bet · GR01UU9 · 2004-03-18 00:00:00 — Mänskliga rättigheter och relationer till andra länder SammanfattningI detta betänkande behandlas en rad frågor som rör mänskliga rättigheter.Såväl principiella och övergripande frågor som situationen i ett antalenskilda länder behandlas.Ett stort antal yrkanden väcks i olika MR-frågor. Utskottet harunder valt att behandla frågor om de mänskliga rättigheternaur olika perspektiv och med olika fokus. Vissa år har tonvikten legat påbilaterala MR-frågor och andra år på multilaterala frågeställningar. I århar utskottet beslutat att på ett fördjupat sätt behandla:Mänskliga rättigheter - politiska, sociala, kulturella rättigheter ochrätten till utvecklingDödsstraff, tortyr och utomrättsliga avrättningarFörtryck av etniska eller nationella minoriteterJämställdhet, kvinnors situation, könsrelaterad handel, kvinnor och barnsamt FN-resolution 1325Konflikten i MellanösternRyssland och dess närområdeKinaKubaTurkietDe behandlade frågorna är betydelsefulla, men avspeglar inte nödvändigtvisde frågor som utgör de stora huvudfårorna i svensk utrikes- och biståndspolitik.Utskottet ställer sig bakom den av regeringen förda politiken på MR-områdetsom den presenteras i skrivelse 2003/04:20 Mänskliga rättigheter i svenskutrikespolitik och i de fall som den aktualiseras av motionerna. Arbetetför att främja respekten för de mänskliga rättigheterna bör enligt utskottetutgöra en integrerad del i all utrikespolitik och betonar ansvari detta avseende. Det är ett gemensamt ansvar för det internationellasamfundet att påtala brott mot de mänskliga rättigheterna där sådana begås.Sverige måste framföra öppen och tydlig kritik när så är befogat. Utskottetavstyrker samtliga motionsyrkanden.I ärendet finns 18 reservationer och 1 särskilt yttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Mänskliga rättigheter - politiska, sociala, kulturella rättigheter ochrätten till utvecklingRiksdagen avslår motionerna 1999/2000:U903 yrkande 5, 2002/03:U204 yrkande5, 2002/03:U228 yrkandena 1 och 21, 2002/03:U250 yrkande 4, 2002/03:U323yrkande 25, 2002/03:U325 yrkande 3, 2003/04:U14 yrkandena 1 och 2,2003/04:U15 yrkandena 2 och 3, 2003/04:U17 yrkandena 1, 2 och 4-6, 2003/04:U209yrkande 3, 2003/04:U211 yrkande 3, 2003/04:U220 yrkande 2, 2003/04:U230,2003/04:U246 yrkande 4, 2003/04:U282 yrkandena 1-3 och 7, 2003/04:U298,2003/04:U299 yrkande 6, 2003/04:U317 yrkande 1, 2003/04:U335 yrkande 1,2003/04:U341 yrkandena 1, 9 och 10, 2003/04:U348 yrkande 2, 2003/04:U350yrkande 1 och 2003/04:U352 yrkandena 3 och 5.Reservation 1 (m, kd)Reservation 2 (fp)Reservation 3 (v)Reservation 4 (mp)2. Dödsstraff, tortyr och utomrättsliga avrättningarRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U204 yrkandena 1, 2 och 7, 2002/03:U228yrkande 15, 2002/03:U289 yrkande 2, 2002/03:U313 yrkande 25, 2003/04:U282yrkande 14 och 2003/04:U299 yrkande 8.Reservation 5 (m, fp, kd, c)3. Förtryck av etniska eller nationella minoriteterRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U221, 2002/03:U228 yrkande 16,2003/04:U17 yrkande 9, 2003/04:U224, 2003/04:U235 yrkande 2, 2003/04:U282yrkande 15 och 2003/04:Kr388 yrkande 2.4. Jämställdhet, kvinnors situation, könsrelaterad handel, kvinnor ochbarn samt FN-resolution 1325Riksdagen avslår motionerna 2002/03:U212 yrkande 9, 2002/03:U228 yrkandena17 och 18, 2002/03:U235 yrkande 1, 2002/03:U313 yrkandena 5-8, 2002/03:U318,2002/03:U328 yrkandena 1, 2, 4, 5, 7, 9, 12-14, 