bet · GR01FIU13 · 2004-02-12 00:00:00 — Flyttning av livförsäkringssparande, punkt 2 (c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om flyttning av livförsäkringssparande. Därmedbifaller motion 2003/04:Fi257 i denna del och avslår motion2002/03:Fi208.StällningstagandeJag anser mot bakgrund av den betydelse som försäkringar har både förenskilda och för samhällsekonomin att det är viktigt att marknadensfunktioner stärks på ett balanserat sätt. Rätten att flytta sina pensionsmedelmellan olika livbolag är en fundamental byggsten. Jag anser attförsäkringstagare som har tappat förtroende för det bolag till vilket hon ellerhan anförtror sina sparmedel ska ha rätt att flytta dessa medel till ettannat bolag. Med det anförda föreslår jag att bifaller motionFi257 (c) i denna del.2. Översyn m.m., punkt 3 (kd)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om översyn m.m. Därmed bifaller motion2003/04:Fi13 och avslår motionerna 2003/04:Fi257 i denna del och 2003/04:Fi293.StällningstagandeJag delar till fullo regeringens mål och ambition. Men jag anser att engenomgripande etisk analys måste komma till stånd för att nå målet med enväl fungerande och förtroendeingivande finansiell sektor. Det är synnerligenotillfredsställande och svårbegripligt att den etiska analysen helt saknasi en programförklaring från regeringen. Jag anser att regeringen i sinprogramförklaring behöver ta ställning till och deklarera vilken människosynoch etik som ska ligga till grund för den finansiella sektorn. Med enetisk analys kombinerad med psykologiska och sociologiska redogörelserför hur den finansiella marknadens aktörer beter sig i sin verksamhet,när den undergräver förtroendet och statsmakternas mål, finns en god grundför att tillsammans med professionerna på marknaden lägga fast enhandlingsplan för såväl rättslig reglering som icke-rättsliga åtgärder. Meddet anförda föreslår jag att bifaller motion Fi13 (kd) och avslårmotionerna Fi257 (c) i denna del och Fi293 (s).3. Översyn m.m., punkt 3 (c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om parlamentarisk översyn m.m. Därmed bifallerriksdagen delvis motion 2003/04:Fi257 i denna del och avslår motionerna2003/04:Fi13 och 2003/04:Fi293.StällningstagandeMänniskor är beroende av sina försäkringar. påpekar isin rapport (2003:2) att traditionella livförsäkringar genom sin konstruktionär komplicerade och kan vara svåra att förstå. Jag anser att det mot denbakgrunden är extra viktigt att informationen till livförsäkringstagarnaär lättfattlig och att tillsyn och regler säkerställer försäkringstagarnasrättigheter.Jag anser att en parlamentarisk utredning skyndsamt bör tillsättas eftervunna erfarenheter det av livbolagens verksamhet.Utredningen bör belysa och föreslå regeländringar som rör bevarande avlivbolagens kapital, intressekonflikter, ökar öppenheten och reformerarrevisorernas roll för att öka förtroendet för försäkringsbranschen. Meddet anförda föreslår jag att bifaller motion Fi257 i denna del(c) och avslår motionerna Fi13 (kd) och Fi293 (s).4. Kollektiva hemförsäkringar, punkt 4 (m, fp, kd, c)av (), (), (), TomasHögström (m), (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad somanförs i reservationen om kollektiva hemförsäkringar. Därmed bifallerriksdagen delvis motionerna 2002/03:Fi211 och 2003/04:Fi215.StällningstagandeVi anser att varje individ själv måste få välja vilket försäkringsbolaghan eller hon vill anlita. Samtliga fackförbund som har valt att tecknakollektiva hemförsäkringar för sina medlemmar har tecknat sina försäkringari . Andra bolag har inte givits tillfälle att vara med och konkurrera.Fackförbunden har valt att stödja det fackföreningsägda utan attveta om deras medlemmar gynnas. Vi anser att ett förbud mot kollektivahemförsäkringar bör införas. Med det anförda föreslår vi att riksdagendelvis bifaller motionerna 2002/03:Fi211 (m) och 2003/04:Fi215 (m).Bilaga 1Förteckning