bet · GR01FiU20 · 2004-01-01 00:00:00 — De kanske inte alltid har ett näringsliv som har samma höga nivå som man skulle önska, men framför allt har de inom det vi kallar offentliga tjänster oftast en relativt hög utbildningsnivå och har bra utbildningssystem bakom sig. Det sker stora direktinvesteringar både med inhemskt kapital och med utländskt kapital. Ett brett samarbete för hållbar tillväxt Samarbetet sker genom den öppna samordningsmetoden Uppföljning sker vid det s.k. vårtoppmötet Jag går över till hur EU-länderna arbetar med Lissabonstrategin. Vad är själva tekniken och arbetssättet? Man kan konstatera att det är ett brett samarbete, som handlar om att jobba med den så kallade öppna samordningsmetoden. Länderna jobbar tillsammans och jämför med varandra. Det sker en årlig uppföljning. Den årliga uppföljningen är kvittot på vad man har lyckats med och inte lyckats med. Det är också tillfälle till förnyat avstamp helt enkelt, förnyad start. Inte minst mot bakgrund av den dåliga konjunkturen är det vid årets vårtoppmöte oerhört väsentligt att vi får en nystart på många områden där vi inte hunnit tillräckligt långt i Lissabonprocessen. Viktiga målsättningar till 2010 av alla i arbetsför ålder ska vara sysselsatta av de äldre (55-64) ska vara i arbete av alla barn ska ha plats i barnomsorg Antalet elever som saknar gymnasieutbildning ska halveras Investeringar i FoU ska uppgå till av BNP Jag ska nämna några viktiga målsättningar. Det finns väldigt många målsättningar. De centrala målsättningarna handlar om sysselsättning, alltså att av alla i arbetsför ålder ska var sysselsatta . Det målet har nått. har nått det och flera andra länder. Det är fortfarande många av de gamla länderna som har en lång bit kvar, och de nya har också en hel del problem på det här området. När det gäller de äldre, , är ambitionen att ska vara i arbete. Det kan tyckas vara en låg ambitionsnivå, men då ska man vara medveten om att många länder - , , och andra - använde just förtida pensioneringar som ett sätt att försöka komma till rätta med arbetslösheten . Därför är det även på det här området ett stort steg för många länder att nå . Det var kanske till och med svårare att få EU-länderna att ställa upp på det här målet än på det förra målet. Även på det här området är långt framme. Vi tillhör dem som har den allra högsta sysselsättningsgraden bland de äldre, även om vi utifrån vår horisont diskuterar att vi bör ta ett ännu större steg och se till att ge fler människor chans till jobb i fortsättningen. Barnomsorg var också någonting som förde in i samband med vårt ordförandeskap 2001 och som vi tycker är en väldigt viktig tillväxtfaktor. Den är naturligtvis central för barnet och familjen, men den är också oerhört betydelsefull för möjligheten att skapa jämställdhet i vårt arbetsliv och ge kvinnorna en chans att höja sin sysselsättningsgrad. Därför har vi den höga ambitionen att av alla barn ska ha plats i barnomsorg. Det är oerhört centralt. Där ligger många länder, framför allt söderöver, långt efter. Att mäta fram stegen För att kunna mäta fram stegen mot målen används s.k. strukturindikatorer. Indikatorer för alla områden; ekonomi, sysselsättning, innovation och forskning, ekonomiska reformer, social sammanhållning och miljö. Kortlista med 14 indikatorer. Det finns flera målsättningar som man skulle kunna kommentera. Jag ska bara konstatera att för att mäta framstegen, de olika målsättningarnas uppfyllelse, har man så kallade strukturindikatorer. Det är ett hundratal olika strukturindikatorer. Det handlar om ekonomi, sysselsättning, forskning, ekonomiska reformer, den sociala sammanhållningen och miljön. På vissa av dessa områden är det lätt att sätta siffror på resultaten, mäta i procent eller i absoluta tal. På andra områden, till exempel den sociala sammanhållningen, handlar det mera om bedömningar som man måste göra och se om man kan bli överens i medlemsländerna och i kommissionen om vilken typ av bedömningar man kan göra. Där kan det vara svårare att ha lika hårda fakta i botten för sin bedömning. Ekonomisk-politiska processer som bidrar till När det gäller de processer som vi har och som ska bidra till de olika målen ska medlemsländerna själva bestämma hur man lägger upp den nationella politiken. Sedan har man naturligtvis gemensamma