19-21 och 23, 2003/04:Ju447yrkande 10, 2003/04:Ju478 yrkande 13, 2003/04:U17 yrkande 8, 2003/04:U203yrkande 10, 2003/04:U245 yrkande 5, 2003/04:U255 yrkandena 1, 2, 4-6, 8,10-12, 15-18, 21 och 22, 2003/04:U276 yrkandena 1 och 3, 2003/04:U278yrkandena 1, 4 och 5, 2003/04:U282 yrkandena 17, 18 och 20, 2003/04:U285yrkandena 3-6, 2003/04:U286 yrkande 3, 2003/04:U312 yrkande 7, 2003/04:U327yrkandena 1 och 2, 2003/04:U332, 2003/04:U334, 2003/04:U349 yrkandena 1-5,2003/04:U350 yrkande 2, 2003/04:U352 yrkande 11, 2003/04:So242 yrkande1 och 2003/04:A2.Reservation 6 (m)Reservation 7 (kd, c)Reservation 8 (mp)5. Konflikten i MellanösternRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U219, 2002/03:U236 yrkandena 2 och3, 2002/03:U251, 2002/03:U275 yrkande 4, 2003/04:U14 yrkande 11, 2003/04:U218,2003/04:U250, 2003/04:U259 yrkande 5, 2003/04:U289 yrkande 4, 2003/04:U302yrkandena 2 och 3, 2003/04:U325 yrkande 1 och 2003/04:U340 yrkande 2.Reservation 9 (m, fp, kd)6. Internationella och regionala aktörer i MellanösternRiksdagen avslår motion 2002/03:U283 yrkandena 1, 3 och 5-10.Reservation 10 (kd, c)7. Situationen i RysslandRiksdagen avslår motionerna 2003/04:U14 yrkandena 7 och 8 och 2003/04:U249yrkande 7.Reservation 11 (m, kd)8. och situationen i angränsande områdenRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U212 yrkande 15, 2002/03:U226 yrkandena1-3, 2003/04:U205 och 2003/04:U220 yrkandena 5 och 6.Reservation 12 (kd, c)9. KinaRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U204 yrkandena 3, 4 och 6, 2002/03:U205yrkandena 3-6, 2002/03:U232, 2002/03:U248 yrkandena 1-5, 2002/03:U279yrkandena 1 och 2, 2002/03:U289 yrkandena 1 och 3-5, 2002/03:U292,2002/03:U309, 2003/04:U14 yrkande 15, 2003/04:U252 yrkandena 1-4, 2003/04:U255yrkande 20, 2003/04:U275 yrkandena 2 och 3, 2003/04:U299 yrkandena 1-5och 7, 2003/04:U303 yrkandena 1-3, 2003/04:U304, 2003/04:U338 yrkandena1, 2 och 4-8 och 2003/04:U343 yrkandena 1-6.Reservation 13 (m, kd)Reservation 14 (fp)10. Situationen i KubaRiksdagen avslår motion 2003/04:U14 yrkande 16.Reservation 15 (m, kd)11. Demokratirörelsen och biståndet till KubaRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U266 yrkandena 1 och 2 och 2003/04:U328yrkandena 1-3.Reservation 16 (fp, kd)12. TurkietRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U213, 2002/03:U214, 2002/03:U215,2002/03:U216, 2002/03:U217 yrkande 1, 2002/03:U227 yrkandena 1-5,2002/03:U241 yrkandena 1-7, 2002/03:U253 yrkandena 1-6, 2003/04:U14 yrkande4, 2003/04:U222 yrkandena 1 och 2, 2003/04:U242 yrkande 1, 2003/04:U273,2003/04:U279 yrkandena 1-6, 2003/04:U281, 2003/04:U286 yrkandena 4 och5, 2003/04:U323 och 2003/04:U346 yrkandena 1-5.Reservation 17 (c)Reservation 18 (mp)13. Övriga yrkanden om andra frågor och länderRiksdagen avslår motionerna 2002/03:L249 yrkandena 21 och 25, 2002/03:U202,2002/03:U205 yrkande 1, 2002/03:U210 yrkandena 1 och 2, 2002/03:U212yrkande 6, 2002/03:U222, 2002/03:U224 yrkande 1, 2002/03:U225, 2002/03:U228yrkande 19, 2002/03:U238 yrkandena 1-6, 8 och 9, 2002/03:U243, 2002/03:U247yrkandena 1 och 2, 2002/03:U250 yrkandena 1-3 och 5, 2002/03:U254 yrkandena1 och 2, 2002/03:U257 yrkande 1, 2002/03:U258 yrkandena 1 och 3, 2002/03:U265,2002/03:U267, 2002/03:U270 yrkandena 1-4, 2002/03:U271 yrkandena 1-5,2002/03:U272 yrkande 1, 2002/03:U273 yrkandena 2-5, 2002/03:U276 yrkandena1 och 5-9, 2002/03:U287 yrkandena 2 och 3, 2002/03:U289 yrkandena 6-8,2002/03:U290 yrkandena 