bet · GS01UFöU2 · 2004-11-25 00:00:00 — Denna styrka skall stå färdig 2008.Utskottet menar att de kapaciteter, såväl civila som militära, som nuutvecklas inom ramen för ESFP skall ses som ett stöd till EU:s gemensammautrikes- och säkerhetspolitik i syfte att stärka EU:s roll på deninternationella arenan vad gäller konfliktförebyggande och krishantering.Samarbetet inom ESFP är mellanstatligt. Samtliga medlemsstater i EUhar, enligt fördraget, rätt att fullt ut delta i EU:s krishanteringsinsatser,men det finns ingen skyldighet att delta. Det ankommer på varjemedlemsstat att avgöra om, och i så fall i vilken omfattning, staten ifråga vill göra så. fattar i varje enskilt fall och i enlighetmed svensk lag beslut om medverkan i en krishanteringsinsats. Internationellafredsfrämjande insatser vilar på principer. Enligt FN-stadganskall beslut om fredsframtvingande insatser, dvs. sådana insatser somkan innebära våldsanvändning utöver vad som kan anses vara självförsvar,fattas av FN:s säkerhetsråd.EU:s grannskapspolitikUtskottet vill framhålla att EU:s politik i förhållande till grannländernaMoldavien, och bör innehålla ett medlemskapsperspektiv.Enligt unionsfördragets artikel 49 får varje europeisk stat somrespekterar de grundläggande principer som anges i fördragets artikel 6.1ansöka om att bli medlem i unionen.Utskottet vill vidare framhålla att det är av vikt att unionen ökarsitt engagemang i förhållande till , och Moldavien.När det gäller finns redan lämpliga instrument i formav Medelhavssamarbete, MEDA-biståndet (Partnership)och Barcelonaprocessen. Motsvarande instrument saknas i förhållandetill de nämnda tre staterna. Utskottet välkomnar att EU nu utarbetarhandlingsplaner för i första hand och , men villunderstryka vikten av att en liknande handlingsplan också upprättas förEU:s relationer till Vitryssland.Utskottet vill i sammanhanget också understryka vikten av ett tydligtengagemang och intresse från EU:s sida gentemot de stater som kommeratt vara unionens grannar på lång sikt, i synnerhet staterna i Kaukasus.Utskottet ser mot denna bakgrund positivt på EU:s European NeighbourhoodPolicy (ENP) gentemot unionens grannar i , dvs. ,, och , samt staterna söder och öster omMedelhavet.European Neighbourhood Policy gick tidigare under benämningen Nyagrannlandsinitiativet och Det utökade , . Utskottetkonstaterar att tyngdpunkten i unionens grannlandspolitik, i sin nyatappning, tycks ha förskjutits från staterna i Central- och Östeuropatill att anta en geografiskt sett bredare och mindre fokuserad inriktning.Utskottet vill understryka att det vore olyckligt om dennatyngdpunktsförskjutning får till följd att EU:s grannar i Öst- och Centraleuropaframdeles ägnas mindre engagemang och intresse från unionens sida.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2004/05:K431(fp) yrkandena 8 och 10, 2002/03:U278 (s), 2003/04:U256 (m) yrkande 1,2004/05:U216 (fp) yrkande 5, 2004/05:U222 (m) yrkande 1-4, 2004/05:U223(m) yrkandena 1, 3 och 4, 2004/05:U242 (m) yrkandena 2 och 15, 2004/05:U287(s) yrkandena 1 och 2, 2004/05:U314 (kd) yrkandena 6 och 8, 2004/05:Fö8(v) yrkandena 1, 12 och 14 och 2004/05:Fö28 (mp) yrkande 2-4 kan avstyrkas.NatoPropositionenNato är fortsatt en viktig säkerhetspolitisk organisation och för mångamedlemmar symboliserar Nato den militära dimensionen av den transatlantiskalänken. Nato håller på att genomföra en omstrukturering i riktning motett ökat fokus på internationell krishantering. Ett viktigt element ärden pågående utvecklingen av Natos snabbinsatsstyrka NATO Response Force(NRF), vars syfte främst är att öka tillgängligheten, stridseffektenoch interoperabiliteten bland medlemmarnas insatsförband. NRF kommersannolikt att inverka på normer och standarder för internationellkrishantering och för certifiering av styrkor även för krishanteringsuppgifter.I samband med Nato-toppmötet i befästes ävenorganisationens geografiska omorientering bl.a. genom beslutet att utökaden internationella säkerhetsstyrkans närvaro i samt genomNatos