riktlinjer. I varje del av de ekonomisk-politiska processer som EU har ska man fokusera sig på: Uppnår vi de mål som vi har satt upp i Lissabonprocessen? Det gäller de allmänna riktlinjer som antas av EU. Det handlar om stabilitets- och tillväxtpakten, inte minst de offentliga finanserna, som jag förut nämnde, och det handlar om sysselsättningsstrategin och frågor som kommer att beröra . Det togs ett särskilt initiativ då man tillsatte en särskild högnivågrupp som jobbar med sysselsättningsfrågorna. Sedan handlar det om de ekonomiska reformerna, som ibland kallas för Cardiffprocessen. Ekonomisk-politiska processer i EU Alla de här processerna, som ibland kanske är lite svåröverskådliga men som dunkar på och går i EU-maskineriet och i de nationella länderna, är det oerhört centralt att vi engagerar oss i. Vi har från svensk sida velat peka på hur viktigt det är med årscykeln, att vi strängt taget på något sätt involverar oss i de olika processerna och diskuterar uppföljning, revideringar, förändringar i processerna och prioriteringar av olika slag. Som framgår är det ett permanent arbete året runt som ägnas åt att nå målen. Konsumenter och företag tjänar på den inre marknaden. Fler jobb kan skapas. Möjlighet att studera, arbeta eller pensionera sig i ett annat EU-land. Bekämpa gränsöverskridande problem. Svensk inriktning på EU-samarbetet. vill jag säga något om vad gör i Lissabonarbetet och hur våra dispositioner är. Vi har naturligtvis en fördel av att det som vi har varit engagerade i tjänar både konsumenter och företag på när det gäller den inre marknaden för att kunna skapa flera jobb. Det var ett av de starka argumenten också för vårt medlemskap i den europeiska unionen och som vi ständigt kan se vinsterna av. görs den kanske lite förenklade bilden att man säger att vi betalar ett visst antal miljarder kronor i medlemsavgift, och vi får tillbaka någonting via strukturfonder och på annat sätt, framför allt via jordbruksstödet. Det är bara en del av EU-bilden. Den andra delen är att vi får tillbaka väldigt mycket via den inre marknaden och via att vi på det här sättet kan öka vår tillväxttakt, kanske i storleksordningen ½ % och mera till, genom att delta i de olika processerna. Vi har möjlighet för våra invånare att studera och arbeta och till och med pensionera sig i ett annat EU-land, som också är en del av de friheter som ingår i förutsättningarna. Det gäller miljöarbetet och den ekologiska omställningen, som naturligtvis blir mycket enklare, eller i varje fall mindre svår, att genomföra om vi ska få till stånd ett bättre samarbete länderna emellan. Varje land kan inte självt hantera sina miljöproblem, utan här är problemen gränslö Därför är det här arbetet oerhört viktigt utifrån både ekonomiska och ekologiska utgångspunkter. Vi har från början tryckt väldigt hårt på att ett erfarenhetsutbyte ska leda till att de länder som har goda resultat på olika områden ska dela med sig av sina erfarenheter och att vi andra som har nya saker att lära kan överföra det till vår egen hemmabild och göra en bra situation av det. Det pågår ett sådant intensivt studiearbete. Jag skulle vilja säga att alla departement i och hela naturligtvis alltid jobbar med de erfarenheter, bilder och goda exempel som finns i andra länder. Omvänt får vi ofta förfrågningar och medverkar ofta i andra länders ministeriers eller myndigheters arbete för att föra ut våra erfarenheter av budgetprocess, tillväxtinsatser av olika slag. Inte minst kan man säga att vår budgetprocess, som arbetar med , har rönt mycket stor uppmärksamhet i många EU-länder. Det är ingen tillfällighet, jag återkommer strax till det, att de länder som har haft de bästa offentliga finanserna också har fokus på sig att i samspel mellan regering och riksdag kunna strama upp budgetprocessen och på så vis få maximalt resultat när det gäller den ekonomiska tillväxten. Antal indikatorer med 1-3:e placering Vi har gjort en sammanställning på samma sätt av de olika indikatorerna. Det är ett hundratal, men det finns 14 så kallade kortindikatorer som är mer breda och täcker hela fältet. Jag kan konstatera att på motsvarande sätt som är det land som har flest första-, andra- och tredjeplaceringar. Det är också intressant att konstatera att de övriga nordiska länderna har bra positioner i det här