över behandlade förslagSkrivelsenRegeringens skrivelse 2002/03:141 Staten och den finansiella sektorn.Följdmotion2003/04:Fi13 av Per m.fl. (kd):tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom behovet av en fördjupad etisk analys i syfte att tillsammans medbranschen återskapa allmänhetens förtroende.Motioner från allmänna motionstiden /03:Fi208 av ():tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom konkurrens på pensionsmarknaden.2002/03:Fi211 av ():tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom kollektiva hemförsäkringar.Motioner från allmänna motionstiden /04:Fi215 av och (båda m):tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom kollektiva hemförsäkringar.2003/04:Fi257 av och (båda c):tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförsom en parlamentarisk utredning rörande livbolagens kapital, intressekonflikter,information, revisorers roll samt en fri flyttningsrätt för sparare/konsumenter.2003/04:Fi293 av ():tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionenanförs om behovet av en rejäl översyn av försäkringsbranschen i syfte attstärka försäkringstagarnas ställning.Bilaga 2Finansutskottets offentliga utfrågningFinanssektorns stabilitetTid: kl. 9.30-11.30Lokal: Skandiasalen i NeptunusInbjudnaVice riksbankschef , FinansinspektionenHans Bäckström expert, () ordförandeMikael () vice ordförandeMats ()()()()()()Ordföranden: Jag ber att få hälsa er hjärtligt välkomna till denna offentligahearing beträffande bland annat stabiliteten i de ekonomiska systemen.Jag ber att få hälsa medier och besökare välkomna och framför allt viceriksbankschef och generaldirektören för FinansinspektionenIngrid . har medarbetaren med sig ochLars har medarbetaren med sig. Ni är också hjärtligtvälkomna.Lars får inleda. Vi börjar med föredragningar från ochFinansinspektionen. Därefter tar vi en kort kaffepaus innan vi övergårtill frågorna från utskottets ledamöter.Lars : Låt mig börja med att tacka för att jag får komma hit ochprata om arbete med finansiell stabilitet. Ni brukar annarslyssna på , som pratar om inflationsrapporten och vårtarbete med penningpolitiken. Det känns viktigt att vi också får prata omstabilitetsarbetet, så det är vi glada för.Efter bankkrisen började bygga upp en kunskap och en analyskapacitetkring stabilitetsfrågorna. publicerade vi den första rapportenmed en mer sammanhållen analys av den finansiella stabiliteten. Vi var dåden första centralbank som presenterade sin syn offentligt när det gällerjust stabilitetsfrågorna. Andra länder har varit mer tveksamma, och ärdet delvis fortfarande, till att tala öppet om de frågorna. De menar attdet inte går att vara öppen om en kris skulle inträffa. Vår attityd iRiksbanken har varit och är fortfarande att det faktiskt är bättre attvara öppen. Genom att tidigt diskutera risker och sårbarhet kan man ocksåha en större chans att undvika kriser. Till detta kommer att erfarenheternaav öppenhet inom prisstabilitetsområdet var goda.I dag har ett trettiotal länder följt efter och ger ut stabilitetsrapporter.Återkommande finansiella kriser har gjort det tydligt att det alltidkommer att finnas problem att förhålla sig till och att myndigheternadärför kan vara hjälpta av ett strukturerat sätt att se på finansiellstabilitet.I fokus för arbetet med finansiell stabilitet står alltid bankerna. Detberor på att bankerna är de institut som svarar för att betalningssystemetfungerar. Erfarenheterna visar att om inte privatpersoner och företag kanutföra vanliga betalningar, eller om kreditfunktionen i samhället störs,får det starka negativa effekter för hela ekonomin. Försäkringsbolagenär också viktiga men de är inte systemkritiska på samma sätt som bankerna.Jag tänkte återkomma kort till försäkringsbolagen eftersomde onekligen är aktuella . Det mesta tror jag dock att IngridBonde kommer att prata om, när det gäller de frågorna.Bankerna verkar inom ett