bet · GR01UU11 · 2004-04-22 00:00:00 — Motionären menar att staten ägnarsig åt statsterrorism genom rena avrättningar somgodkänts på hög politisk och militär nivå. Ävenoskyldiga har drabbats.Israels bosättningspolitikMånga motioner tar upp den israeliskabosättningspolitiken.I kommittémotion 2003/04:U259 (s) yrkande 2 krävermotionärerna ett stopp för bosättningspolitiken. Istället för att lämna ockuperad mark i enlighet medFN:s resolutioner har valt att konfiskera meroch mer palestinsk mark. Palestinska hus rivs föratt ge plats åt israeliska bosättningar i enmedveten strategi från Israel.I partimotion 2002/03:U231 (v) yrkande 2 kräverVänsterpartiet att i EU och andrainternationella sammanhang skall verka för att denillegala israeliska bosättningspolitiken påockuperat palestinskt område stoppas. Ipartimotionens yrkande 3 framförs kravet att Sverigei EU och andra internationella sammanhang måstemotsätta sig "bantustaniseringen" av de ockuperadepalestinska områdena.Israels barriärbyggeI flera motioner diskuteras det s.k.säkerhetsstängsel som den israeliska statenupprättar i syfte att skydda dess medborgare motterrorister.I kommittémotion 2003/04:U259 (s) yrkande 4framförs uppfattningen att muren är folkrättsvidrigoch därför förtjänar hård kritik. Vänsterpartietanser, vilket framgår av partimotion 2003/04:U311(v) yrkande 1, att som enskild stat och sommedlem av EU bör verka för att muren mellan Israeloch rivs. I kommittémotion 2003/04:U340(kd) yrkande 4 krävs att byggandet måste stoppas.Motionärerna bakom kommittémotion 2003/04:U313 (mp)anser dels att i sina bilateralaförbindelser med måste påpeka att bygget avmuren innebär en olaglig annektering av palestinskaområden (yrkande 1), dels att inom EU och FNmåste arbeta för ett fördömande av den mur somIsrael bygger (yrkande 2). Vidare krävermotionärerna, i yrkande 3, att i sinabilaterala förbindelser med arbetar för attdet olagliga bygget av muren stoppas ochför att redan byggda delar rivs.Palestinska flyktingarPalestinska flyktingars situation uppmärksammas avVänsterpartiet som, i motion 2002/03:U231 (v)yrkande 5 och 6, kräver dels att de flyktingar somönskar återvända till sina hem skall tillåtas göradetta, dels att kompensation för förlust av egendomi enlighet med internationell lag och sedvanerättskall utbetalas av den israeliska regeringen elleransvarig myndighet till de palestinier som väljeratt inte återvända. Partiet påtalar att depalestinska flyktingarnas rätt att återvända ärinskriven i internationell rätt och att depalestinska flyktingarna har väntat påatt få flytta ut ur sina läger och få återvända tillsina hem, eller åtminstone få en plats i hemområdetatt bo på och en kompensation som gör det möjligtatt skapa en framtid. noterar att depalestinska barn som växer upp i flyktinglägrenär den fjärde generationen som lever utanförhemlandet.Utskottets övervägandenSvensk politik har alltid varit att försvarafolkrätten och slå fast respekten försäkerhetsrådets resolutioner.Inledningsvis vill utskottet framhålla att dettabetänkande fokuserar på de rent folkrättsligaaspekterna av konflikten mellan ochPalestina. Situationen vad gäller brott mot demänskliga rättigheterna av såväl den israeliskastaten som av den palestinska myndigheten behandlasi utskottets betänkande 2003/04:UU9.Läget i konflikten i är alltjämtmycket allvarligt. Den politiska processen stårstill och våldsnivån är fortsatt hög. Utskottetanser att terrorristattacker aldrig kanrättfärdigas. Fortsatt våld i regionen ger ingafördelar åt någondera sidan. Utskottet fördömer allavåldshandlingar mot oskyldiga civila, vare sig detär palestinier eller israeler som drabbas.Palestinska självmordsbombningar kan aldrigursäktas. De måste upphöra för att israeler ochpalestinier skall kunna leva i fred och harmoni. Denpalestinska myndigheten måste agera för attförhindra palestinska terrordåd och andravåldshandlingar. Utskottet