bet · GS01TU4 · 2004-11-16 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet tio motionsförslag om inspektionsverksamheteninom trafikslagen. Några av dem går ut på att vägtrafikinspektionen,som är en del av , och sjöfartsinspektionen, som är en del avSjöfartsverket, skall göras självständiga genom att ombildas till egnamyndigheter. Andra förslag syftar till att inspektionerna inom allafyra trafikslagen skall sammanföras till en gemensam, trafikslagsövergripandeinspektionsmyndighet. I betänkandet redovisas bl.a. tidigare behandlingav samt för- och nackdelar som kan vara förknippade med ensådan gemensam trafikinspektion.Utskottet föreslår att gör ett tillkännagivande om att regeringensnarast skall tillsätta en utredning med uppdrag att utreda hur engemensam trafikinspektion skall vara organiserad. I det sammanhanget böräven frågorna om dels en vägtrafikansvarslag, dels organiserandet avsådana olycksutredningar som utförs av samtav trafikverk och inspektioner aktualiseras. Utskottet utgår från attregeringen senast i den transportpolitiska propositionen, som haraviserats , till anmäler att regeringen harvidtagit denna åtgärd. Utgångspunkten är att en gemensam trafikinspektionskall tillskapas . Regeringen skall senast ibudgetpropositionen redovisa hur arbetet fortskrider.I en reservation från Socialdemokraterna sägs att en trafikslagsövergripandeinspektion skulle innebära att viktiga steg i en av beslutadoch pågående utvecklingsprocess avbryts. Inspektionsverksamheten församtliga trafikslag bör vara organiserad på ett så ändamålsenligt ocheffektivt sätt som möjligt. Att nu inrätta en gemensam inspektion voreolyckligt, inte minst mot bakgrund av att de ekonomiska effekterna äroklara och noggrant måste analyseras. Finansieringsfrågan är centraloch bör behandlas i ett sammanhang där helheten tydliggörs.Utskottets förslag till riksdagsbeslutInspektionsverksamheten inom trafikslagenRiksdagen tillkännager för regeringen vad utskottet anfört ominspektionsverksamheten inom trafikslagen. Därmed bifaller riksdagenmotionerna2003/04:T21 av m.fl. (m) yrkande 2,2003/04:T399 av m.fl. (v),2003/04:T441 av m.fl. (kd) yrkande 3,2003/04:T442 av m.fl. (kd) yrkande 13,2003/04:T454 av m.fl. (m) yrkande 2,2003/04:T530 av m.fl. (m) yrkande 23,2003/04:T564 av m.fl. (c) yrkande 40,2004/05:T398 av m.fl. (c) yrkande 5,2004/05:T460 av m.fl. (kd) yrkande 2 och2004/05:T464 av m.fl. (m) yrkande 24.Reservation (s)den 16 november 2004På trafikutskottets vägnarClaes RoxberghFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), (), (), (), (),(), (), (), (), (), (), KerstinEngle (s), () och ().Utskottets övervägandenInspektionsverksamheten inom trafikslagenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att gör ett tillkännagivande om att regeringensnarast skall tillsätta en utredning med uppdrag att utreda hur engemensam trafikinspektion skall vara organiserad. I det sammanhanget böräven frågorna om dels en vägtrafikansvarslag, dels organiserandet avsådana olycksutredningar som utförs av samtav trafikverk och inspektioner aktualiseras. Utgångspunkten är att engemensam trafikinspektion skall tillskapas under första halvåret 2006.Regeringen skall senast i budgetpropositionen redovisa hurarbetet fortskrider.Genom ett uttalande av i enlighet härmed - och en sådan åtgärdfrån regeringens sida som begärts - blir motionsförslagen om en gemensamtrafikinspektion helt eller delvis tillgodosedda. torde syftetäven med motionsförslagen om en självständig sjösäkerhetsinspektionrespektive en självständig vägtrafikinspektion bli tillgodosett. Motionernatillstyrks således.Jämför reservation (s).AllmäntI detta betänkande behandlar utskottet tio motioner avseendeinspektionsverksamheten inom transportsektorn. Nio av dem härrör från allmännamotionstiderna och . En motion är väckt medanledning av proposition 2003/04:160 Fortsatt arbete för en säker vägtrafik.För varje trafikslag finns - numera - en inspektion, nämligenJärnvägsstyrelsen (tidigare