bet · GS01FIU1 · 2004-11-11 00:00:00 — Om det verkligen skulle vackla påtagligti - vilket inte är vår bild - om huruvida tillväxten som har kommiti gång i är självgenererande eller inte.Vi tycker att de största riskerna för konjunkturen i det nuvarande lägethänger ihop med den internationella utvecklingen. I finns deten stabil grund för en fortsatt uppgång om den internationella utvecklingenfortsätter att rulla på.Du frågade om den expansiva finanspolitiken. Låt mig lägga på en bildsom jag hade tänkt att visa redan inledningsvis. Den här bilden visarhur finanspolitiken har fungerat bakåt sett. Det handlar om finanspolitikensbidrag till hushållens disponibla inkomster. Egentligen har politikenfungerat förvånansvärt bra i ett historiskt perspektiv. Under perioden1994 till 1999 hade vi en kraftigt kontraktiv finanspolitik, somnaturligtvis var nödvändig mot bakgrund av hur det såg ut i medstatsfinanserna . Det var oundvikligt.Finanspolitikens bidrag till real disponibel inkomst samtkonsumtionstillväxtKälla: SCBUtvecklingen är inte bara ett uttryck för de aktivaåtgärder som har vidtagits. Det hände andra saker i ekonomin som fickeffekter både på de offentliga finanserna och på hushållens inkomster.Jag tar ett handfast exempel: Många människor sålde aktier i slutet av1990-talet. Det ledde till ökade skatteintäkter från reavinsterna. Detregistreras i detta sammanhang som ett negativt bidrag från finanspolitiken.Sedan fattades beslut och i början av 2000-taletom att lägga om politiken i vad som de facto var en mer expansiv riktning.Det handlade i och för sig om åtgärder som snarare var långsiktigtmotiverade, det vill säga skattesänkningar och liknande. Jag minns attjag var rätt orolig för detta därför att detta skeddei ett läge när konjunkturen fortfarande var stark. Sedan visade det sigatt när aktiebubblan sprack gick luften ur uppgången. Därför visade sigdenna omläggning komma väl i tiden. Ni ser här att finanspolitiken harhaft en expansiv effekt i det läge när konjunkturen vek.Hur ska man se på detta framöver? Det är bra att du frågar. Jag haruttryckt en del oro. Det blir lätt så att det jag säger tolkas som attjag tycker att man inte ska ägna sig åt en politik som spär på i uppgångar- att det orsakar problem för oss. Det är egentligen inte det som ärmitt problem. Mitt problem är hur jag ser på de offentliga finansernapå . Jag vill gärna göra den distinktionen.Det ingår i vårt jobb att sätta räntan utifrån de förutsättningar vihar. I de förutsättningarna ingår den internationella utvecklingen, denfinanspolitik lägger fast och vad det nu kan vara. Det kan vihantera. I det här läget blev politiken mer expansiv, och då fick viantagligen som följd av detta ha ett något annat ränteläge än om politikenvarit mindre expansiv - och tvärtom. Det kan vi förhoppningsvis klaraav.Skälet till att jag kommenterade de offentliga finanserna i entidningsartikel - i själva verket innan de nuvarande förslagen låg påbordet - var att jag såg en risk för att finanspolitiken med den inriktningden redan då hade skulle leda till att det skulle bli svårt att uppnåmålet om överskott över konjunkturcykeln. Det är ett väsentligt mål,av precis de skäl riksdag och regering har lagt fast, nämligen att detskapar en bättre handlingsfrihet och att vi får en alltäldre befolkning som ställer stora krav på de offentliga finansernaframöver - större i än på många andra håll.Budgetreglerna har varit en grundbult i det ekonomisk-politiska systemvi har haft . Jag vill därför understryka betydelsenav att vi inte ger upp dem. Och det kände jag en oro för . Denoron kvarstår förstås eftersom politiken har blivit mer expansiv än vadjag då hade möjlighet att förutse.Slutligen har vi frågan om arbetsmarknaden. Jag är osäker på var fokusi din fråga ligger. Vi tror att det ska ske en uppgång i antalet arbetadetimmar och antalet sysselsatta framöver. Det är svårt att tro att såinte skulle ske om konjunkturuppgången rullar på. Vi ser redan teckenpå att antalet