ser med stort allvar påisraeliska anfall mot palestinska civila ochmilitära mål. Utskottet konstaterar att ochEU i ett flertal uttalanden har krävt att Israelskall upphöra med de utomrättsliga avrättningarna avpalestinska ledare, vilket harupprepats.I dagsläget förmår inte parterna själva att nå enfredsuppgörelse eller att uppfylla den i april 2003presenterade färdplanen för fred (The Road Map).Sverige och Europeiska unionen har verkat för attfredsprocessen får en fortsättning och, trotssvårigheterna, för att konfliktens parter intebryter mot folkrätten inklusive det internationellaregelverket om de mänskliga rättigheterna och denhumanitära rätten. I fall där så skett har Sverigeoch EU reagerat.Målet för och EU:s Mellanösternpolitik äratt bidra till en rättvis, varaktig ochallomfattande fred mellan och dess grannar.Detta förutsätter säkra och erkända gränser iområdet samt bildandet av en självständig palestinskstat. Att upprätta en palestinsk stat ochnormalisera de bilaterala förbindelserna mellanländerna utgör fredsprocessens logiska slutmål.Utgångspunkten för en fredlig lösning påMellanösternkonflikten, både i Oslo-processen och ikvartettens (bestående av , , och FN)färdplan, har varit gränser och principenom land för fred. Hela regionens framtid hänger påatt den israelisk-palestinska konflikten kanavslutas genom en fredlig, hållbar och rättvislösning enligt folkrättens regler och att derelevanta FN-resolutionerna uppfylls och genomförs.En hållbar fred i regionen är inte heller möjligutan fredsavtal också mellan och samtIsrael och Libanon.Sverige och EU har, bl.a. för att hävdafolkrättens principer, ställt sig bakomnågon form av internationell närvaro i området.Utskottet vill i detta sammanhang notera att det ifärdplanen nämns en övervakningsmekanism somkvartetten skall ha ansvaret för. Utskottet anseratt och EU bör fortsätta att driva dennafråga i nära samråd med och övriga medlemmar avkvartetten.Kvartetten framstår dock alltjämt som passiv ochparterna förefaller ovilliga eller oförmögna attgenomföra färdplanen. anser att kvartettenmåste aktiveras och sätta press på parterna attgenomföra färdplanen. Utskottet menar att det är avstor vikt att åter engagerar sig mer intensivt iregionen och, tillsammans med alla inblandadeparter, söker en lösning på problemen. I den rådandesituationen, då behovet av engagemang av utomståendeblivit större, anser utskottet att EU måste ageramer kraftfullt och med större enighet för att bidratill att parterna återupptar arbetet medfredsprocessen. Ett exempel på bidrag idetta viktiga arbete är de möten med företrädare förGenèveinitiativet som representanter för riksdag ochregering hade i februari.Genèveinitiativet, som offentliggjordes formellt iSchweiz , har förhandlats fram avframträdande israeler och palestinier. Initiativetskiljer sig på viktiga punkter från tidigarefredsförslag i och med att det även innehållerkonkreta förslag till lösningar av frågor som deisraeliska bosättningarna, den palestinskaflyktingfrågan, , de heliga platserna,gränser och status. Genèveinitiativet behöver inteanses stå i motsättning till färdplanen för fredutan är ett konkret förslag på en permanent lösningenligt färdplanens tredje fas. Utskottet ser därförpositivt på initiativet, som bl.a. visar på att detäven i ett känsligt läge finns möjlighet tillfortsatta förhandlingar.Utskottet menar att även om den s.k.Barcelonaprocessen inte är en del av fredsprocesseni utan drivs parallellt ochsjälvständigt så påverkas den politiska utvecklingeni regionen av processen. Det är detenda forum förutom FN där israeler och araber mötspå ministernivå. Inom Barcelonaprocessen finns fleraparlamentariska forum, och pågår ettarbete för att upprätta en parlamentarisk församlingför Barcelonaprocessen.Bosättningar på av ockuperad mark ärillegala och och EU har därför konsekventprotesterat mot bosättningspolitik. Det