järnvägsinspektionen), vägtrafikinspektionen,sjöfartsinspektionen och luftfartsinspektionen (från den 1 januari 2005Luftfartsstyrelsen). Inspektionerna uppvisar en viss variation i frågaom organisatorisk utformning, uppgifter och regelverk. Frågorna om delsinspektionernas ställning i förhållande till respektive trafikverk,dels inrättandet av en sammanslagen - trafikslagsövergripande - inspektionhar behandlats vid en rad tillfällen av riksdagen.Utskottet anordnade en offentlig utfrågning ominspektionsverksamheten inom de olika trafikslagen. Programmet och utskriftav de stenografiska anteckningarna återfinns som bilaga 2 till dettabetänkande.Bestämmelser om de fyra inspektionerna inom transportområdetAlla inspektionerna - med undantag för vägtrafikinspektionen - haruppgifter av i stort sett tre slag:normgivning (inklusive tillståndsgivning) med avseende på säkerhet ochskydd. Det kan röra såväl tekniska normer (dvs. avseende fartyget) somoperativa normer (dvs. avseende bemanning etc.),tillsyn av att normerna följs samtundersökning av olyckor (som inte faller under ; se i det följande).Härutöver har Järnvägsstyrelsen i uppdrag att utöva tillsyn av marknadensfunktion.Till skillnad från de övriga inspektionerna saknar vägtrafikinspektionenlagstiftning som stöd för sin verksamhet. I stället skall man sökaåstadkomma ökad trafiksäkerhet genom dialog och information m.m.JärnvägsstyrelsenJärnvägsstyrelsen inrättades som central förvaltningsmyndighet den 1 juli2004. Myndigheten har tagit över de arbetsuppgifter som tidigare utförtsav enheterna järnvägsinspektionen och tågtrafikledningen inom ;dessa enheter har upphört.Enligt förordningen (2004:527) med instruktion för Järnvägsstyrelsenskall styrelsen utöva tillsyn över järnvägs-, tunnelbane- ochspårvägssystemen. Vidare skall den verka för säkerheten inom systemen och fören effektiv järnvägsmarknad med en sund konkurrens. Järnvägsstyrelsensaknar en styrelse men har däremot ett insynsråd om fem ledamöter,inklusive generaldirektören. Dess uppgift är att ge generaldirektören deråd som behövs för att verksamheten skall kunna bedrivas effektivt ochi överensstämmelse med syftet med verksamheten. Övriga fyra ledamöterutses av regeringen för bestämd tid.För föreslås ett anslag om förmyndighetens verksamhet. Antalet anställda uppgår till 32,men en utökning till omkring 48 personer är målet.VägtrafikinspektionenEnligt förordning (1997:652) med instruktion för är verketcentral förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, förhela vägtransportsystemet. skall särskilt verka för att bl.a.vägtransportsystemet anpassas och utformas utifrån högt ställda kravpå miljö och trafiksäkerhet samt att fordonens säkerhets- och miljöprestandautvecklas.Av instruktionen framgår vidare att det i finns envägtrafikinspektion; denna inrättades . Chefen förVägtrafikinspektionen ansvarar för och beslutar i frågor om attmed utgångspunkt i beslutade trafiksäkerhetsmål hos myndigheter, kommuneroch andra utifrån ett helhetsperspektiv följa och analysera sådanaförhållanden som väsentligt kan påverka vägtransportsystemets utformningoch funktion,genom dialog med de aktörer som avses i 1 verka för att dessa tillämparett systematiskt arbetssätt för att förhindra vägtrafikolyckor som kanleda till att någon avlider eller blir allvarligt skadad,samverka med andra aktörer i syfte att öka trafiksäkerheten på väg,samtinitiera forskning och utveckling inom vägtrafiksäkerhetsområdet ochfölja sådan forskning som har betydelse för inspektionens verksamhet.Förordning (2002:804).Chefen för anställs genom beslut av regeringen.Anställningen som chef för inspektionen får tidsbegränsas. Generaldirektörenskall avgöra ärenden som inte skall avgöras av styrelsen, chefen förvägtrafikinspektionen eller personalansvarsnämnden.Av budgetpropositionen för framgår att kostnaderna förvägtrafikinspektionen beräknas vara oförändrade jämfört med , dvs. ca 20miljoner kronor. Antalet anställda uppgår till 16 