starkt regelverk och är föremål för samhälletstillsyn. har huvudansvaret för övervakningen av deenskilda bankerna. ser på banksystemet som helhet och försökerbedöma vilka risker som kan byggas upp i detta.Självklart överlappar och uppgiftervarandra till en del, men det är ibland fruktbart att nalkas ett problemmed lite olika perspektiv. Jag tycker också att samarbetet mellanmyndigheterna fungerar alldeles utmärkt. Det säger jag inte bara därför attjag har på min högra sida, utan därför att jag faktiskt menardet.Efter den här bakgrunden om stabilitetsarbete tänkte jag kommain på den senaste bedömningen av det finansiella systemet, den som kom och som ni förhoppningsvis har fått i era fack.Utgångspunkten är, som alltid i sådana här bedömningar, den allmännakonjunkturbilden. En förbättrad konjunkturbild ökar normalt sett bankernaslönsamhet och därmed också motståndskraften i det finansiella systemet -på kort sikt, kanske man ska tillägga. En lång konjunkturuppgång kan ledatill överoptimism och obalanser i tillgångspriserna, som vi har sett iett antal fall. Det drabbar bankerna senare, i form av kreditförluster.Justnu ser den totala konjunkturbilden mer positiv ut än för ett halvår sedan.Det är ingen tvekan om det. Det gäller både och omvärlden, ävenom konjunkturbilden är något splittrad. Utsikterna är goda i och fleratillväxtekonomier och , men mindre gynnsamma i . liggerfortfarande och väger. Vi får somliga positiva signaler, andra mer tveksamma.De svenska storbankerna uppvisar nu ökad lönsamhet igen för första gångensedan år 2000. Det beror delvis på att börsen åter stärkts, men också påatt bankerna har dragit ned på sina kostnader och att deras ränteintäkterfortsatt att växa. Bankerna har förbättrat sin förmåga att klara oväntadeförluster. Kreditförlusterna gick ned efter krisen och har hållit siglåga . Lönsamheten fick en skjuts uppåt 1999, men det var enfråga om konsolidering. Det var Nordea som expanderade i . Sedanhar den fallit sakta för att nu åter öka.Primärkapitalet har ökat och ligger nu på igenomsnitt strax , vilket är tillfredsställande i rådandekonjunkturläge.Vi tittar mycket på låntagarna. Det är de som bestämmer om bankerna påsikt klarar sin ekonomi. Och hälften av låntagarna finns faktiskt i dagutanför landets gränser. Så internationellt har det svenska storbankssystemetblivit. Företagssektorn, som är den största låntagargruppen, och somtraditionellt har orsakat bankerna kreditförluster, har minskat sin skuldbördai förhållande till det egna kapitalet. De bör också kunna dra nytta avett förbättrat konjunkturläge, vilket är positivt. Fastighetsföretagen,som ni minns verkligen trasslade till det under krisen ,känner visserligen av de fallande priserna och hyrorna i kontorsfastigheter,men de har skuldsatt sig mycket måttligt och har resultat som mer än vältäcker deras räntekostnader. Vi är alltså långt ifrån den situation sområdde i slutet av 1980-talet.Hushållen är värda en särskild mässa. Hushållens skuldbörda har faktisktvuxit under hela konjunkturavmattningen. Skuldernas andel av inkomsternanärmar sig nu de nivåer som rådde före krisen . Detfinns dock en viktig skillnad, att ränteutgifterna utgör en betydligtlägre andel av inkomsterna än de gjorde då eftersom räntorna är så mycketlägre. De höga skulderna är alltså möjliga att bära.Det finns alltid anledning att vara vaksam när det gäller hushållensskuldutveckling, även om man ska komma ihåg att hushållen aldrig orsakatbankerna sådana förluster att de utgjort en fara för den finansiellastabiliteten. Men det är naturligtvis också möjligt att skuldökningen delvisär en anpassning till en ekonomi med lägre inflation . Mönstretmed stigande hushållsupplåning syns i många industriländer som under detsenaste decenniet lyckats få bukt med inflationen. Då osäkerheten är lägreom vad den framtida inflationen och därmed ränteläget kommer att bli, ärlångivarna mer villiga att