arbetade timmar har ökat. Man har uppenbarligen intekommit dithän att man anställer fler personer, ännu räcker det med attlåta dem som jobbar jobba mer. Det hänger också ihop med att sjukfrånvaronhar minskat en aning, såvitt jag förstår. såg jag också attantalet tillfälligt anställda har ökat. Det förefaller alltså i högstagrad rimligt att tro att sysselsättningen kommer att öka. Vi har räknatmed att detta sker i grova drag . Det framgår av det jagsade tidigare att det inte hindrar att det finns ett bredare problemkring arbetslösheten som hänger ihop med olika strukturella aspekter påhur arbetsmarknaden fungerar.38. BNP, arbetade timmar och sysselsättningÅrlig procentuell förändring,tre kvartals glidande medelvärdeKällor: SCB och RiksbankenKarin (): Jag ska be att få tacka för den inledande genomgången.Den var mycket intressant. Det är där du slutar som vår diskussionbörjar i det här huset. Inte minst gårdagens partiledardebatt visar attvi politiker har mycket att hantera här som, hur mycket ni än skullevilja, inte kan göra mycket åt. Jag tänkte ta upp frågornakring effekten av konjunkturpolitiken.Penningpolitikens utformning handlar om att bedöma hur det ser ut12-18-24 månader framöver och justera räntan nu utifrån det. Då är detalltid mycket lättare att efteråt säga hur man borde ha gjort än attgöra det innan.Det har hänt ganska mycket . fick nikritik för att ni inte var tillräckligt mycket inne på den nya ekonomindär allt skulle gå på räls. Sedan har kritiken kommit från andra håll.Tror ni att mekanismerna är stabila över tiden eller att även effektenav en ränteförändring slår igenom snabbare eller långsammare nu äntidigare i och med att ekonomins funktionssätt förändras?Sedan var det frågan om stabiliseringspolitiken. Du visade alldelesnyss att det var mer slump än skicklighet att den finanspolitiskastimulansen 2002 visade sig vara vältajmad, när i själva verket den verkadevara dåligt tajmad då beslutet fattades. Sedan blev det en snabbkonjunkturförsvagning. Det var kanske andra konjunkturer än de ekonomiskasom avgjorde. Har du någon fundering på utväxlingen mellan finans- ochpenningpolitiken? Är det meningsfullt att bedriva finanspolitisk finetuning på det sättet, är det över huvud taget möjligt, även om det därär kortare handläggningstider, att få de utjämnande effekterna, ellerom man lika gärna skapar instabilitet?Riksbankschef : Jag går först till frågan om effekter avränteförändringar. Det finns goda skäl att tro att det sker förändringari detta avseende över tiden. En uppenbar möjlig sådan effekt hängerihop med hur hushållens skuldsituation har förändrats. Låt mig visa ettdiagram som jag visat tidigare här i utskottet. Den övre kurvan visarhushållens skulder som andel av hushållens inkomster. Den nedre kurvanvisar hushållens räntekostnader som andel av hushållens inkomster. Attden senare kurvan avviker från den första hänger ihop med att räntelägetnu är så mycket lägre. Man har större skulder men man betalar ändå lägreräntor.32. Hushållens skuldkvot och räntekvotProcent av disponibel inkomstKällor: SCB och RiksbankenHushållen har i betydligt större utsträckning än tidigare rörligalån. Det innebär att ränteförändringar slår mer direkt på hushållensplånböcker. Det får i sin tur effekter på den allmänna efterfrågan.Sådana skillnader har länge funnits mellan länder. Vissa länder, t.ex.Tyskland, har haft betydligt fler bundna lån, medan har haftbetydligt fler rörliga. Det påverkar stabiliseringspolitikens effekter.Låt mig ge ett exempel till. Det hittillsvarande handlar om kopplingenmellan ränteläget och allmänna efterfrågan - egentligen kopplingen mellanränteläget och hushållens konsumtion. Nästa led: Hur påverkar det häri sin tur sysselsättningen? Jag drar mig till minnes ett samtal jaghade med min brittiska kollega för sedan. Det handlade om att degång på gång har trott att de skulle få mer uppdrivna löner. Den högaefterfrågetillväxten skulle leda till att de fick så många människor iarbete att lönerna