personer.SjöfartsinspektionenEnligt förordningen (1995:589) med instruktion för ärverket central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar,för sjöfarten. En av dess huvuduppgifter är att utöva tillsyn översjösäkerheten och ha samordningsansvaret för trafiksäkerhetsarbetetinom sjöfarten och att utöva tillsyn över sjöfartsskyddet och hasamordningsansvaret för sjöfartsskyddsarbetet. leds av enstyrelse som består av minst fem och högst nio personer.Inom finns en sjöfartsinspektion och de andra enheterverket bestämmer.Tidigare omfattade chefens för sjöfartsinspektionen ansvar för ochbeslutanderätt ifrågor om fastställande av tekniska säkerhetsnormer för fartyg, av normerför räddningsorganisationen ombord på fartyg och av säkerhetsnormer förfarledsanordningar som det är uppgift att sköta,frågor om tillsyn över att fastställda säkerhetsnormer följs,frågor om undersökning av sjöolyckor som det är uppgiftatt sköta.Genom regeringens beslut om en ändring i förordningen (2004:637) hardessa bestämmelser ersatts med följande, som trädde i kraft den 1 oktober2004:Chefen för ansvarar, beslutar om föreskrifter ochbeslutar i enskilda fall i frågor omsjösäkerhet, förorening från fartyg, behörigheter för sjöfolk, bemanningav fartyg, arbetsmiljö, vilotider och sjöfartsskydd, i den mån dessafrågor ankommer på , samttillsyn över efterlevnaden av sådana föreskrifter och beslut som avsesi första stycket.Chefen för ansvarar även för undersökning av olyckorinom de områden som anges i första stycket, i den mån sådana undersökningarankommer på Sjöfartsverket.Under år 2004 beräknas sjöfartsinspektionens kostnader uppgå till 125miljoner kronor; intäkterna från avgifter beräknas till ca 30 miljonerkronor. Antalet anställda uppgår till 146 personer.Luftfartsinspektionen (Luftfartsstyrelsen )Enligt förordningen (1988:78) med instruktion för ärverket central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar,för den civila luftfarten. Verkets huvuduppgifter är bl.a. att främjautvecklingen av den civila luftfarten samt ansvara för drift och utvecklingav statens flygplatser för civil luftfart. Vidare skall Luftfartsverketutöva tillsyn över flygsäkerheten för den civila luftfarten. Luftfartsverketoch de företag där staten genom verket direkt eller indirekt har ettbestämmande inflytande bildar tillsammans en affärsverkskoncern.Luftfartsverket leds av en styrelse. Inom finns etthuvudkontor som består av luftfartsinspektionen och de andra enheter somLuftfartsverket bestämmer.Hösten 2004 godkände regeringens förslag om en uppdelning avLuftfartsverket och bemyndigade regeringen att genomföra ombildningeni enlighet med vad regeringen förordat (prop. 2003/04:1, bet. 2003/04:TU1,rskr. 2003/04:75). Det var, anförde regeringen, angeläget med enuppdelning i syfte att undanröja dagens situation där myndighetenkontrollerar sig själv. I enlighet med beslut kommer sålundaLuftfartsverket att delas i en myndighet och ettaffärsdrivande verk.Den nya myndigheten, Luftfartsstyrelsen, avses att ansvara för regleroch tillsyn för säkerhet inom svensk luftfart samt övervaka, analyseraoch utvärdera luftfartssektorns utveckling. Till Luftfartsstyrelsenöverförs två avdelningar inom , nämligen Luftfart ochSamhälle och samt övriga funktioner av renodladmyndighetskaraktär. Luftfartsstyrelsen avses bestå av sju avdelningar,Utredning och omvärldsanalys, Samhällsåtaganden, Norm, ,Tillsyn, Administration och Personal. De övriga delarna av Luftfartsverketskall således även i fortsättningen drivas såsom ett affärsdrivandeverk med ansvar för driften av de statliga flygplatserna, flygtrafiktjänstenoch annan verksamhet som har koppling till intäkter eller där konkurrensförekommer med andra aktörer på marknaden.Regeringen har överlämnat propositionen En ny luftfartsmyndighet- lagstiftning (prop. 2004/05:10) till . I proposition lämnasförslag till de lagändringar som denna uppdelning kräver. Det är tillstörsta delen fråga om att byta ut "" mot "Luftfartsstyrelsen"i sex