9 och 10, 2002/03:U295 yrkande 3, 2002/03:U304yrkandena 1 och 2, 2002/03:U312 yrkande 1, 2002/03:U321 yrkandena 1-3,2003/04:K418 yrkandena 4 och 10, 2003/04:L350 yrkandena 16 och 19,2003/04:U14 yrkandena 12-14, 2003/04:U16 yrkande 3, 2003/04:U17 yrkandena 3och 11, 2003/04:U202 yrkandena 1-5, 2003/04:U204, 2003/04:U207, 2003/04:U209yrkandena 1 och 2, 2003/04:U210, 2003/04:U214 yrkandena 1-5, 2003/04:U216yrkandena 1 och 2, 2003/04:U217 yrkande 1, 2003/04:U225 yrkandena 1, 2,4 och 5, 2003/04:U226, 2003/04:U231, 2003/04:U233, 2003/04:U234, 2003/04:U236,2003/04:U237 yrkandena 1-4, 2003/04:U239 yrkandena 1 och 2, 2003/04:U244yrkandena 1 och 4-7, 2003/04:U257 yrkandena 1, 2, 4, 6 och 7, 2003/04:U261yrkande 11, 2003/04:U264 yrkandena 1 och 3-6, 2003/04:U265, 2003/04:U267yrkandena 1, 2 och 4, 2003/04:U269 yrkandena 1-4, 2003/04:U272, 2003/04:U277yrkande 1, 2003/04:U280, 2003/04:U286 yrkande 2, 2003/04:U289 yrkande 2,2003/04:U290, 2003/04:U301 yrkandena 1-5, 2003/04:U312 yrkandena 2, 6,8-15 och 17, 2003/04:U314 yrkandena 1-8, 2003/04:U331 yrkandena 1 och 2,2003/04:U333, 2003/04:U337 yrkandena 3 och 4, 2003/04:U338 yrkande 3,2003/04:U343 yrkandena 7 och 8, 2003/04:U346 yrkandena 6 och 7, 2003/04:U347yrkande 1 och 2003/04:So568 yrkandena 24 och 25.14. SkrivelsenRiksdagen lägger skrivelse 2003/04:20 till handlingarna.Stockholm den 18 mars 2004På utrikesutskottets vägnarUrban AhlinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), GunillaCarlsson i (m), (), (), CarinaHägg (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (),() och Sermin Özürküt (v).Redogörelse för ärendetI regeringens skrivelse 2003/04:20 Mänskliga rättigheter i svenskutrikespolitik konstateras att det internationella arbetet för de mänskligarättigheterna på ett påtagligt sätt förändrats sedan regeringens tidigareskrivelse 1997/98:89 lämnades till . Kopplingarna mellan mänskligarättigheter, hållbar utveckling och fred och säkerhet har blivit allttydligare och mer accepterade. Sambanden och nödvändig samverkan mellanmänskliga rättigheter, demokratiska processer och stärkandet av rättsstatensinstitutioner betonas allt starkare.Skrivelsen redovisar den utveckling som ägt rum och hur på olikasätt har kunnat medverka till att stärka skyddet för de mänskligarättigheterna i världen. Skrivelsen visar vidare att de principer på områdetsom utrikespolitik vilar på, inklusive den om de mänskligarättigheternas universella giltighet, står på fast grund. Ansträngningarnaför att integrera arbetet för de mänskliga rättigheterna med åtgärder påen rad politikområden, inklusive utvecklingssamarbetet, migrationspolitiken,säkerhetspolitiken och handelspolitiken, har fortgått och bidragit tillatt stärka samlade politik för de mänskliga rättigheterna.Ett stort antal yrkanden väcks i olika MR-frågor. Utskottet harunder de valt att behandla frågor om de mänskliga rättigheternaur olika perspektiv och med olika fokus. Vissa år har tonvikten legat påbilaterala MR-frågor och andra år på multilaterala frågeställningar. I århar utskottet beslutat att på ett fördjupat sätt behandla:Mänskliga rättigheter - politiska, sociala, kulturella rättigheter ochrätten till utvecklingDödsstraff, tortyr och utomrättsliga avrättningarFörtryck av etniska eller nationella minoriteterJämställdhet, kvinnors situation, könsrelaterad handel, kvinnor och barnsamt resolution FN-1325Konflikten i MellanösternRyssland och dess närområdeKinaKubaTurkietBakgrundAtt främja och