skulle drivas upp. Men det som synes inträffa iStorbritanniens fall är att den ökande efterfrågan i hög grad tillgodosesmed arbetskraftsimport. De traditionella siffrorna på arbetslöshetsutvecklingeni påverkas däremot inte så mycket. De har gått ned långtredan, medan det som händer när tillväxten skjuter fart är att mani stället utnyttjar arbetskraft som kommer in i landet. Jag nämner dettasom ett exempel på en strukturell förändring som kan påverka effekternamellan efterfrågan och sysselsättning.Hur ser jag på finanspolitiken och möjligheterna till fine tuning? Synenpå finanspolitiken förändrades gradvis . Detblev tydligare att en finjusterad finanspolitik inte fungerade särskiltväl. blev det bra, som det har blivit nu i början av 2000-talet.Ibland blev det dåligt. Det var väl ungefär fifty-fifty. Det var enhuvudorsak till att man lämnade den uppläggningen av den ekonomiskapolitiken.Med den regim vi har med ett ansvar för inflationsutvecklingenkommer vi ofta i praktiken att kunna bidra till att utjämnakonjunktursvängningar. Men vår kunskap om vart ekonomin är på väg framåtär inte sådan att vi får sätta ambitionen alltför högt.Att försöka finjustera den allmänna efterfrågenivån i landet med hjälpav finanspolitiken känner jag mig mycket skeptisk till. Det behöverdock inte hindra att man kan vidta åtgärder som inriktar sig på speciellaområden, speciella delar av landet, speciella yrkeskategorier ellerspeciella sektorer. Sådana åtgärder får snarare ställas mot vadalternativet vore i de fallen för att åstadkomma de önskade effekterna.Jag tog tidigare exemplet att man drog tillbaka arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Det hade vi ingen möjlighet att kompensera. Det är klart attdet går att vända på kuttingen och att snabbt sätta in arbetsmarknadspolitiskaåtgärder och på det viset göra någonting åt arbetslösheten på kort sikt.Men då handlar det alltså inte om att stimulera den allmänna efterfrågan.Karin (): Jag tänkte fråga just om att stimulera den allmännakonsumtionen. Det pågår en samhällsdiskussion om detta, även i det härhuset, om att det är den vägen man ska följa upp.De krav du kommenterade tidigare var att man ville att ni först skullesänka räntan och sedan vänta med höjningarna. Det innebär, såvittjag förstår, att effekten skulle vara att räntepolitiken blir mer slagig.Vilken utväxling får man i så fall på den långsiktiga samhällsekonomiskautvecklingen av en mer slagig ränta i förhållande till att något flerpersoner befinner sig i arbete för att man har gått ur senare ellerkommit in något tidigare?Riksbankschef : Vi gör prognoserna. Vi tittar normaltsett ett till framåt. Och vi följer förutbestämda mötesplaner.Vi tror att man då åstadkommer en rimlig, stabil penningpolitik. Menibland kan det finnas skäl att agera snabbt. Jag nämnde somett exempel. Jag kunde ha nämnt som ett annat. Vi valde dåatt agera snabbt eftersom det fanns skäl till detta. Det är vad jag kansäga om slagigheten.Det finns en föreställning som man ibland stöter på i debatten om attvi arbetar annorlunda än Federal Reserve, att de är känsligare på någotvis och flyttar räntorna upp och ned i större utsträckning än vi. Detär inte min föreställning. De har av olika skäl inte ett lagstadgatinflationsmål. Det ligger långt tillbaka i deras historia. Men de arbetari huvudsak som om de hade ett inflationsmål. Det är dock sant att mankan se att deras räntor har svängt mer. Men då ska man komma ihåg attmycket av det vi gör gör vi mot bakgrund av vad de har gjort. Amerikaär så dominerande i sammanhanget att när de ändrar räntorna dramatisktför att kompensera konjunkturen är det ingångsvärde för oss. Vår konjunkturblir helt enkelt stabilare. Vi behöver ändra mindre därför att de redangjort en del av jobbet.Mats (): Jag vill också tacka för din intressanta exposé övertio lyckosamma år med ett tydligt och alltmer trovärdigt fast inflationsmål.Det är två saker jag gärna vill ta upp i anslutning till detta.Nyckelfaktorer är