lagar. Dessutom föreslås en lag upphävas. Lagförslagen föreslåsträda i kraft . har behandlatpropositionen i sitt betänkande 2004/05:TU5.Budgeten för luftfartsinspektionen för är 187 miljoner kronor.Cirka 125 miljoner kronor härrör från avgifter för tillstånd, tillsynoch personliga certifikat. Antalet anställda uppgår till 167 personer.Bestämmelser om m.m.Statens () tillkom för att utreda såvälcivila som militära flygolyckor. utökades SHK:s ansvarsområdetill att avse alla typer av svåra olyckor oavsett om de inträffar tilllands, till sjöss eller i luften. Ett tillbud till en olycka kan ocksåundersökas om detta kunnat leda till en allvarlig olycka. Avgörande förom en undersökning ska genomföras är normalt olyckans svårighetsgrad.Om flera personer har omkommit eller blivit allvarligt skadade, ellerom omfattande skador orsakats på materiel eller miljö, finns normaltskäl för SHK att genomföra en undersökning. En haveriutredning omfattaralla ingående komponenter och aktörer kring händelsen och skall ge svarpå tre frågor: Vad hände? Varför hände det? Vad kan göras för att enliknande händelse inte inträffar igen?SHK är en myndighet under Försvarsdepartementet. Inom utgiftsområde 22Kommunikationer finns verksamhetsområdet och analys. SHK, somär en av de ansvariga myndigheterna inom verksamhetsområdet, disponeraringet eget anslag. Regeringen beslutar om en ram för myndighetensförvaltningskostnader. har regeringen beräknat dessa tilldrygt . Förvaltningskostnaderna och kostnaderna förenskilda undersökningar skall betalas av , ,, och . Fördelningenmyndigheterna emellan kommer fastställas i regleringsbrev för SHK. Antaletanställda uppgår till drygt 20 personer.Sådana olyckor inom trafiksektorn som betecknas såsom mindre allvarligautreds av inspektionerna, dvs. järnvägsolyckor av Järnvägsstyrelsen,luftfartsolyckor av luftfartsinspektionen och sjöfartsolyckor avsjöfartsinspektionen. Någon motsvarighet för vägsektorn finns inte. Däremothar enligt sin instruktion formellt i uppgiftatt ansvara för samordning och genomförande av djupstudier av samtligavägtrafikolyckor som har medfört att någon har avlidit.Riksdagens tidigare behandlingRiksdagen har vid en rad tillfällen behandlat frågan om inspektionsverksamheteninom transportsektorn.Trafikutskottets betänkandenÅr 1991Våren 1991 behandlade trafikutskottet verksamhet , m.m. (bet. 1990/91:TU20, rskr. Med anledningav en s-motion och en m-motion föreslog utskottet att skullebifalla motionsförslagen om att luftfartsinspektionen borde skiljasfrån och inrättas som en särskild myndighet. I dettasammanhang uttalade utskottet vidare att ett avskiljande avluftfartsinspektionen från inte hindrade att man i ett längreperspektiv kan tänka sig att i ett och samma verk sammanföraluftfartsinspektionen med ett annat organ som arbetar med normer för och hartillsyn över personal och materiel i säkerhetsavseende på trafikområdet.Riksdagen anslöt sig till utskottets förslag och gav regeringen tillkänna om inrättandet av en luftfartsinspektion som en särskild myndighet.År 1994Hösten 1994 behandlade utskottet ett förslag av revisorer omtillsyn av spårbunden trafik (förs. 1993/94:RR7, bet. 1994/95:TU3, rskr.1994/95:84 och 1994/95:85).Bakgrunden till revisorernas granskning - och sedermera förslag tillriksdagen - var bl.a. aktuella samhällsorganisatoriska förändringar iform av bl.a. avreglering, närmande till EU och ökande inslag avegenkontroll. Under granskningen hade revisorerna funnit att många frågorvar gemensamma för de olika trafikslagen. Under trafikutskottets utfrågningden (se i det följande) gjordes en redovisning häravenligt följande.AvregleringEgenkontrollFrågor om farligt godsRiskanalyser och olycksutredningarBehovet av oberoende gentemot verksamhetsutövarnaInformationsteknikErfarenhetsutbyte om praktiska tillsynsmetoder och om det förhållningssättsom man bör ha till verksamhetsutövarnaGemensam expertis för t.ex. regelgivning och statistikGemensamma analysinstrumentLikvärdiga