erbjudande att bistå den irakiska regeringen i utbildningen avsäkerhetsstyrkor.Sveriges relation till Nato bygger på samarbetet inom () och Partnerskap för fred (PFF) och samarbetetmellan EU och Nato. EAPR och PFF är centrala för Natos samarbete medländer som inte är medlemmar av alliansen. Dessa samarbeten är en viktigdel av den alleuropeiska säkerhetsordningen. Partnerskapet utgör ettkonkret bidrag till det transatlantiska säkerhetssystemet och en starktransatlantisk länk. Det utgör fortsatt det främsta instrumentet föratt kunna utveckla den samverkansförmåga och interoperabilitet som ärnödvändig för att kunna bidra till internationell krishantering ochfredsfrämjande verksamhet. Genom övningsverksamhet och den s.k. planerings-och översynsmekanismen säkerställs partnerländernas förmåga förinternationella krishanteringsinsatser, vare sig de bedrivs i FN:s, EU:seller Natos regi.Relationen mellan EU och Nato har stärkts, bl.a. genom den s.k. Berlinplus-överenskommelsen och Pragöverenskommelsen (CapabilityCommitment, PCC), vilket torde innebära att relation till Natoi allt större utsträckning också definieras genom vårt medlemskap i strategiska partnerskapet mellan EU och Nato inom krishanteringinnebär att EU skall kunna nyttja vissa Natoresurser för planering ochledning av insatser. Överenskommelserna , i vilka man frånsåväl EU:s som Natos sida återigen understrukit vikten av samarbete,utgör grund för en ömsesidigt förstärkande samverkan.MotionernaSverige och NatoFolkpartiet menar i kommittémotion 2003/04:U329 (fp) yrkande 2 samtkommittémotion 2004/05:U216 (fp) yrkande 3 att den rådande säkerhetspolitiskafyrpartidoktrinen är överspelad av verkligheten. Verkligheten är den,menar motionärerna, att samarbetar oerhört tätt med Nato i olikakrishanteringsuppdrag runtom i världen. ställer upp i fråga omvolym och kvalitet mer än flera Natomedlemmar. En doktrin som saknarrelevans för den verklighet lever i saknar trovärdighet i våromvärld. understryker i partimotion 2002/03:U323 (m) yrkande19 vikten av att inte hamnar i en situation där utgördet enda av de nordisk-baltiska länderna som valt att stå utanför Nato.I partimotion 2003/04:U256 (m) yrkande 6 anför att de fyranordiska länderna skulle kunna fördjupa och intensifiera det säkerhetspolitiskasamarbetet inom ramen för den euro-atlantiska säkerhetsordningen. På såsätt, menar motionärerna, kan en stark politik för säkerhet och stabilitetsom har sin förankring i både EU och Nato, och där är ett aktivtoch bidragande land, formas i vår del av världen.Moderaterna anser vidare i partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 3 attSveriges grundinställning bör vara att vi, som ett mot omvärlden öppetoch internationalistiskt inriktat land, fullt ut skall vara med i varjeform av det internationella samarbetet. Endast om det finns mycket starkanationella skäl som talar emot samarbete är utanförskap att förorda.I kommittémotion 2002/03:U234 (fp) yrkande 1 anförs att , i likhetmed de tre baltiska staterna, omgående bör söka medlemskap i . Ikommittémotion 2004/05:U216 (fp) yrkande 2 anför motionärerna att ensvensk säkerhetspolitisk doktrin bör utgå från att aktivt skallbidra till att skapa en europeisk fredsordning i gemenskap. Sverigeskall därför, anser motionärerna, ansöka om medlemskap i den enskilda motionen 2004/05:U222 (m) yrkande 7 menar motionären attargumenten mot ett svenskt Natomedlemskap har bortfallit och att ettsvenskt Natomedlemskap är naturligt. I kommittémotion 2004/05:U216 (fp)yrkande 7 menar motionärerna att bör tillvarata de möjlighetertill samordning och kostnadseffektivitet som ett medlemskap i . Motionären bakom den enskilda motionen 2004/05:U222 (m) yrkande5 menar att Nato är den organisation som också fortsättningsvis börsvara för säkerhetspolitikens kärna, den militära förmågan och deömsesidiga försvarsförpliktelserna.Vänsterpartiet anför i partimotion 2004/05:Fö8 (v) yrkande 15 att svensktdeltagande i krishanteringsövningar direkt med Nato inte är förenligtmed