öka respekten för de mänskliga rättigheterna är en prioriteradfråga inom svensk utrikespolitik. Engagemanget för de mänskliga rättigheternaligger i intresse och speglar förhoppningar om en värld därmänniskor kan leva fria och trygga utan fruktan och nöd. Den svenskaambitionen är att föra en konsekvent och resultatorienterad politik för demänskliga rättigheterna.Under de som gått sedan den allmänna förklaringen om demänsklig rättigheterna antogs (1948) har rättigheterna slagits fast i ettantal internationella konventioner. De centrala konventionerna är FN:sinternationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter ochFN:s internationella konvention om ekonomiska, sociala och kulturellarättigheter . Inom FN:s ram finns ytterligare fyra viktigakonventioner som behandlar rasdiskriminering (1965), diskriminering avkvinnor (1979), tortyr (1984) samt barnets rättigheter (1989). Den centralaöverenskommelsen för de länder som är medlemmar i är Europeiskakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna () från 1950.De rättigheter som inryms i den allmänna förklaringen innehåller, enkeltuttrycktde grundläggande friheterna, såsom rätten att hysa eller uttrycka åsikter,att utöva en religion, att bilda eller gå med i en organisation elleratt ordna mötenrätten till skydd mot övergrepp, t.ex. rätten att inte bli godtyckligtarresterad eller utsättas för tortyrrättigheter för att tillgodose de grundläggande behoven, t.ex. rättentill en tillfredsställande levnadsstandard, till hälsovård och tillutbildning.År 1993 genomfördes en världskonferens om de mänskliga rättigheterna() och i den deklaration som antogs vid konferensen fastslogsen rad grundläggande principer för det internationella arbetet för demänskliga rättigheterna. I regeringens skrivelse 1997/98:89 framhöllsvikten av att i sin utrikespolitik tillämpar, främjar och förstärkerdessa viktiga principer.Skrivelsens huvudsakliga innehållDet övergripande målet för arbetet med de mänskliga rättigheterna i svenskutrikespolitik är att bidra till att människor också i andra länder fårdel av de rättigheter som fastslagits inom ramen för FN och andrainternationella forum. I betänkande 2003/04:UU3 politik för globalutveckling föreslås att ett rättighetsperspektiv, där mänskliga rättigheterär en central del, skall genomsyra alla politikområden. En effektiv politikför de mänskliga rättigheterna kräver ett konsekvent agerande för att påolika sätt öka respekten för de mänskliga rättigheterna.I regeringens skrivelse Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik1997/98:89 fastställdes målen för utrikespolitik för mänskligarättigheter. I regeringens skrivelse 2003/04:20 Mänskliga rättigheter isvensk utrikespolitik konstateras att det internationella arbetet för demänskliga rättigheterna på ett påtagligt sätt förändrats sedan regeringenstidigare skrivelse lämnades till . Kopplingarna mellan mänskligarättigheter, hållbar utveckling och fred och säkerhet har blivit allttydligare och mer accepterade. Sambanden och nödvändig samverkan mellanmänskliga rättigheter, demokratiska processer och stärkandet av rättsstatensinstitutioner betonas allt starkare. Regeringen understryker vikten avatt driva en politik för de mänskliga rättigheterna som är konsekvent ochresultatinriktad.Multilateralt arbeteDe konventioner och mekanismer som under andra hälften av 1900-taletutformats och antagits inom FN, och utgör ett ramverk fördet internationella