avseendet. Det som är bekymmersamt är att några av de stora länderna ligger långt efter till exempel och . Man ska vara ärlig och säga att det är klart att om ett stort land som , liksom och , ligger långt ned på listan drar det ned hela snittet rätt ordentligt. Då hjälper det inte att de tre nordiska länderna har bra positioner. Vi är trots allt befolkningsmässigt en relativt blygsam del av hela EU-gemenskapen. Därför drabbar det oss hårt när de stora länderna misslyckas med sina offentliga finanser. De stora länderna gör inte, till exempel och , särskilt mycket när det gäller avregleringar eller effektiviseringar exempelvis på energimarknaden, som är ett stort problem för hela . Områden där ligger bra till Investeringar i utbildning och forskning Liten risk för fattigdom Om man ska översätta det här till de områden där har bäst placeringar, där vi ligger allra längst fram, handlar det om investeringar i utbildning och forskning. Det är ingen nyhet. Vi har investeringar i utbildning och forskning som är jämförbara med och till och med bättre än i på många områden, medan EU ligger långt efter. Många EU-länder har en lång väg att gå. Vi har också höga tal för sysselsättningen. Som jag sade har vi varit mer framgångsrika att skaffa jobb till de äldre, även om vi själva har en del kritik och tycker att vi kan göra ännu mer på det området. Vi har en, som det heter på EU-språk, liten risk för fattigdom, det vill säga att vi har en jämnare inkomstfördelning än vad de flesta andra länder har. Vi har en högre utbildningsnivå bland de yngre i arbetskraften. Områden där kan lära av andra länder finns det en motbild. Vad är det vi inte är lika duktiga på och där vi hamnar längre ned i tabellerna? Det är som prisnivån. Man kan se en viss tendens till att det börjar krympa ihop, men vi har fortfarande en alltför stor prisskillnad mellan och EU-genomsnittet. ihop med bristande konkurrens. På många av våra marknader, på både den privata sidan och andra områden, har vi för få aktörer och har inte någon reell konkurrens. Det är klassiska områden som byggindustrin. Där finns det i stort sett tre stora aktörer, sedan finns det ingenting och ingenting, och sedan finns det bara mindre företag. Man kan hitta väldigt många områden i vårt land där vi tyvärr inte har tillräcklig konkurrens och där vi borde öka våra insatser för att få till stånd mer konkurrens och därmed skärpa priskonkurrensen och få ned priserna. De två första punkterna hänger väldigt nära ihop. Energiintensiteten i ekonomin är också omdiskuterad. Det sätt som EU mäter på kan man säga missgynnar oss som har långa avstånd. Det missgynnar oss som har ett lite kallare klimat. Vi har större behov av energiinsatser för uppvärmning än andra länder. I sista hand missgynnar det oss också så att vi har i vår industri en proportionellt sett större andel än andra länder energiintensiv och energikrävande industri. Har man många pappersbruk och mycket av den typen av framställning i sin industri är det mer energikrävande. Det gör att vi hamnar en bit ned när det gäller energieffektiviteten. Vi har visserligen en i absoluta tal hög nivå på energieffektiviteten, men möjligheterna att förbättra den är inte lika goda som det är för en del andra länder som inte har gjort så mycket på energiområdet och som dessutom inte har våra avståndsproblem och inte vår elintensiva och energiintensiva industri och som inte har vårt klimat. Där kan man möjligen säga att det är en faktor som inte riktigt är jämförbar länderna emellan. Genomförande av beslutade åtgärder Bättre fungerande inre marknad Hållbar utveckling och miljö För att sammanfatta detta till vad vi ska göra inför vårtoppmötet i kan man säga att det enklaste är att genomföra det vi redan har beslutat. Det är så enkelt att det egentligen inte behöver sägas, men vi tycker faktiskt att det måste sägas, och vi har arbetat mycket och lämnat en hel del förslag till Ekofinmötena . Vi har också fått stöd från det irländska ordförandeskapet för att vi nu måste fokusera på genomförandet. Inga nya mål, ingen diskussion om de mål som vi har, utan all energi ska användas för att få fram fler jobb och att se till att vi genomför de mål som vi har satt upp. Vi måste fokusera på de offentliga finanserna, som är grunden, och se till att vi får en bättre fungerande inre