ärotillfredsställande att under senare årfortsatt att bygga nya bosättningar och att utvidgade befintliga. Den fortsatta bosättningspolitikenlägger ytterligare hinder i vägen för entvåstatslösning grundad på folkrätten, inklusivesäkerhetsrådets resolutioner.Sverige och EU har vidare uppmanat attstoppa bygget av barriären. Uppförandet av barriärenstrider mot folkrätten när det sker på ockuperadpalestinsk mark. Byggandet får dessutom allvarligahumanitära konsekvenser för stora delar av denpalestinska befolkningen. Dessutom kan barriärenkomma att försvåra möjligheten till en framtidatvåstatslösning. Problematiken har tagits upp i EU:sanförande i samt iden resolution (ES-10/13) som presenterades av EUoch som antog samma månad. Iresolutionen förklaras byggandet på ockuperadpalestinsk mark vara folkrättsstridigt. FN:sgeneralsekreterare har i en rapport i november 2003konstaterat att inte uppfyllt resolutionenskrav om att stoppa byggandet. FN:s generalförsamlingantog en resolution (ES-10/14), i vilkenInternationella domstolen (ICJ, International Courtof ) ombads avge ett rådgivande yttrande överde juridiska konsekvenserna av uppförande aven barriär på ockuperat område. ICJ, som är FN:shögsta juridiska organ, inbjöd därefter stater atttill domstolen inkomma med information i frågan.Närmare 50 länder, däribland , och ett antalorganisationer har skickat in inlagor tilldomstolen. I den svenska inlagan görs bedömningenatt barriären, som uppförs delvis på ockuperad mark,strider mot folkrätten. [13] Den muntliga delen avförhandlingarna pågick . Omdomstolen beslutar att avge ett rådgivande yttrandeförväntas dessa dröja ett antal månader.Enligt utskottets mening kommer barriären att göralivet svårare för dem som bor i dess närhet. Israelhar inte formellt annekterat det palestinska områdesom ligger mellan barriären och gränsen till Israel.Områdets folkrättsliga status har inte förändrats.Den konfiskering av mark som gör för attbygga barriären strider mot den humanitära rättensskydd för enskild och allmän egendom på ockuperatområde. Enligt utskottets mening är dettaoacceptabelt.Barriären kommer att påverka palestinier på bådasidor. Utskottet finner det angeläget att Sverigeoch EU inom olika internationella forum kommer attfortsätta att kräva att respekterarfolkrätten, inte minst förbudet mot annektering.Israel måste fortsatt avkrävas att somockupationsmakt agera i enlighet med den humanitärarätten. Palestinierna väster om barriären måstetillåtas bo kvar. Det är oacceptabelt om palestinierförvisas från sina hem, vägras tillträde till sinjordbruksmark eller på annat sätt får sinrörelsefrihet begränsad.Utskottet anser att ökade krav fortsatt börställas på den israeliska regeringen, både enskiltoch genom EU och FN, att upphöra med byggandet avbarriären.Med vad som ovan anförts anser utskottet att defrågor som motionerna väckt är besvarade ochavstyrker därmed motionerna 2002/03:U231 (v)yrkandena 1-8, 2002/03:U245 (s) yrkandena 1, 2 och5, 2002/03:U275 (mp) yrkandena 1 och 2, 2002/03:U283(kd) yrkande 2, 2003/04:U259 (s) yrkandena 1-4,2003/04:U289 (m) yrkandena 5 och 6, 2003/04:U302(mp) yrkande 1, 2003/04:U311 (v) yrkandena 1 och 2,2003/04:U313 (mp) yrkandena 1-4 samt 2003/04:U340(kd) yrkandena 3-5. **FOOTNOTES**[13]: Den svenska inlagan till Internationelladomstolen har publicerats på regeringens hemsida:http:///fragor/geografiska_omraden/mellanostern/pdf/svInternationella brottmålsdomstolen m.m.