbildning vid förband, staber eller centrum. Ett stort antal totalförsvarspliktiga grundutbildas som bevakningssoldater. I många fall inleds denna med en kort allmän militär utbildning varefter resterande värnpliktstid fullgörs som vakttjänst, t.ex. kasernvakt. Under vakttjänsten ges i många fall endast sporadisk utbildning. Detta har kritiserats av bl.a. . Regeringen har uppdragit åt Försvarsmakten att redovisa behovet av bevakningssoldater. Försvarsmakten har anmält ett behov av ca 1 800 totalförsvarspliktiga bevakningssoldater åtminstone intill 2007. Av dessa fyller endast ca 1 100 behov i insatsorganisationen. Resterande, närmare 700 personer , utbildas således enbart för att lösa uppgifter i grundorganisationen. Försvarsmakten menar att de totalförsvarspliktigas bevakningstjänst inte utan betydande kostnadsökningar kan ersättas av civila vaktbolag, anställd personal eller polis. Myndigheten anger också att bevakningsvärnpliktiga är en rekryteringsgrund för internationella insatser. Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning om ett fortsatt behov av bevakningsvärnpliktiga och de fyller en viktig uppgift i händelse av krig. Dock bör volymen dimensioneras utifrån insatsorganisationens behov. Totalförsvarspliktiga bör sålunda inte utbildas mot grundorganisationens behov. Kostnadsskäl är inte i sig grund för att ha bevakningsvärnpliktiga. Soldater och sjömän måste få ändamålsenlig och motiverad utbildning för att kunna lösa krigsuppgifter. Därmed utgör de också en rekryteringsgrund för internationella insatser. Motioner Pliktsystemet i allmänhet Motion avgiven med anledning av propositionen I fyrpartimotion 2004/05:Fö21 (m, fp, kd, c) av m.fl. anförs att det är partiernas gemensamma uppfattning att uttagning till militär grundutbildning så långt som möjligt skall baseras på frivillighet för både kvinnor och män inom ramen för pliktsystemet. Motionärerna föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Försvarsmaktens personalförsörjning (yrkande 7 i denna del). Motioner avgivna under allmän motionstid I motion 2002/03:Fö203 (m) av ifrågasätts begreppet allmän värnplikt när bara mindre än en tredjedel av varje årskull unga män får göra värnplikten. Motionären anser att det är dags att på allvar överväga om vi inte borde ha ett yrkesförsvar i stället för en försvarsmakt baserad på värnplikt. Hon anser också dock att en sådan omläggning från ett värnpliktsförsvar till ett yrkesförsvar skall ske helt öppet och inte smygvägen såsom nu håller på att ske. Det skall ske som ett resultat av en öppen debatt och ett klart riksdagsbeslut i frågan. Motionären föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att överväga att ersätta den allmänna värnplikten med ett yrkesförsvar. I kommittémotion 2002/03:Fö221 (m) av m.fl. anser motionärerna att nuvarande värnpliktssystem, förstärkt med de av pliktutredningen föreslagna förbättrade ersättningarna, ännu fungerar väl. De höjda ersättningsnivåerna och införande av en rejäl utbildningspremie livstidsförlänger systemet som grundläggande och långsiktiga problem förblir olösta. I de fortsatta övervägandena bör därför även andra alternativa modeller för plikttjänstgöring prövas. Till dessa hör en obligatorisk grundläggande soldat- och sjömansutbildning för alla vapenföra, följd av en rekrytering till längre utbildning och tjänstgöring som bygger helt på frivillighet och motivation. På så sätt skapas både en bredare rekryteringsbas för dagens uppgifter och handlingsfrihet för framtida behov. Ett annat alternativ är en allmän, obligatorisk grundläggande korttidsutbildning för alla som inte kan beredas plats i längre reguljära utbildningar. Försörjningen med plikt bör också ställas mot ett helt frivilligt rekryteringssystem om inte annat som jämförelseobjekt. Motionärerna föreslår att begär att regeringen lägger fram ett förslag om nytt värnpliktssystem i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 3). I kommittémotion 2003/04:Fö243 (fp) av m.fl. hävdas att den radikalt minskade militära hotbilden tillsammans med en allt snabbare teknisk utveckling på materielsidan skapar förutsättningar för att, åtminstone i fredstid, avskaffa den allmänna värnplikten. vill därför att regeringen tillsätter en utredning med sikte på att i fredstid avskaffa den allmänna värnplikten (yrkande 8). Dock måste en pliktlagstiftning naturligtvis finnas i beredskap och snabbt kunna utfärdas i händelse av ett försämrat säkerhetspolitiskt läge. En bred rekrytering bör underlättas genom en mönstringsplikt omfattande såväl män som kvinnor. För att ytterligare öka attraktiviteten för att fullgöra militärtjänstgöring föreslås i kommittémotion 2002/03:Fö252 (kd) av m.fl. att alla svenska kvinnor det kalenderår de fyller underrättas om att de har möjlighet att få genomgå en mönstring precis som männen (yrkande 2). I samband med detta bör även information lämnas om totalförsvaret och dess olika uppgifter. I samma motion föreslås att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att antalet totalförsvarspliktiga i Försvarsmakten successivt minskat , med följden att Försvarsmakten inte kommer att kunna fullgöra sina åtaganden (yrkande 3. I kommittémotion 2003/04:Fö263 (kd) av m.fl. återkommer motionärerna i frågan om att informera kvinnor om möjligheten att mönstra. I motionen föreslås att tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en översyn genomförs beträffande underrättelse och information till kvinnor gällande mönstring inför värnpliktstjänstgöring (yrkande 2). I samma motion förordar motionärerna att testerna vid mönstringen förändras med hänsyn till den moderna soldatens villkor och därmed också anpassas till kvinnors fysiska förutsättningar (yrkande 3). I motion 2004/05:Fö208 (kd) av pekar motionären på bristen på tid för vanlig medmänsklighet i det svenska samhället. Exempelvis blir våra äldre alltmer isolerade och ingen hinner med att prata med dem eller lyssna in deras syn på saker och ting. Den allmänna värnplikten omfattar av en åldersklass av unga män och kvinnor. De flesta gör värnplikten frivilligt och många får inte ens göra den på grund av bristande ekonomi inom Försvarsmakten. En utveckling av värnpliktssystemet är på sin plats. En möjlighet borde därför finnas att komplettera den allmänna värnplikten med ett solidaritetsår, vilket som sin mening borde ge regeringen till känna. Ett sådant solidaritetsår skulle kunna användas för tiden mellan gymnasiet och yrkesliv/universitet för att hjälpa samhället med alla de extra händer som behövs till vård, skola och omsorg. I motion 2002/03:Ub402 (c) av och pekas på de växande behoven inom vård och omsorg när de s.k. fyrtiotalisterna går i pension . Det går inte att blunda för denna verklighet, utan vi måste göra något så att alltfler ungdomar stimuleras till att arbeta med människor, såväl i skolan som inom vårdsektorn. I takt med att den allmänna värnplikten inom det militära försvaret dras ned, borde vi se en ny möjlighet att införa en ny typ av samhällstjänst i vårt land, en samhällstjänst inom gymnasieskolans ram, där såväl unga kvinnor som unga män ges möjligheter att välja att antingen tjänstgöra i militär eller civil tjänst inom t.ex. vård, omsorg eller skola. borde därför tillkännage för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samhällstjänst inom gymnasieskolans ram. I motion 2003/04:Fö205 (c) av föreslås ett nytt värnpliktsalternativ. Motionärens utgångspunkt är att hotbilden mot förändras.