bedömningar av risker och förebyggande insatserI samband med revisorernas remissbehandling hade bl.a. följande argumentemot en gemensam inspektion framkommit:Verksamheten är starkt knuten till transportslagen.Minskad närhet till respektive verksamhet ger kompetensförluster.Gemensam kultur och växelvis rekrytering skulle gå förlorad.Förekomsten av omfattande reglering av internationell karaktär.Samordningsarbetet (mellan inspektionerna) fungerar väl ändå.Inspektionerna kan försvinna i en "polisorganisation".Flexibel medelsdisposition och bra resultatuppföljning kan gå förlorad.Vidare hade bl.a. följande argument för en gemensam inspektionframkommit:Ökade möjligheter till samlade resurser för utveckling av tekniker förinternkontroll, systemrevisioner, prognoser för säkerhetsutveckling ochanalyser av människa-maskin-system.En mer förutsättningslös och oberoende granskning.En möjlighet till ett allsidigt dataregister för olyckor ochtillbud.Sektorsövergripande tillsyn av säkerhet.De skilda hälsokraven för behörigheter kan prövas av en enda myndighet.Kännedom hos en enda myndighet av ett försämrat hälsotillstånd hos enförare eller motsvarande.Samtidig prövning av lämpligheten att inneha behörighet för olikatransportmedel.När revisorerna sedermera lade fram sitt förslag till innehölldet bl.a. följande två förslag.I fråga om den spårbundna trafiken föreslog revisorerna en ändring avlagstiftningen så att järnvägsinspektionen, en enhet inom ,med laga stöd kunde fullgöra tillsyns-, normgivnings- och undersökningsuppgifteri eget namn i stället för Banverkets.Det andra förslaget gick ut på att förutsättningarna för och utformningenav en gemensam inspektion för tillsyn av transporter skulle utredas.I sitt ställningstagande erinrade utskottet om 1998 års trafikpolitiskabeslut, enligt vilket transportsystemet skall utformas så att detmotsvarar högt ställda krav på säkerhet i trafiken. Utskottet fortsattemed att slå fast att det statliga transportsäkerhetsarbetets funktionssätt,regelsystem och organisatoriska struktur självfallet har stor betydelsei strävandena att minska antalet olyckor och att reducera verkningarnaav dem. Utskottet såg revisorernas förslag som ett bidrag till dettaarbete. Utskottet konstaterade att regeringen tagit initiativ till ettomfattande utredningsarbete beträffande olika säkerhetsfrågor inomtransportsektorn. På förslag av trafikutskottet gjorde etttillkännagivande av innebörden att regeringen vid sina överväganden isamband därmed också borde pröva de frågor som revisorerna hadeaktualiserat och redovisa sina ställningstaganden för riksdagen.År 1999Våren 1999 konstaterade trafikutskottet att vägtrafiken saknar motsvarighettill järnvägsinspektionen för järnvägstrafiken, sjöfartsinspektionenför sjöfarten och luftfartsinspektionen för luftfarten. Ett enigt utskottansåg därför att regeringen borde låta utreda inrättandet av en förvägtrafiken fristående vägtrafikinspektion- med uppgift att nå och delamed sig av en ökad kunskap om trafikolyckornas orsaker - samt återkommatill med förslag därom. anslöt sig till förslagetoch gjorde ett tillkännagivande till regeringen av denna innebörd (bet.1998/99:TU9, rskr. 1998/99:197).År 2001Våren 2001 behandlade utskottet med anledning av ett förslag av Riksdagensrevisorer om sjöfartsinspektionens tillsyn (förs. 2000/01:RR8, bet.2000/01:TU8, rskr. 2000/01:158). Revisorerna ansåg att Sjöfartsverketsolika roller borde tydliggöras, så att det klarare framgår om synpunkteroch ställningstaganden grundas på säkerhets-, produktions- ellersektorshänsyn. Detta skulle öka tilltron till inspektionen, menade man.Mer konkret föreslog revisorerna att regeringen skulle utarbeta förslagtill förändringar av fartygssäkerhetslagstiftningen, innebärande attuppgifter rörande tillsyn och säkerhetsnormgivning läggs direkt påinspektionen.Vid en samlad bedömning fann utskottet att inspektionen - inom ramenför ett oförändrat organisatoriskt hemvist inom - börtydliggöras i den lagstiftning