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inomparentes vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas iavsnittet.1. Folkrätten (punkt 1)av (), () ochNils ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen. Därmed bifallerriksdagen motionerna 2002/03:U322 yrkande 17,2003/04:U246 yrkandena 5 och 6 och 2003/04:U289yrkande 1 samt avslår motionerna 2002/03:U212yrkande 7, 2002/03:U276 yrkandena 2 och 3,2002/03:U280 yrkandena 4, 7 och 10, 2003/04:U15yrkande 1, 2003/04:U215, 2003/04:U238 (m) yrkande 1,2003/04:U282 yrkandena 8 och 9, 2003/04:U335 yrkande10 samt 2003/04:U352 yrkande 2.StällningstagandeDen operation som under ledning av ochStorbritannien genomfördes med aktivt stöd av enfjärdedel av FN:s medlemsländer för att få bortSaddam regim i var viktig ochnödvändig och ledde till en förnyad och omfattandedebatt om folkrätten såväl i som i andraländer. Av EU:s 28 medlems- och kandidatländerdeltar 16 i koalitionen och av i ochBaltikums 8 länder deltar 5.Iraks folk led på ett fruktansvärt sätt under enhård diktatur som förvärrades av FN-sanktionerna.Kombinationen av extremt hårt förtryck och isoleringfrån omvärlden skapade en orimlig situation förIraks folk. Hundratusentals beräknas ha omkommitunder förtrycket, och dödstalen i ökadedramatiskt under de långa isoleringsåren. Befrielsenav landet var därför humanitärt berättigat. SärskiltStorbritannien, som är mycket noga med denfolkrättsliga legitimiteten, hävdar att Irakaktionenhar ett starkt stöd i de FN-resolutioner somsäkerhetsrådet utfärdade om inklusive den sistaföre aktion nr 1441, som utfärdades i november 2002.Den baserades på den omfattande militärastyrkeuppbyggnad som och dågjorde i regionen och vars tydliga syfte var attmöjliggöra ett militärt ingripande. Storbritannienstolkning har bestridits av främst ,och med instämmande av ett antalländer däribland , och Sverige.Inget annat land i eller delarSveriges ståndpunkt. tolkning har enuttalad eller tyst accept av det stora flertalet avFN:s medlemsländer. FN ställde entydiga krav påIraks regim efter dess aggression mot ,och . stoddet klart att regimen inte avsåg att uppfylla FN-kraven. Trots det fortsatte FN med sanktioner somvarit avsedda för . Därmed hamnadeockså FN i en orimlig situation. Sanktionernaskadade folk men ett upphävande av desammaskulle ha givit regimen ett internationellterkännande, riskerat folkmord på kurderna och utsattgrannländerna för förnyade hot. FN:s bådaalternativa handlingslinjer, nämligen fortsattasanktioner eller ett upphävande av sanktionerna,skulle ha fått orimliga följder - antingen fortsattutarmning av eller förnyat hot mot kurderna,grannländerna och , fortsatt förtryck och kampmot fredsprocessen mellan och . USAoch kunde inte heller förväntas attge ett dagligt skydd i ytterligare åtKurdistan.Utvecklingen i kommer att få stor betydelse förinte bara landet självt utan för ocharabvärlden i stort. För omvärlden är det viktigtatt stödja demokratiutvecklingen i Irak.Det finns tillfällen då den internationelladiplomatin, trots alla ansträngningar, inte räckertill för att hindra regimer från att utöva folkmord,understödja terrorism eller starta angreppskrig. Somen åtgärd för att betvinga ondska kan man tvingastill att vidta sanktioner. FN spelar då en centralroll. Ett problem med sanktioner är att de oftaleder till att landet isoleras och att diktaturenfördjupas. Regimen kan genom sanktionerna skyllaproblemen på en fientlig omvärld. Endast FN kan dåge moralisk legitimitet åt ett sanktionsbeslut. Detär också endast FN som kan ge sanktionereffektivitet. Om inte alla stater deltar isanktionen blir verkan låg. För att sanktioner skallge effekt är det dock viktigt att sanktionerna iförsta hand träffar regimen och inte befolkningen.Det kan inte accepteras att enskilda länder försökerutsträcka sin egen sanktionslagstiftning till attockså gälla andra länder.Vi har en ny hotbild med terrorism som verkargränsöverskridande i nätverksform som detfinns farhågor att terroristorganisationer skallskaffa massförstörelsevapen. och andra FN-medlemmar är förpliktade att verka för FN:sprinciper. Det innebär främst en skyldighet attförhindra eller motverka angreppskrig, folkmordeller folkfördrivning. Därför skall vi främja FN:ssäkerhetsråd och dess ansvar för internationell fredoch säkerhet.Artikel 39 i ålägger