marknad. Vi ska naturligtvis lyfta fram från svensk sida frågan om den hållbara utvecklingen för miljön, som har varit svenskarnas paradfråga och där vi har anledning att också trycka på. Jag hoppas och tror att toppmötet kommer att understryka de slutsatser som finns i det som jag redovisat och som vi på Ekofinmötet beslöt att lämna in som våra förslag inför stats- och regeringschefernas möte . Vi kan få en bättre period helt enkelt av Lissabonprocessens genomförande framöver när konjunkturen nu är på uppgång i . När det gäller den sammanfattande bilden av Lissabonprocessen vill jag understryka att uppföljningen ska ske så att vi kan se om vi krymper avståndet till de mål som vi har satt upp och kan nå just det som är målet för Lissabonprocessen - att försöka skapa den konkurrenskraftiga europeiska ekonomin, som i sista hand kan bidra till att vi också får en bättre välfärd i de olika länderna i . : Jag vill tacka så mycket för att jag har blivit inbjuden hit och tacka för möjligheten att säga några ord om någonting som ligger mig mycket varmt om hjärtat, nämligen hur det går för Lissabonagendan i . Jag ska säga någonting om hur man som ordförande i en facklig centralorganisation kommer i kontakt med de här frågorna. Jag trodde när jag valdes till ordförande för att jag skulle jobba en hel del med Europafrågor, men det som har förvånat mig är att jag underskattade det. Jag jobbar mycket mer med Europafrågor än vad jag hade kunnat drömma om, till min stora glädje, kan jag väl tillägga. Det är ett faktum att för den som vill påverka svensk arbetsrätt, svensk arbetsmiljö, svensk arbetstid, i alla fall när det gäller vilka regler som ska gälla på de områdena, gäller det att finnas på plats och påverka det som sker i . Av det skulle man kunna dra slutsatsen att vi i har tappat kontrollen över de här frågorna. Jag tycker att det är precis tvärtom. Som företrädare för akademiker har jag större och fler möjligheter att påverka de här frågorna . Jag har inte bara den svenska inrikespolitiska scenen att försöka påverka, utan jag kan också arbeta genom och genom kontakter med kommissionen, parlamentet och andra nere i . Från den fackliga sidan gör vi väldigt mycket i Europafrågorna. har jag dessutom kommit att ägna mig ännu mycket mer åt de här frågorna, eftersom jag som ett resultat av det förra vårtoppmötet, som ägde rum i , fick ett fantastiskt uppdrag. Det toppmötet resulterade i att stats- och regeringscheferna tillsatte en så kallad High Level Task Force - jag vet inte riktigt hur man ska översätta det till svenska - en högnivågrupp, brukar vi säga. Den gruppen leddes av förre premiärminister och bestod av ett antal personer som hade särskilda insikter i arbetsmarknad. Det som gruppen fick i uppdrag att göra vara att se över Lissabonstrategin, kontrollera och se hur det går för den, vad det är som behöver göras för att vi ska få fart igen när det gäller framför allt sysselsättningsdelen av Lissabonstrategin. Jag tänkte säga några om vad den här gruppen kom fram till. Jag tror att det är viktigt när man diskuterar Lissabonstrategin att också titta på hur det faktiskt går. Det budskap som blev resultatet av gruppens arbete - vi presenterade vår rapport - är bistert. Det går inte bra för Lissabonstrategin som det är just . Självklart hänger det mycket samman med den konjunktur som just nu råder och som nästan ironiskt nog började råda veckan efter Lissabontoppmötet, med marknader som har fungerat allt sämre och de otroligt negativa utvecklingar som har varit i världsekonomin. Men vår grupp fokuserade inte så mycket på det. Det var inte så mycket vi kunde göra åt det. Vi tittade på den hemläxa som Lissabonstrategin faktiskt innebär och som regeringar har tagit på sig själva att utföra och kollade hur det går med den hemläxan. Också där var resultatet tämligen dystert. Vi tycker att det behöver göras mycket mer. Vi tycker inte att behöver flera målsättningar och fler ambitiösa processer, utan det som sannerligen behövs är genomförande av det som redan har bestämts. Den rapport som vi levererade kan sammanfattas i fyra huvudpunkter. behöver en större förmåga till anpassning både när det gäller arbetstagare och när det gäller företag och arbetsgivare. behöver - det kanske är den allra viktigaste punkten - satsa ännu mer på ett ökat