som reglerar sjöfartsinspektionensverksamhet. Enligt trafikutskottets mening borde regeringen i samband medden fortsatta beredningen av förslagen i utredningsbetänkandet (SOU2001:17) Översyn av fartygssäkerhetslagen överväga på vilket sättsjöfartsinspektionens uppgifter vad gäller bl.a. normgivning och tillsynskulle regleras i fartygssäkerhetslagstiftningen. Utskottet uteslötinte att också instruktionen för - där sjöfartsinspektionensansvar och beslutskompetens regleras i 13 § - behövde ses över. Påförslag av ett enigt trafikutskott gjorde ett tillkännagivandetill regeringen om att regeringen borde vidta åtgärder för att ilagstiftningen stärka sjöfartsinspektionens ställning.År 2003Våren 2003 aktualiserades således återigen frågan om sjöfartsinspektionen(prop. 2002/03:109, bet. 2002/03:TU5). I propositionen redovisaderegeringen dels sakläget med avseende på sjöfartsinspektionens ställning,dels sin bedömning av hur frågan borde hanteras i fortsättningen. Detkonstaterades att beslut med anledning av trafikutskottetsbetänkande inte innehöll något förslag om sjöfartsinspektionen.Vidare påpekade regeringen att det av förordningen (1995:589) medinstruktion för framgår att det inom verket finns eninspektion samt vilket ansvar och vilka uppgifter som åligger chefen förinspektionen. Vid en jämförelse mellan inspektionerna inom de olikatrafikslagen (i första hand sjöfart, luftfart och järnväg) framgick attderas ansvar är olika långtgående och utformade på olika sätt. I vadmån detta var befogat, eller om ändringar borde göras för att åstadkommaen tydligare och mer likriktad reglering där även inspektionenssjälvständighet markeras, krävde ytterligare utredning innan regeringenkunde ta ställning. Regeringen menade att de behov av ändringar somdessa överväganden kunde leda till för del sannoliktkunde åstadkommas inom ramen för förordningen med instruktion förSjöfartsverket.Trafikutskottet framhöll i detta sammanhang att det var angeläget attfrågan om ett tydliggörande av sjöfartsinspektionens uppgifter snarastfick en lösning. kunde det, enligt utskottets uppfattning,finnas ett egenvärde i att regelverket avseende alla fyra inspektionernasrespektive ställning och roll ges en mer enhetlig form. I varje fallansåg utskottet att inget hade framkommit som motiverade dittillsvarande- historiska - skillnader i regelutformningen. Frågan om huruvida detvar till fyllest enbart genom en ändring av instruktionen för Sjöfartsverketkunde därför behöva övervägas ytterligare, anfördes det. hadeingen invändning mot vad utskottet anfört.Hösten 2003 presenterade regeringen en proposition om ett nyttinternationellt regelverk om sjöfartsskydd - bl.a. genom ändringar i den s.k. . I anslutning härtill tog utskottet även upp enmotion om sjöfartsinspektionens ställning (prop. 2002/03:124, bet.2003/04:TU3, rskr. 2003/04:9).I betänkandet konstaterades att regeringen inte heller i den nu aktuellapropositionen hade berört denna fråga. Utskottet fann det anmärkningsvärtatt regeringen ännu inte hade vidtagit de åtgärder avseendesjöfartsinspektionens tillsyn som - på förslag av ett enigttrafikutskott- hade beslutat om och bekräftat . Mot dennabakgrund underströk utskottet vikten av att regeringen i anslutning tillden de aviserade propositionen med förslag till lagstiftning omsjöfartsskydd skulle återkomma i frågan om sjöfartsinspektionens ställningi syfte att skapa en klarare rollfördelning. I sammanhanget noteradeutskottet att regeringen i budgetpropositionen för anfört attbildandet av en ny luftfartsmyndighet inte hindrade att regeringen iframtiden utreder om en trafikslagsövergripande inspektionsmyndighetbör bildas. Sammanfattningsvis sade sig utskottet dock inte vara berettatt på föreliggande beslutsunderlag frångå tidigare uppfattning och nuförorda att en ny, helt självständig myndighet inrättas för sjöfartsinspektion.Detta var en fråga som kräver överväganden vad gäller bl.a. avgränsningav uppgifter och finansieringsförutsättningar.