låna ut pengar. är låntagarna mervilliga att ta lån, dels därför att räntorna är låga, dels för att dekänner sig säkra på att räntorna förblir låga . Då tar de påsig större skulder.Hushållens vilja att ta lån ökar emellertid också efterfrågan på bostäderoch priserna på bostadsmarknaden. Det har vi observerat både i Sverigeoch i andra länder. Priserna på bostäder har ökat med sedan1997 i löpande priser och i stort sett också i reala priser. Till skillnadfrån priserna på kommersiella fastigheter har de inte fallit under desenaste årens konjunkturavmattning. Först nu ser vi en viss avmattning.Betyderdet att vi kan misstänka att det finns en spekulativ bubbla på bostadsmarknaden?Jag tror inte det, även om tendenser till det skymtar i ochkanske också i någon av de andra storstäderna. Vi ser inga tecken på attbostäder köps som investeringsobjekt för att hyras ut i väntan på attpriserna ska öka ytterligare, vilket vore oroande. Sådana tecken finns iett par andra europeiska länder. Prisuppgången på bostadsmarknaden iSverige förefaller, såvitt vi kan se, bero på fundamentala faktorer. Lågaräntor, stigande inkomster och begränsat bostadsbyggande räcker långt föratt förklara prisutvecklingen.Låt mig nu lägga några ord på försäkringsbolagen. De har ju blivit mycketuppmärksammade i pressen . Krisen i livbolagen har faktisktjämförts med bankkrisen , och oro finns för attföljdverkningarna för samhället ska bli lika stora. Så är inte fallet.Livbolagens agerande äventyrar inte det finansiella systemets grundläggandefunktioner att förmedla betalningar, att tillhandahålla krediter och atthantera risker. Det som kan inträffa är att de som sparat i livbolagenväljer att spara någon annanstans, om de nu kan flytta sitt sparande överhuvud taget. Under alla omständigheter blir det naturligtvis färre somtecknar nya livförsäkringar. Det är tråkigt för livbolagen, men det harliten betydelse för stabiliteten i det finansiella systemet.I och för sig är det beklagligt att den berättigade kritiken mot livbolagenockså drabbar deras produkter, särskilt den traditionella livförsäkringen.Traditionell livförsäkring är nämligen en utmärkt produkt för alla somhoppas leva . Försäkringsmomentet omfattar vad aktuarierna kallarlivsfallsrisk, det vill säga just risken att leva . Man försäkrarsig helt enkelt om en förutbestämd inkomst under livet. Det kan ske genomatt livsfallsrisken jämnas ut över ett stort försäkringskollektiv. Det ären unik produkt och en sparform som förtjänar ett bättre öde än attförsvinna i en förtroendekris. Alla som inte vet exakt när de ska dö, ochdet gäller väl de flesta av oss, har anledning att fundera överlivförsäkringens fördelar.Den allvarliga följden av livbolagens problem är, enligt min mening, attförtroendet för det finansiella systemet i sin helhet kan ha fått sig entörn. Som sparare känner vi oss lurade, både av svikna löften om återbäringsom visat sig vara luft och av girigheten i somliga förmåner och bonusprogram.Lågt förtroende för de institut som arbetar på de finansiella marknadernatenderar att försämra kapitalbildningen och det förlorar alla på i längden.Fungerande finansiella marknader är en förutsättning för god tillväxt.Jaghar många andra synpunkter på livbolagen, men dem sparar jag tillfrågestunden.Låt mig avslutningsvis rikta blicken framåt och diskutera några av deutmaningar som kan möta oss när det gäller den finansiella stabiliteten.De är alla knutna till vårt ökande internationella beroende. Integrationenav de finansiella marknaderna i börjar bli en realitet. Det betyderockså att beroendet mellan ländernas banksystem successivt ökar. Ettproblem inom ett land kan på det viset spridas också till andra ländersbanksystem. Det ställer nya krav på tillsyn, övervakning och regelverk.Föratt åstadkomma en inre marknad för finansiella tjänster arbetar EU medatt så långt som möjligt införa ett regelverk för finansiella företag