den svenska alliansfriheten. bör därför, menar motionärerna,inte delta i krishanteringsövningar inom Nato. Motionärerna bakom denenskilda motionen 2004/05:Fö28 (mp) yrkande 7 anför att inte,ensamt eller genom medlemskapet i EU, skall närma sig Nato.I partimotion 2004/05:K431 (fp) yrkande 9 anser motionärerna att Natolänkenmellan och spelar en fundamental roll inte bara förutvecklingen av EU:s krishanteringsförmåga utan även för rolli det europeiska säkerhetsbyggandet. Det är viktigt att bibehålla engagemang i den nordatlantiska regionen. I partimotion2004/05:U219 (c) yrkande 16 anser motionärerna att det transatlantiskasamarbetet är en viktig del i att skapa en säkrare och mer demokratiskvärld. bör både direkt och genom EU verka för att en sådanordning kommer till stånd.Utskottets övervägandenUtskottet vill inledningsvis notera att det står varje land fritt attsjälvt välja säkerhetspolitisk linje. Detta gäller såväl för de ländersom valt medlemskap i och/eller Nato som för dem som valt en annanlinje. Deras beslut skall respekteras.Det är utskottets mening att de vägval som flera av de tidigare ockuperadestaterna i har gjort sedan -medlemskap i och i Nato - gynnar säkerheten i . Deltagande iinternationella institutioner, regimer och organ, baserat på frivillighetoch engagemang, motverkar det cyniska realpolitiska maktbalanstänkandet,vars tragiska resultat - intressesfärer, buffertzoner, säkerhetsvakuumoch krig - så starkt har präglat det förra århundradet.Utskottet konstaterar att Natos medlemsstater 1999 upptog , Tjeckienoch , tre tidigare Warszawapaktsländer, som medlemmar i alliansen.I mars 2004 upptogs ytterligare sju länder i alliansen, såväl tidigareWarszawapaktsländer som f.d. delrepubliker i : ,, , , och . Därutöver upptogsäven den f.d. delrepubliken i den upplösta jugoslaviska federationen,. Utskottet välkomnar alliansens utvidgning och vill betonaatt särskilt de baltiska staternas medlemskap bidrar till ökad säkerhetoch stabilitet i Östersjöregionen.Sveriges säkerhetspolitik syftar till att bevara fred och självständighetför vårt land, bidra till stabilitet och säkerhet i vårt närområde samtstärka internationell fred och säkerhet. är militärt alliansfritt.Denna säkerhetspolitiska linje, med möjlighet till neutralitet vidkonflikter i vårt närområde, har tjänat oss väl. För framtiden är dettydligare än någonsin att säkerhet är mer än avsaknad av militärakonflikter. Hot mot freden och vår säkerhet kan bäst avvärjas i gemenskapoch samverkan med andra länder. På det globala planet är det främstauttrycket för detta vårt stöd till FN. Genom vårt medlemskap i deltarvi i en solidarisk gemenskap, vars främsta syfte är att förhindra krigpå den europeiska kontinenten.Det strategiska partnerskapet mellan EU och Nato inom krishantering -främst manifesterat genom plus-överenskommelsen och Pragöverenskommelsen(Capability Commitment, PCC) - har medfört att relationen mellanEU och Nato har stärkts. Utskottet delar regeringens bedömning attSveriges relationer till Nato kommer att ha en nära koppling till EU:srelationer med alliansen.Det förtjänar härvid att understrykas att den svenska alliansfrihetenpå intet sätt hindrar det svenska arbetet för upprättandet av en fungerandealleuropeisk fredsordning. Genom sitt medlemskap i såväl EU som EAPR/PFFhar möjlighet att verka för en europeisk säkerhetsordning grundadpå en vital transatlantisk länk som dels garanterar fortsatt amerikansktengagemang för europeiska säkerhetsfrågor, dels garanterar att EU intebygger upp säkerhetspolitiska institutioner och strukturer som konkurrerarmed Natos.Utskottet kan konstatera att det finns olika uppfattningar kring fråganom förhållande till Nato. Utskottet menar att tre huvudlinjerkan urskiljas. Dels förespråkas att - inom ramen för en fortsattmilitär alliansfri linje - skall vara ett aktivt och bidragande landtill såväl EU:s som Natos militära fredsfrämjande insatser, dels attSverige skall inta en mycket restriktiv hållning när det gällerkrishanteringsövningar tillsammans med Nato och dels att skall ansökaom medlemskap i alliansen.Det är utskottets uppfattning att , genom sitt medlemskap iinternationella organisationer och samarbetsorgan som FN, EU och ,redan aktivt bidrar till en global och euro-atlantisk freds- ochsäkerhetsordning. Genom medlemskapet i EAPR/PFF kan vi utöva inflytandesamt tillvarata svenska intressen i de operationer där vi väljer attdelta. Utskottet menar också att det i finns en bred politiskuppslutning och ett starkt folkligt stöd kring vår militära alliansfrihet.Utskottet ser ingen anledning att ompröva denna ståndpunkt.