arbetet för mänskliga rättigheter. deltaraktivt i det fortsatta arbetet för att komplettera och effektiviseramekanismerna för att övervaka konventionernas efterföljd. Situationen förde mänskliga rättigheterna på olika håll i världen behandlas inomramen för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna samt igeneralförsamlingens tredje utskott. Genom antagandet av resolutioner samt genomuttalanden av en rad olika statliga och icke-statliga aktörer, inklusiveenskilda organisationer, uppmärksammas specifika landsituationer ellervissa typer av övergrepp. Genom sådana resolutioner kan också tillfälligamekanismer, t.ex. en specialrapportör för en viss fråga, etableras föratt förbättra möjligheterna för det internationella samfundet att följautvecklingen.Sverige har fortsatt att enskilt och tillsammans med övrigaEU-länder ta initiativ till och medverka till behandlingen av ett stortantal frågor som rör mänskliga rättigheter i specifika länder samt i olikatematiska frågor. FN:s olika forum för mänskliga rättigheter utgör viktigamötesplatser för olika aktörer inom området mänskliga rättigheter samtför dialog och påverkan beträffande situationen i enskilda länder och iolika frågor som rör de mänskliga rättigheterna.Bilateralt arbeteSituationen för mänskliga rättigheter i enskilda länder kan bl.a.uppmärksammas i offentliga uttalanden eller tal eller genom att myndigheternai ett visst land uppvaktas. Det är viktigt att även uppmärksamma depositiva steg som tagits. Sedan EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikstärktes genom Amsterdamfördraget 1997 har samarbetet inom området mänskligarättigheter successivt förstärkts. EU-länderna gör allt oftare gemensammauttalanden och uppvaktningar för att på så sätt kunna lägga hela unionenstyngd bakom ett viktigt budskap. har fortsatt attta initiativ och på andra sätt medverka till att EU mer effektivt når utmed viktiga budskap beträffande de mänskliga rättigheterna, såväl igenerella frågor som i enskilda fall vad rör t.ex. politiska fångar elleranvändningen av dödsstraffet.Det är också viktigt att vid besöksutbyten på alla nivåer samt inom ramenför den politiska dialogen med andra länder regelbundet föra de mänskligarättigheterna på tal. skall fortsatt verka för att frågor ommänskliga rättigheter skall få ett allt större utrymme i EU:s kontaktermed andra länder och att stärka mänskliga rättigheter som en centraldimension i nationella kontakter med andra länder.En integrerad politik för de mänskliga rättigheternaSveriges arbete för de mänskliga rättigheterna utgörs inte bara av detpolitiska arbete som direkt syftar till att påverka regeringar att respekterade mänskliga rättigheterna. För att samlade politik för att främjade mänskliga rättigheterna skall bli konsekvent och nå resultat är detnödvändigt att politik vad gäller de mänskliga rättigheternafortsätter att integreras i utrikespolitiken som helhet. Behovet avinternationella normer för mänskliga rättigheter är i stort sett fylltgenom de konventioner som har utarbetats inom FN, och ,och som tillsammans utgör den gemensamma värdegrunden.En allt större mängd aktörer, inklusive frivilligorganisationer och företag,verkar för att på olika sätt påtala och främja de mänskligarättigheterna. Detta ställer större krav på samarbete och transparens, såväli EU-arbetet som nationellt. Regeringens beslut att offentliggöraambassadernas årliga rapporter om mänskliga rättigheter i världens länder