säkerhetsrådet attfastställa förekomster av varje hot mot freden,fredsbrott eller aggression och rekommendera ellerbesluta om åtgärder. Det centrala problemet, somtydligast kom till uttryck vid folkmordet i ,är vad som händer när säkerhetsrådet inte uppfyllersitt ansvar, som i fallet på grund avpassivitet, eller i andra fall på grund av oförmågaatt fatta beslut.Problemet uppstår när säkerhetsrådet självt inteuppfyller principer. I ett sådant lägemåste det övergripande ansvaret vara att följa principer och säkra att internationell rättinte grovt åsidosätts. Folkrätten behöverförtydligas och kodifieras vad gäller humanitärintervention, särskilt vad avser skyldigheten attförhindra folkmord och folkfördrivning.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad som ovan framförs.Förslaget lämnas med anledning av motionerna2002/03:U322 yrkande 17, 2003/04:U246 yrkandena 5och 6 samt 2003/04:U289 yrkande 1.2. Folkrätten (punkt 1)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen. Därmed bifallerriksdagen motion 2003/04:U282 yrkande 8 samt avslårmotionerna 2002/03:U212 yrkande 7, 2002/03:U276yrkandena 2 och 3, 2002/03:U280 yrkandena 4, 7 och10, 2002/03:U322 yrkande 17, 2003/04:U15 yrkande 1,2003/04:U215, 2003/04:U238 yrkande 1, 2003/04:U246yrkandena 5 och 6, 2003/04:U282 yrkande 9,2003/04:U289 yrkande 1, 2003/04:U335 yrkande 10 samt2003/04:U352 yrkande 2.StällningstagandeSveriges mål för det i betänkandet refererade ochanalyserade arbetet med att förnya folkrätten börvara att folkrätten entydigt bör bli ett stöd, inteett hinder, för att skydda enskilda individersgrundläggande mänskliga rättigheter.Den av och ledda koalitionensmilitära ingripande mot ledde till en förnyadoch omfattande debatt om folkrätten i såväl Sverigesom i andra länder. Det bör betonas, menarutskottet, att skiljelinjen internationellt och iSverige både gick mellan olika folkrättsjurister ochmellan olika debattörer. De olika uppfattningarnaillustrerades även inför utskottet när det inbjödtvå svenska professorer i folkrätt som gjorde olikabedömningar av den folkrättsliga legitimiteten ialliansens angrepp mot . En knäckfråga visadesig vara huruvida resolutioner riktade mot Irakunder , men ännu inte följda av (under ), skulle anses gälla till dessde uppfylls, eller om de skulleanses överspelade. liberalerna, för sindel, anslöt sig till den förra folkrättsligahållningen, i likhet med bl.a. ochDanmark.Folkrättsligt ligger den stora svårigheten i attöppna för möjligheten att låta enskilda länder, idetta fall en koalition under ledning av ochStorbritannien, vid ett av dem uppfattat dödläge iFN:s säkerhetsråd, agera utifrån ett av dem självadefinierat begrepp för nationell säkerhet.Erfarenhetsmässigt, enligt omfattande forskning, börsvårigheten dock vara väsentligt mindre när det rörsig om demokratiska stater ("democratic peace"-argumentet).Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad som ovan framförs.Förslaget lämnas med anledning av motion2003/04:U282 yrkande 8.3. Folkrätten (punkt 1)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen. Därmed bifallerriksdagen motionerna 2002/03:U280 yrkandena 4, 7 och10 och 2003/04:U15 yrkande 1 samt avslår motionerna2002/03:U212 yrkande 7, 2002/03:U276 yrkandena 2 och3, 2002/03:U322 yrkande 17, 2003/04:U215,2003/04:U238 yrkande 1, 2003/04:U246 yrkandena 5 och6, 2003/04:U282 yrkandena 8 och 9, 2003/04:U289yrkande 1, 2003/04:U335 yrkande 10 samt 2003/04:U352yrkande 2.StällningstagandeKristdemokraterna menar att svensk utrikespolitikbör genomsyras av och vila på en tydlig värdegrundsom kan ge vägledning i svåra utrikespolitiskabedömningar. Demokrati, mänskliga rättigheter ochrättssamhällets principer är grundläggande för ensådan värdegrund.Kristdemokraterna har länge förespråkat enförskjutning av fokus inom folkrätten, från statersrätt och säkerhet till människors rätt och säkerhet.Folkrätten