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2004/05:K431 (fp)yrkande 9, 2002/03:U234 (fp) yrkande 1, 2002/03:U323 (m) yrkande 19,2003/04:U256 (m) yrkande 6, 2003/04:U329 (fp) yrkande 2, 2004/05:U216(fp) yrkandena 2, 3 och 7, 2004/05:U219 (c) yrkande 16, 2004/05:U222(m) yrkandena 5 och 7, 2004/05:U242 (m) yrkande 3, 2004/05:Fö8 (v)yrkande 15 och 2004/05:Fö28 (mp) yrkande 7.Den vidgade hotkatalogenPropositionenTerrordåden i föranledde en kraftsamling motterrorism på global såväl som på regional och lokal nivå. FN står icentrum för kampen mot terrorism i och med sin unika legitimitet ochett nära nog universellt medlemskap. I säkerhetsrådets resolution ,som antogs kort efter terrordåden i , fastställdes en rad obligatoriskaåtgärder som gör att samordnad verksamhet mot terrorism blivit enprioritet för hela världssamfundet. har också tillsatt ensärskild kommitté med uppdrag att övervaka tillämpningen av resolutionen.Även på regional nivå har betydande åtgärder vidtagits i kampen motterrorismen. Efter terrordåden i har såväl EU, Nato som OSSEgjort förnyade genomlysningar av de åtgärder som respektive organisationvidtagit för att bekämpa terrorism. EU bidrar till terroristbekämpningengenom att stärka samarbetet mellan medlemsstaternas myndigheter påmellanstatlig grund. En samordnare har inrättats för detta ändamål iRådssekretariatet. ESFP bidrar till ansträngningarna att förebygga ochlösa regionala konflikter som skulle kunna utgöra en grogrund förterrorism. Andra aspekter som berör ESFP är skydd av trupp i EU-leddafredsfrämjande insatser, samt frågan om möjlig användning av militäraresurser, till stöd för civila insatser, för att skydda civilbefolkningenvad gäller effekterna av en terroristattack.Det bestående säkerhetshot som massförstörelsevapen utgör har genereratnya initiativ på icke-spridningsområdet. Ett utökat internationelltsamarbete, kallat Initiative (PSI) håller på attbyggas upp. Det handlar om att genom praktiska insatser förbättra detinternationella samfundets förmåga att förhindra spridning avmassförstörelsevapen. Vidare har antagit resolution1540 om vikten av åtgärder för att förhindra spridning av massförstörelsevapentill icke-statliga aktörer.MotionernaDen internationella terrorismenI partimotion 2004/05:U219 (c) yrkande 1 menar motionärerna attföreställningen och uppfattningen om vad som är ett hot mot säkerheten ivärlden har förändrats, speciellt efter . Deinträffade terrordåden och alltfler hot om nya attentat har radikaltförändrat hotbilden i världen. Motionärerna menar vidare att säkerhetshotkan omfatta väldigt många andra former än terrorism. Andra hot ärexempelvis bristande naturresurser, sjukdomar, svält och bristandevattenförsörjning. För att möta dessa "nya" hot måste , EU och FNförbereda sig på ett nytt sätt. Det är även av stor betydelse attinsatser görs mot sjukdomar, att det finns klara och tydliga regler förhur fördelning av naturresurser sker samt att dialogen och detinternationella samarbetet ökar.I kommittémotion 2002/03:Fö240 (fp) yrkande 2 anför attterrorattackerna mot och påett ofattbart tragiskt och skoningslöst sätt lyfte fram de nyaförutsättningarna för internationell fred och säkerhet som råder sedan detkalla krigets slut. Motionären bakom den enskilda motionen 2004/05:Fö28(mp) yrkande 1 välkomnar att försvaret nu bättre anpassas till de nyahot som finns. Hit hör bl.a., menar motionären, terrorism, miljöhot,narkotika- och