produktivitetsutvecklingen, som har varit mycket lyckosam,arbetsmarknadens funktionssätt, sysselsättningen, som har varit mindrelyckosam. Jag var med på samma delegationsresa som . Vi kunde där konstatera att mycket av svenska företagsinvesteringar sker där.Jag vill också säga lite grann omkring det stora bytesbalansöverskottet,till skillnad från det amerikanska stora underskottet, och importpriserna,som till dels är import från svenska företag, dotterbolag, där numeraproduktionen ligger. Sysselsättningen ökar i länder i ochländer i Östeuropa.Angående produktiviteten: Det står på s. 38 i inflationsrapporten omproduktiviteten att en del kan vara av övergående karaktär. Men till endel bedöms den starka produktivitetstillväxten också avspegla merlångsiktiga faktorer. Det skulle vara intressant om du utvecklade detta.Arbetsmarknadens funktionssätt är intressant även . Vi ska se hurde som har ansvaret för arbetsmarknaden och dess misslyckanden skjuterpå och penningpolitiken för eventuella marginella skillnaderi sysselsättning. Problemen med arbetsmarknadens funktionssätt har inteåtgärdats. Du har själv pekat på vilken enorm potential - det gör alla,, , - som finns och att åtgärderna ska sättasin där. Det kan vi lämna därhän i dag.Exporten har överraskat positivt, och importpriserna utvecklas förmånligt.Kan det ligga ett element av den ökade "outsourcingen" i den ökadeproduktiviteten, det vill säga att produktionen i praktiken är en delav den svenska exporten som går som tåget, där sysselsättningen sjunkeroch vinsterna ökar i de svenska exportföretagen? Låga importpriser förinsatsvaror ligger i den svenska exporten och sysselsättningen ärlångsiktigt på väg från landet, men vi sätter samman produkter som går påexport härifrån och det lyfter exportsiffrorna, dock inte sysselsättningen.Bytesbalansöverskottet har en annan sida. Vi ser att trendmässigthar lägre investeringar än EU totalt sett, men även de 15 gamla länderna.Det avspeglar sig i det stora bytesbalansöverskottet. Det är allvarligtpå om vi inte investerar här utan i andra länder. Det skullevara intressant om du kunde kommentera de faktorerna.Riksbankschef : Vi har haft en ganska förmånlig utvecklingunder senare år också när det gäller inhemska priser, förutom att vihar haft det när det gäller importpriserna. Precis som jag har varitinne på är produktivitetsutvecklingen en viktig aspekt på detta. Närman reser i landet och pratar med företagare, fackliga företrädare,länsarbetsnämnder och liknande ser man många konkreta exempel på denprocess du talar om.Jag besökte en såg vid . Ägaren berättade att hanhade lagt 10-procentiga produktivitetskrav framåt påsin verksamhet. Det var nödvändigt därför att han räknade med attkonkurrensen från skulle komma att utvecklas på ett sådant sätt.Det påverkar i sin tur köpare av byggmaterial, de kan bygga billigareoch så vidare. I det fallet var det inte utflyttning utan enproduktivitetsförbättring inom landet som blev resultatet av den skarparekonkurrensen. Ett annat företag jag besökt övervägde att flyttaut en verksamhet till . Företaget var mer lågproduktivt, och manklarade inte de nuvarande lönerelationerna.Man behöver alltså inte dra in för att se att något pågår. Samtidigtkänner jag ibland en viss osäkerhet för hur unikt och dramatiskt dettaär i ett svenskt historiskt perspektiv. Vi har haft en fantastiskstrukturomvandling över århundraden.Jag hörde säga att man i har haft sammasysselsättningsgrad , men man håller i stort sett inte på mednågonting man höll på med . Det är i huvudsak sant ocksåhos oss. Sysselsättningsnivån bestämsegentligen av något annat. Den bestäms av institutionerna i övrigt iekonomin.Konkret handlar det om att när arbetsplatser försvinner - av vilketskäl det nu är - gäller det att det kommer nya arbetsplatser till stånd.Det har att göra med investeringsklimatet. Det hänger också ihop medrörlighet och utbildning och den typen av faktorer. Egentligen harSverige goda traditioner på området. Strukturomvandlingen