somär gemensamt för hela unionen. Med ett sådant regelverk på plats skullebankerna kunna konkurrera på lika villkor, och en gemensam marknad med demest konkurrenskraftiga företagen skulle kunna växa fram.Det är ett viktigt initiativ. En gemensam lagstiftning är ofta enförutsättning för att långtgående integration ska komma till stånd. Denintegration som har skett har varit mycket positiv för tillväxtenäven om det är svårt att kvantifiera de exakta effekterna. Det har gjortsstudier som pekar på att ökad finansiell integration i skulle kunnaöka tillväxten med årligen.Risken är emellertid att harmoniseringen i sig gör att regelverket blirmer omfattande och mer betungande för bankerna än vad som egentligen ärönskvärt. I sin iver att värna stabiliteten riskerar reglerarna att glömmabort effektiviteten. Om regelverket ska harmoniseras mellan många länderfinns det en risk att den striktaste regleringen blir den som blirdominerande. Motviljan mot att lätta på redan existerande regleringar ärofta mycket större än motviljan mot att strama upp regelverk ytterligare.Den största gemensamma nämnaren ligger närmare till hands än den minstagemensamma nämnaren i ett sådant arbete.Ambitionen kan heller inte vara att reglera bort alla potentiella problem.Då reglerar vi också bort konkurrens och effektivitet, precis som vigjorde i . Därför är det inteosannolikt att vi även kommer att få se bubblor påtillgångsmarknadernaoch banker som expanderat för kraftigt eller av andra skäl råkat i problem.Sådana situationer måste vi kunna hantera utan att de utvecklas tillsystemkriser. Det löpande arbetet med finansiell stabilitet är ett sättatt arbeta med dessa frågor, inte minst när det gäller systemets känslighetför bubblor. Men det behövs också en lagstiftning som kan stödja arbetetvid en kris, och det saknar vi i flera länder, bland annati . lade dock fram ett förslag till sådanlagstiftning för svensk del. Vi kan bara hoppas att en proposition iärendet kommer innan behovet blir akut.Att hantera en bankkris hemmavid kan vara knepigt nog, det har vi sett.Att hantera den över gränserna är med all sannolikhet än svårare. Låt migta ett exempel. Nordea är efter den senaste ombildningen en svensk bankmed döttrar i övriga nordiska länder. Marknadsandelarna ligger på ungefär40 % i , i , i och i . villbanken omvandla de här döttrarna till filialer. Då blir Nordea en helsvenskbank med potentiellt systemviktiga filialer i övriga länder. Tillsyn ochkrishantering blir i princip en svensk fråga enligt nuvarande EU-lagstiftning.Ingrid får hela ansvaret för banksystem. Är man då i Finlandtillfreds med att vi i ansvarar för den i särklass viktigastedelen av det finska banksystemet? Har man det förtroendet för ochhennes medarbetare, och för övrigt för ? Nästa fråga är om vii är villiga att lösa en bankkris i , med alla de uppoffringardet kan innebära för de svenska skattebetalarna. Svaren på de frågorna ärinte självklara. Det är ganska uppenbart att nuvarande lagstiftning i EUinte är anpassad till banker med systemviktiga filialer. En artikel i vårstabilitetsrapport handlar just om detta problem.I sammanfattning: Vi behöver harmoniserade regler för den finansiellasektorn i , men det är viktigt att hålla emot de krafter som villgöra dem onödigt omfattande. Vi behöver också den lag om krishantering iSverige som vi väntat på. Och vi behöver en ny lagstiftning i EUför att hantera gränsöverskridande banker. Det kan räcka som önskelistaför i dag.Ingrid : Tack för att även vi från fick möjlighetatt komma hit och tala om den finansiella sektorns stabilitet. Vi bedriversedan ett antal år ett arbete med att analysera de finansiella aktörernasriskuppbyggnad och det finansiella systemets risker som planläggning förvårt arbete, det vill säga tillsynen av att det sker på ett tillfredsställandesätt.Hans Bäckström, som har skrivit den rapport som jag hoppas att ni allahar fått möjlighet