påInternet var ett steg på den vägen.Mänskliga rättigheter är i allt större utsträckning en accepterad del avdet internationella politiska arbetet. Frågor om mänskliga rättigheterhar efter visst motstånd från delar av det internationella samfundet vunnitinsteg i mer allmänna politiska forum, inklusive säkerhetsrådet, samt iinternationella handelsforum. Det finns en ökande förståelse för betydelsenav mänskliga rättigheter för det konfliktförebyggande arbetet, i detfredsbyggande arbetet efter en konflikt samt i demokratiseringsprocesser.Denna positiva utveckling måste tillvaratas och förstärkas. skallpå alla sätt verka för att mänskliga rättigheter i allt större grad skallgenomsyra arbetet i FN och andra internationella forum.I FN:s politiska huvudforum för mänskliga rättigheter - kommissionen förde mänskliga rättigheterna - har bilden varit mindre positiv.Motsättningarna mellan länder och regionala grupper har ökat, ochkommissionens arbete därmed försvårats. försöker, tillsammans medövriga EU, att med olika medel verka för att de konstruktiva krafternafår större inflytande i kommissionens arbete. Ett system för att bevakakonventionernas efterföljd finns genom FN:s konventionskommittéer, somdock verkar under svåra förhållanden. Det växande antalet konventionsstater- om än glädjande - medför en ökande belastning för kommittéerna när ettallt större antal rapporter skall granskas. Vid grova och systematiskaövergrepp av de mänskliga rättigheterna måste det finnas instrument ägnadeatt framtvinga snabbare förbättringar av de mänskliga rättigheterna.Sverige verkar för att verktygen för de mänskliga rättigheterna görs mereffektiva och resultatinriktade samt att dessa verktyg används inom ramenför en integrerad politik för fred och säkerhet, demokrati och utveckling.Effektivisering av det internationella arbetet för mänskliga rättigheterSverigehar inom EU konsekvent betonat vikten av det gemensamma arbetet för demänskliga rättigheterna, liksom vikten av att integrera frågor om mänskligarättigheter i unionens övriga politiska arbete.I den tidigare skrivelsen (skr. 1997/98:89) föresatte sig regeringen attinom EU verka för en ökad integration av de mänskliga rättigheterna inomunionens interna och externa politik i syfte att uppnå en samlad ochkonsekvent politik med effektiva och öppna processer för styrning ochuppföljning. EU har snabbt gått mot en alltmer konsekvent och integreradpolitik för de mänskliga rättigheterna och frågor om mänskliga rättigheterlyfts fram i gemensamma strategier och andra övergripande dokument omunionens utrikespolitik.EU är även en viktig och kraftfull aktör inom FN:s kommission för demänskliga rättigheterna, generalförsamlingens tredje utskott och andrainternationella forum där unionen i ett nära samarbete framför tal ochger förslag till resolutioner beträffande situationen i olika länder samti olika tematiska frågor. Ett nära samarbete i förhållande till andraaktörers initiativ och frågor ger också möjlighet att lägga tyngd bakomEU-ländernas agerande i principiellt och politiskt viktiga frågor.EU-samordningen i frågor om mänskliga rättigheter ger också utrymme för ettökat gemensamt agerande inom och inom Europarådet.Informationsspridning om mänskliga rättigheter och den svenska nationellahandlingsplanen för de mänskliga rättigheternaI regeringens skrivelse En nationell handlingsplan för de mänskligarättigheterna (skr. 2001/02:83) läggs grunden för ett mer samlat