under 1950-och 1960-talen fungerade väl i landet utifrån det perspektivet. Det härär alltså problem som går att hantera, det vill jag betona. kanman få känslan av att alla jobben försvinner till , men självapoängen är att de jobb som inte kan försvara de höga löner vi har ilandet försvinner. Då gäller det att se till att politiken bedrivs såatt vi får nya jobb som kan klara våra lönenivåer och som ger oss ettfortsatt högt välstånd.Mats (): Jag besökte för Volvokoncernens mestlönsamma företag, Aero i . Där tillverkas delar tillflygmotorer. Jag undrade varför detta fortfarande sker i medhög lönsamhet. Det var för att vi fortfarande har ett litet försprångvad gäller metallurgi, det vill säga de olika värmezoner som finns i enjetmotor och som kan hantera detta metallurgiskt. Det är nu en utvecklingsom är på väg till , eller vart du vill. Vår komparativafördel hänger på sköra trådar, det vill säga att vi fortfarande kan taut så pass höga priser för spetskompetens. Det stora bytesbalansöverskottet- som många tycker är positivt men som faktiskt avspeglar en misstromot investeringsklimatet i , till skillnad från , det är ditkapitalsummorna går, det är därför de klarar sig - är inte Riksbankensuppgift. Men exporten överraskar uppåt och importpriserna minskar, ochdet ligger där allvarliga långsiktiga tendenser som vi behöver funderapå. Jag är glad för de svar du har gett, men hemläxan är i det här husetoch inte vid torg.Riksbankschef : Jag talade om produktivitetsförändringarpå . Där finns deten del långsiktiga resonemang kring hur man kan se på detta.Lars (): Vi har väl läxor att göra på alla torg. Det är ettdelat ansvar. Jag är gammal lärare!Jag vill först tacka riksbankschefen i någon mån för föredraget men ettän större tack för beslutet om räntan. Jag är mycket tillfreds att deninte gick uppåt.När ett sådant beslut ska fattas i tittar ni på mycket. Jaghar försökt att läsa på , men såvitt jag förstår - jagväljer det enklaste, trubbigaste måttet, KPI, det som människor i landetförstår - ligger KPI i lägre, det folk i gemen kallar inflation,än i de flesta andra länder. Det är en retorisk fråga. Jag tror migveta svaret. Jag påstår mig veta att det är så. Men jag kan ha fel. Jag vill att en riksbankschef som vet mer än vad jag görberättar hur det är. Om det är så, varför är det så? Jag tänker påeuroområdet.Jag har en mer knepig fråga. Om jag var riksbankschef - jag tror ni görså - skulle jag titta på vad som i ekonomkretsar kallas för BNP-gap. Nitittar på hur bruttonationalprodukten växer. Sedan hittar ni på en annanbruttonationalprodukttillväxt, något som kallas för potentiell BNP. Detär något som ingen riktigt vet vad det är. Sedan säger ni att de ärlika. Då är det risk för inflation och räntan måste höjas.Det där är lite knepigt. Det är något som liksom finns och inte finnssom bestämmer hur något ska ske som påverkar människors vardag.På s. 38 konstaterar ni att ni egentligen inte vet vad den potentiellaBNP:n är. Det finns tre metoder. Beroende på vilken det är fråga omkommer man fram till helt olika resultat.Jag tror att det är viktigt att utveckla detta för allmänheten eftersomdet är så oerhört styrande - detta för klarhetens och den allmännadebattens skull. Jag har en kommentar som jag tycker tyder på att det ärväldigt långt tills gapet sluts. Av diagrammet på s. 38 att döma är välgapet snart slutet, och då finns risken för en räntehöjning.Jag ska ta ett väldigt handfast exempel, och talar jag inte om attvi kan få ut dem i arbetskraften som t.ex. är sjukskrivna ellerförtidspensionerade. I stället gäller det en väldigt enkel och mera handfastsak, nämligen unga kvinnor och män i åldern som är högutbildadeakademiker. De är, får vi förutsätta, välutbildade och kunniga. Samtidigtär det rekordarbetslöshet bland dessa. Vi har ju hört om unga civilekonomer,såväl kvinnor som män, med magisterexamen och toppbetyg i alla ämnensom gått arbetslösa i två och ett halvt år.Jag har kontrollerat detta med vänner jag har. Sådana