drogrelaterad brottslighet, ekonomisk brottslighet,dataintrång och sabotage.MassförstörelsevapenI partimotion 2002/03:U322 (m) yrkande 15 menar motionärerna att densenaste utvecklingen i och i /visar att kärnvapenfortfarande är attraktivt som ett medel för politiskt inflytande.Gemensamt för de stater som i hemlighet utvecklar massförstörelsevapen äratt de ligger i politiskt instabila områden som , Centralasienoch . Risken blir därigenom påtaglig för att regionala konflikterutvidgas och fördjupas. Motionärerna anför vidare att de multilateralaförpliktelserna är av grundläggande betydelse för säkerheten i världen.Det centrala för trovärdigheten är att man genom inspektioner gemensamtkan kontrollera att alla parter följer ingångna avtal. Det skaparförtroende och säkerhet i världen. , EU och det internationellasamfundet måste reagera med kraft mot de problemstater som i strid motavtalen besitter, eller försöker anskaffa, massförstörelsevapen.I partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 5 anser att detstörsta hotet inom den närmaste tioårsperioden kan komma i form avmassförstörelsevapen i händerna på internationella terroristnätverk. Försvensk del, menar motionärerna, är det viktigt att fullt ut delta iProliferation Security Initiative (PSI) som syftar till att hindratransport av massförstörelsevapen, raketer och andra leveranssystem ellermaterial som kan användas vid framställning av massförstörelsevapen.I den enskilda motionen 2004/05:U260 (mp) yrkande 3 menar motionärenatt regeringen och världssamfundet bör förmå att återansluta sigtill (rustningskontrollavtalet). I samma motion (yrkande 4)anför motionären även att regeringen och världssamfundet bör förmå USAatt ratificera provstoppsavtalet för kärnvapen (Comprehensive Test BanTreaty). Vidare anförs (yrkande 5) att regeringen och världssamfundetbör förmå att lägga ned alla planer på ett eget missilförsvar (NMD).I den enskilda motionen 2004/05:U275 (mp) yrkande 4 anförs att Sverigeskall verka för att reparerar skadorna på människor och miljö efterkrigföring med utarmat uran.MinorFolkpartiet menar i kommittémotion 2002/03:Fö241 (fp) yrkande 3 samt ikommittémotion 2003/04:U258 (fp) yrkande 2 att aktivt börengagera sig i att få till stånd en global anslutning till Ottawakonventionensom förbjuder personminor. I kommittémotion 2002/03:Fö241 (fp) yrkande5 samt i kommittémotion 2003/04:U258 (fp) yrkande 3 anförs att Sverigebör ge direkt stöd till vård, rehabilitering och social och ekonomiskåteranpassning av minoffer.Hiv/aidsMotionärerna bakom kommittémotion 2004/05:U331 (kd) yrkande 25 menaratt biståndet till stöd för mänskliga rättigheter, demokratiutveckling,kampen mot miljöproblem och hiv/aids-bekämpningen m.m. alla ärproblemområden som är starkt länkade till säkerhetspolitiska aspekter. Detkrävs följaktligen, anför motionärerna, en vidareutveckling i synen påkonflikt- och säkerhetsfrågornas koppling till biståndet.I kommittémotion 2002/03:U280 (kd) yrkande 6 menar hiv/aids skall bedömas som en säkerhetspolitisk risk. I kommittémotion2002/03:U327 (kd) yrkande 1 menar att en parlamentarisktsammansatt arbetsgrupp bör tillsättas för att utreda frågan om ettutvidgat säkerhetsbegrepp, där bl.a. hiv/aids och andra sjukdomar avepidemisk karaktär ingår. I samma motion (yrkande 2) anför Kristdemokraternavidare att en utredning bör tillsättas med en bred vetenskaplig ansatsdär hiv/aids och liknande sjukdomar av epidemisk karaktär sätts in iett säkerhetspolitiskt perspektiv. I kommittémotion 2003/04:U251 (kd)yrkande 7 vill understryka vikten av att vidga detsäkerhetspolitiska begreppet i till att även gälla allvarligasmittsamma sjukdomar.Utskottets övervägandenDen internationella terrorismenUtskottet kan konstatera att den internationella utvecklingen de senasteåren har visat prov på nya, mer komplexa och svårförutsägbara former avhot. Terrordåden i och den 11 mars2004 visar på det öppna demokratiska samhällets sårbarhet. Ingen statkan på egen hand bekämpa