synsätt påfrågor om mänskliga rättigheter i . I handlingsplanen, som gäller2002-2004, anges bl.a. att målet för långsiktiga strävanden äratt säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna, ökad kunskapoch medvetenhet om de mänskliga rättigheterna samt bättre samordning avarbetet med att främja de mänskliga rättigheterna.Utskottet1 Mänskliga rättigheter - politiska, sociala, kulturella rättigheter ochrätten till utvecklingSammanfattning av motionernaI motion 2002/03:U228 (fp) framhålls att varje människas frihet och likavärde omfattar alla människor och varje individ i världen utan åtskillnadav något slag. Erkännandet av alla människors lika värde hänger oupplösligtsamman med att ingen människa får diskrimineras. Trots detta sker dagligenkränkningar av de mänskliga fri- och rättigheterna. Kränkningar ser olikaut i olika länder. I yrkande 1 anförs vikten av att kränkningar av mänskligarättigheter alltid måste påtalas, kritiseras och åtgärdas oavsett var deäger rum och i yrkande 21 att bör verka för en tydligare och mersammanhållen strategi för EU:s arbete med mänskliga rättigheter i världen.I motion 2003/04:U209 (m) yrkande 3 framhålls att alltid skalluppmärksamma värdet av demokrati och mänskliga rättigheter i internationellarelationer och i motion 2003/04:U211 (fp) yrkande 3 krävs en handlingsplanför förstärkning av den demokratiska dialogen i samhället. I motion2002/03:U204 (m) yrkande 5 liksom i motion 2003/04:U299 (m) yrkande 6framhålls de mänskliga rättigheternas universalitet.I motion 2003/04:U14 (m) yrkande 1 framhålls att som enskilt landhar ett särskilt ansvar för att främja och påverka utvecklingen av demokratioch mänskliga rättigheter i de länder som har ettomfattande utvecklingssamarbete med och i yrkande 2 att regeringen årligenoch före, eller senast i samband med, budgetbehandlingen skallge en utförlig rapport om situationen och utvecklingen när detgäller mänskliga rättigheter och demokrati i mottagarländerna.I motion 2003/04:U15 (kd) yrkande 2 framhålls vikten av ett system för s.k. tidig förvarning (early warning) för att skydda mänskliga rättigheteroch i yrkande 3 framhålls behovet av konkret stöd till uppbyggnad avsamhällsinstitutioner för att skydda mänskliga rättigheter bl.a. genom attarbeta mycket mer med det s.k. partinära biståndet - ibland i form avkonkret stöd till partier och direkt kunskapsutbyte med dessa, men ocksågenom stöd för att bygga upp parlamenten.I motion 2003/04:U17 (fp) yrkande 1 framhålls att det är regeringensskyldighet att reagera när mänskliga rättigheter kränks varhelst dettasker och i yrkande 2 att bör driva att metodutveckling gällandeinstrumenten för legitim inblandning på EU-nivå kommer till stånd samtatt regeringen bör återkomma till med förslag på hur metodernaför att säkra de mänskliga rättigheterna kan utvecklas på bilateral nivå.I yrkande 5 krävs att inom EU verkar för att fler dialoger medinriktning på enbart mänskliga rättigheter kommer till stånd med enskildaländer och i yrkande 6 krävs att endast länder som inte själva bryter motprinciperna de skall övervaka accepteras som ordförande i mänskliga rättigheter.I motion 2003/04:U282 (fp) yrkande 1 framhålls att kränkningar av mänskligarättigheter alltid måste påtalas, kritiseras och åtgärdas oavsett var deäger rum och i yrkande 2 att mänskliga rättigheter är absoluta och attdemokrati är den enda styrelseform som kan garantera respekten för demänskliga rättigheterna.