och staters suveränitet får inte användassom alibi för brott mot mänskliga rättigheter.Problematiken aktualiserades då Nato ingrep ikonflikten i Kosovo utan att förankra operationen iFN:s säkerhetsråd. Risken för att rådsmedlemmarskulle lägga in veto uppfattades uppenbarligen somstor.Normalt sett finns det två allmänt accepteradeundantag från förbud mot våld: rättentill självförsvar och ingripanden auktoriserade avFN:s säkerhetsråd. Det senare förutsätter alltså attsamtliga av säkerhetsrådets medlemsstater äröverens. Natos agerande i Kosovokonfliktenillustrerar en tredje punkt som vunnit ökatgillande: rätten att med militärt våld ingripa ihumanitära nödlägen - utan säkerhetsrådetsgodkännande. Det är dock ett instrument somuppenbarligen måste hanteras med ytterstaförsiktighet och endast i mycket kritiska lägen.En humanitär intervention måste för att ses somlegitim uppfylla minst fyra krav som till stor delöverensstämmer med vår syn på rätten till försvar.För det första måste det röra sig om en humanitärkatastrof som folkmord eller andra brott motmänskligheten eller en stats sammanbrott ochbrutalisering. För det andra måste bruket av våldvara en absolut sista utväg och det enda medel somkan avbryta kränkningarna efter att alla fredligametoder att lösa konflikten prövats. För det tredjemåste den potentiella skada interventionen är tänktatt förhindra överstiga den potentiella skada somkan åstadkommas genom interventionen. Slutligenmåste sannolikheten vara hög för att interventionenshumanitära syften skall uppnås. Om dessa kriterierkan uppfyllas får folkrätten inte tillåtas utgöraett hinder för att rädda människoliv.Enligt artikel 51 har stater rätt tillsjälvförsvar mot väpnade angrepp. När FN-stadganskrevs var storskaliga internationella terrordådinte en realitet och de anti- terrorkonventioner somredan fanns i kan inte hanteraomfattningen av attacker såsom de mot World TradeCenter och Pentagon den 11 september 2001.FN:s säkerhetsråd fördömde enhälligtterroristattacken . Genomresolutionerna och 1373 uttrycktesäkerhetsrådet ett klart sambandmellan rätten till självförsvar och storskaligaterroristattacker och att terrorismen hädanefterskulle kunna bekämpas även med militära medel - vidsidan av de juridiska och polisiära.Rätten till självförsvar är inte på något sättobegränsad. Samtliga eventuella insatser motterrorism måste följa de allmänna folkrättsligakraven: För det första måste det finnasproportionalitet mellan det hot man vill skydda sigmot via självförsvarsrätten och de militära resursersom sätts in. Det får för det andra inte gå för långtid mellan angreppet och självförsvarsinsatserna.Slutligen får insatserna endast hindra nyaterroristattacker och civila offer måste undvikas sålångt det är möjligt. Hur de två förstafolkrättsliga kraven skall bedömas finns det ingaegentliga bestämmelser om. Därför måstesjälvförsvarsrätten analyseras och definieras ur ettinternationellt perspektiv. Annars är risken föromfattande missbruk av självförsvarsrätten bådeuppenbar och överhängande.Jag föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad som ovan framförs.Förslaget lämnas med anledning av motionerna2002/03:U280 yrkandena 4, 7 och 10 samt 2003/04:U15yrkande 1.4. Kampen mot terrorismen (punkt 2)av Sermin Özürküt (v).Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen. Därmed bifallerriksdagen motion 2002/03:U249 yrkandena 5 och 7 samtavslår motionerna 2002/03:U212 yrkandena 10-12,2002/03:U228 yrkandena 5 och 6, 2002/03:U277 yrkande1, 2002/03:U304 yrkande 3, 2003/04:U282 yrkandena 5och 6 samt 2003/04:U352 yrkande 10.StällningstagandeFrån att tidigare ha betraktat internationellterrorism främst som en kriminell handling hartolkningen av FN:s stadga i och med resolution 1368utvecklats så att internationell terrorism nu ansesvara även ett hot mot internationell fred ochsäkerhet och utlöser rätten till självförsvar.