människor som jagnyss nämnde får i jobb på studs. Man anställer till ochmed människor med filosofie examen på banker eftersom de sägs varavälutbildade och ha bevisat att de kan lära sig något. Biologer anställspå banker därför att de kan räkna. Men i är det rekordarbetslöshetbland topputbildade unga akademiker. Tyder inte detta på att vi har ettstort BNP-gap som kan slutas?Riksbankschef : Jag väljer nog att nu suga åt mig avditt inledande beröm. Det gör jag i trygg förvissning om att jag intealltid kommer att kunna glädja dig.När det gäller konsumentprisindex har du rätt. Det kan hända att detfinns länder som har ännu lägre siffror än vi. Bland annat har man iNorge haft en mycket låg inflation. har den gått upplite grann så jag vågar dock inte uttala mig exakt. Men fram till denallra har inflationen legat lägre där.Låt mig visa ett diagram. Som du ser har vi kommitpåtagligt under euroområdet. Så var det också, vill jag minnas, runtåren 1999 och 2000. Jag tänker då på den diskussion som refereradetill om den nya ekonomin och sådant.R10. Inflation i , euroområdet och USAÅrlig procentuellförändringKällor: , och första naturlig sak att titta på är arbetskraftskostnadsutvecklingen,för den spelar en mycket stor roll, eller egentligen enhetsarbetskraftskostnadendär man tittar på produktiviteten och på lönekostnaderna. Under senaretid har vi kommit ned även under i det här fallet, och vi har redantidigare legat under euroområdet. Det har varit en väsentlig faktor.Detta beror inte på att vi på det hela taget har haft en lägrelöneökningstakt. Det är möjligt att vi ligger i nivå medeuroområdet, möjligen till och med lite lägre. Jag minns inte exakt. Mengenerellt har det inte varit så, utan det ärproduktiviteten som har överraskat positivt, vilket jag tidigare var inne på.Det är det som är det avgörande.R11. Arbetskraftskostnad per producerad enhet, , ocheuroområdetÅrlig procentuell förändringKällor: , , SCB och RiksbankenVarför har den gjort det? Tyvärr är det inte en fråga som jag, som jagockså tidigare varit inne på, har ett riktigt bra svar på. Min endatröst är att det har ingen annan heller. Jag skulle gissa att en viktigskillnad mellan och euroområdet är att vår ekonomi är betydligtmer öppen. Vi påverkas mycket mer av konkurrens från omvärlden än vadmånga av de här länderna gör. Det tror jag är en starkt drivande faktorför vår utveckling. Men det är mycket möjligt att det också finns andraförklaringar. Det kan exempelvis handla om att vi sektorsmässigt harlegat ganska väl till. Möjligen kan det förklaras med att svensktnäringsliv har varit bättre på att omorientera sig kring växande sektorer,IT och annat. Det kan också vara så att vi har haft lite tur och legati de rätta sektorerna vid den här tidpunkten. Rimligen är det lite avbåda.Italien har t.ex., på tvärs med vad alla trott, både vad gällerproduktiviteten och tillväxten överraskat väldigt negativt under senare år.En faktor i sammanhanget tror jag är att i allt väsentligtexporterar till länder som också haft en svag utveckling, medan vi harlyckats ganska väl med att omorientera vår export till staternaoch till flera av de tillväxtländer som har vuxit betydligt bättre.Du reser sedan frågan om produktionsgapet. Som du säger har vi olikaberäkningar på detta. Att vi har valt att redovisa flera stycken ärjust för att tydliggöra vad du säger: att det finns en stor osäkerhetkring produktionsgapen. övertolkas de där beräkningarna - attdet så att säga är det här diagrammet som i sig ger hela historien. Såär det inte, utan vi får försöka titta på alla möjliga indikatorer påresursutnyttjandet i ekonomin. Jag visade tidigare en bild överarbetsmarknadsläget och bristen på maskin- och anläggningskapacitet; denhär bilden visar olika branscher där man kan se att det i något fallråder brist på arbetskraft. Men i stort sett är det inte så i svenskekonomi, vilket dina exempel bekräftar. Det är alltså många sektorerdär det i det här läget inte råder brist på arbetskraft.45.