att ta del av, kommer att gå igenom rapporten. Efteråttänkte jag göra några konkluderande kommentarer och knyta an till detLars sade tidigare.Hans Bäckström: Jag tänkte kort ta upp huvuddragen i den rapport vi lämnadetill regeringen , för drygt en månad sedan.Till att börja med kan det vara bra att nämna hur vi som tillsynsmyndighetser på stabilitet. Det är ett begrepp som kan innefatta mycket och mankan ha mer eller mindre vida definitioner av det.I vårt perspektiv, i detta sammanhang, tänker vi på stabilitet på tvåolika nivåer. Vi har stabiliteten i systemet, som var inne på.Det är en angelägenhet för oss. Ett stabilt finansiellt system är ettsystem som kan upprätthålla finanssektorns grundläggande funktioner:betalningsförmedling, kreditförsörjning och så vidare. Den andra dimensionen,som är speciell för oss som tillsynsmyndighet, är att se på stabiliteteni de enskilda finansiella företagen. Företagen ska kunna uppfylla deåtaganden de har mot insättare och försäkringstagare. Det är den grundläggande,fundamentala konsumentskyddsfrågan på det finansiella området.Konsumentskyddet är ju vid sidan om systemstabiliteten det andra huvuduppdragvi har.Det finns naturligtvis också en återkoppling mellan stabiliteten påföretagsnivå och på systemnivå. Finansiella kriser uppstår inte i tommaluften. De kommer till uttryck i ett finansiellt företag. Sedan sprids dei sämsta fall till andra företag. Även den kopplingen finns mellan de tvånivåerna.Stabiliteten kan hotas av olika typer av störningar - av finansiellastörningar som kreditförluster, solvensproblem, likviditetsproblem och avoperativa störningar som kan vara alltifrån datahaverier och sabotagetill naturkatastrofer. Också förtroendestörningar kan påverka stabiliteten.Det klassiska exemplet är bankpaniken, the run on the bank, när insättarnarusar i väg och tar ut sina pengar ur en bank som man av någon anledningmisstror. I normalfallet sänker det en bank och i förlängningen kanskeäven andra banker. Det finns en klar koppling mellan å ena sidan förtroendetför företagen och systemet och å andra sidan stabiliteten.Det finns också en annan dimension av förtroendet som är mer aktuell.Lars snuddade vid den. Det gäller förtroendestörningar ocheffektiviteten i systemet. Om en mer successiv urgröpning av förtroendet ledertill att placerare, kunder, lämnar produkter, marknader och instrumentsom, om de är rätt skötta, fungerar väl och är rationella i ettsamhällsekonomiskt perspektiv, innebär det en effektivitetsförlust i systemet.Där är livbolagsproblematiken ett exempel. Man kan få en effekt där manöverger pensionssparandet, som i grunden är en ganska vettig och rationellform av sparande. Detta kan naturligtvis ses som en effektivitetsförlusti systemet. Ett annat mer hypotetiskt exempel, men som kanske är ännu merhandgripligt, är om vi skulle få någon form av kris i kontokortshanteringen.Det skulle kunna upptäckas något slags djupgående säkerhetsproblem somgör att människor slutar använda kontokort och i stället börjar betalakontant i stor omfattning. Det är ganska uppenbart att det skulle blimycket större hanteringskostnader och stora effektivitetsförluster. Mankan alltså säga att förtroende är en förutsättning både för stabilitetoch effektivitet i systemet.Detta gällde bakgrunden. Rapportens syfte är som tidigare att bedömastabilitetsförutsättningarna på ett à utifrån det finansiellaläget i företagen och utifrån de iakttagelser och det löpande tillsynsarbetesom vi bedriver. Detta kopplar vi samman med en bild av omvärldsutvecklingenframöver. Vi har inte som syfte att göra prognoser för utvecklingen varesig när det gäller stabilitetsrisker eller annat. Poängen är att försökaidentifiera de faktorer och förhållanden som vi tycker är viktiga och somman bör uppmärksamma. Vi själva ska naturligtvis uppmärksamma dem itillsynsarbetet också.Jag går över på själva rapporten. Det finns två huvudblock.