terrorismen. Ett nära samarbete mellan stateroch internationella organisationer är en nödvändig förutsättning föratt garantera såväl staters som individers säkerhet. Det förebyggandearbetet att motverka orsakerna och grunderna till terrorism måsteintensifieras. Utskottet delar regeringens uppfattning att FN, genom sinunika legitimitet och nära nog universella medlemskrets, står i centrumför kampen mot terrorismen. En samsyn råder om att alla de instrumentsom det öppna samhället disponerar skall kunna användas i denna kamp,och inom ramen för EU har ingått viktiga överenskommelser omharmonisering av lagstiftning för att underlätta europeiskt samarbetemot terrorism. Detta arbete får inte medföra att medborgerliga fri- ochrättigheter samt rättssäkerheten hotas. Utskottet noterar, vad gällerden svenska beredskapen mot terrorhandlingar, att fortsatt utredningsarbete,bl.a. vad gäller Försvarsmaktens uppgifter och befogenheter, är påkallatoch pågår. Detta arbete är angeläget.MassförstörelsevapenSpridningen av massförstörelsevapen (kärnvapen, kemiska och biologiskavapen) utgör ett av de största hoten mot internationell fred och säkerhet.En synnerligen oroande tendens i denna process är att de stater somutvecklar dessa vapen, och därmed bryter mot internationella regimeroch överenskommelser, ofta är politiskt instabila och i flera fall stårpå randen till att bli s.k. sönderfallande stater (failing states).Utskottet anser att utvecklingen i detta hänseende i bl.a. Nordkoreaoch andra stater är mycket allvarlig.Om det visar sig att t.ex. har uppnått kärnvapenkapacitet genomett förtäckt civilt kärnenergiprogram riskerar icke-spridningsfördraget(, NPT) och hela icke-spridningsregimen attallvarligt försvagas. Ett iranskt innehav av kärnvapen riskerar attbidra till en allvarlig destabilisering av regionen med ökad risk föratt konflikter utvidgas och fördjupas. En sådan utveckling kan inteaccepteras.Fortsatt spridning av massförstörelsevapen till totalitära stater, varspolitiska makt och legitimitet vilar på en repressiv och bräcklig grund,kan medföra att dessa vapen kommer i extremisters och terroristershänder. I ljuset av de stora terrorattentat som hargenomförts i bl.a. och framstår en sådan utveckling som ytterstskrämmande.Utskottet noterar att tog initiativ till att stärkaEU:s gemensamma politik avseende massförstörelsevapen. Detta initiativresulterade i att EU har en strategi och en konkrethandlingsplan för att motverka spridningen av sådana vapen. harockså tagit initiativ till en internationellt oberoende kommission ommassförstörelsevapen, vars uppdrag är att ge förslag till åtgärder förnedrustning och icke-spridning. Vidare förtjänar att anmärkas att Sverigesedan slutet av september 2004 är medlem av Internationella atomenergiorganetIAEA:s styrelse för en period av tre år.Utskottet noterar vidare att är en aktivt bidragande part tilldet internationella samarbetet inom ramen för det s.k. ProliferationSecurity Initiative (PSI), vilket syftar till att motverka spridningenav massförstörelsevapen genom ingripanden mot misstänkta sjö-, luft-och landtransporter.Utskottet konstaterar att vid ett flertal tillfällen har uttrycktoro över de amerikanska planerna på ett nationellt missilförsvar (NationalMissile Defence, NMD). Det finns även skäl till oro över det fortsattautvecklandet av strategiska missiler som har aviserats av Ryssland.Utskottet menar att stormakternas oförmåga att nå samförstånd i frågaom utveckling av massförstörelsevapen och militära "motmedel" av desammaär olycklig och riskerar att igångsätta nya rustningsspiraler. Det ärangeläget, anser utskottet, att kärnvapenstaterna tar fasta på redaningångna överenskommelser och avtal.I samband med resonemang kring hotet från massförstörelsevapen förtjänaratt anmärkas att hotet från en okontrollerad spridning av lätta vapen(small arms) också måste tas på stort allvar.Enligt beräkningar från FN finns 639 miljoner lätta vapen (såsom pistoler,gevär, kulsprutepistoler etc.) tillgängliga i världen.