arbetsutbud, det vill säga fler måste jobba, fler timmar arbete måste produceras. När jag skulle förklara det här för mina barn som frågade vad vi har bestämt på våra möten i slutade det med att jag förklarade att vi har kommit fram till att ju mer man gör, desto mer blir det gjort. Det tyckte de var bra jobbat . Men i de enkla orden ligger en ganska fantastisk sanning. Tillväxt kan göras väldigt krånglig, men kan också göras väldigt enkel: Ju mer man gör, desto mer blir det gjort. Då kommer vi till nästa punkt. Ju smartare man gör de här sakerna, desto mer tillväxt får vi. måste investera mer och framför allt kanske mer effektivt i det vi brukar kalla humankapital. Det fjärde område som vi fokuserade på var att se hur vi kan implementera reformerna genom bättre governance - jag har inte hört något riktigt bra svenskt uttryck, men kanske förmågan att styra rikena eller ekonomierna. Det första vi gjorde i gruppen var att konstatera att i den takt som det nu går och med det som händer kommer Lissabonstrategins djärva mål inte att uppnås. Det behövs mer för att vi ska komma dit. Det finns en bra bit kvar att gå. Det beror inte endast på den nedgång som obestridligen har varit i ekonomin, även om den är väldigt viktig, utan det beror också på en massa strukturella faktorer. När jag går igenom de saker som vi kom fram till kommer ni säkert att tappa koncentrationen och titta i det vackra taket och tänka: Ja, är det samma gamla saker som sägs om och om igen? Det är det. Det är inga revolutionerande nya saker som kommit fram, utan det är samma gamla bistra sanningar som EU genom olika rapporter har lanserat år . Något som vi verkligen tryckte på riktigt hårt var vikten av att bli oändligt mycket bättre på att behålla äldre arbetskraft på arbetsmarknaden. Till min fasa upptäckte jag, precis som finansministern redovisade alldeles , att hör till dem som sköter den här saken allra bäst. Det gör en väldigt dyster med tanke på att vi säkert allihop är bekymrade över hur dåliga vi är i på att ta till vara äldres kompetens i arbetslivet. Ännu värre är det på andra håll. Det finns mycket som måste göras, men det finns inget generalrecept som gäller för hela . Det är säkert många olika saker som behöver göras på olika ställen. Vi pekar på ett antal saker. Vi pekar på hur viktigt det är att vi helt enkelt har de rätta lagliga och ekonomiska incitamenten för äldre arbetstagare att stanna kvar i sina arbeten, men också de rätta incitamenten för arbetsgivare att behålla äldre arbetskraft. Vi pekar på hur viktigt det är med vidareutbildning långt upp i livet och hur viktigt det är med arbetsmiljö och arbetsvillkor också för äldre, det vi med ett annat engelskt uttryck brukar kalla för quality in work, det goda arbetet. En sak som också lyfts fram i rapporten är behovet i alla europeiska länder att bli mycket bättre på att hantera förändringar på arbetsmarknaden. Vi klarar ofta av att hantera förändringar i efterhand. Men tänk så mycket bättre det skulle vara om man i ekonomi kunde bli bättre på att förutse och till och med understödja förändringar, inte vara så rädd för förändringar. Här handlar det mycket om regelverk, men det handlar också om andra saker. Någonting som vi lyfter fram, som också har poängterats i riktlinjerna från EU under , är att de arbetskraftskostnader som finns är höga i . Man kan säga att det är ett paket vi har valt. Vi ska producera saker i till hög kvalitet, och då får man ta en högre kostnad. Men det finns nog ett behov av, resonerade vi oss fram till i gruppen, att sänka arbetskraftskostnaderna för de lägsta lönerna. Skälet till att vi resonerade oss fram till det var att vi såg att vi i har ett behov av större specialisering på arbetsplatserna och på arbetsmarknaderna. Finansministern lyfte i sin föredragning fram det som man ofta talar om, nämligen investeringar i forskning och utveckling, ett område där och ännu mer ofta får höga betyg jämfört med andra länder. Vi tryckte hårt på hur viktigt det var att blev bättre på att använda sig av de innovationer som är ett resultat av forskning och utveckling i företagen och i myndigheterna ute i . Där lyfte vi fram som det riktigt stora och goda exemplet. Vi förde också diskussioner som till och med sträckte sig in i enskilda branscher. Det återspeglas inte i rapporten. Men ett sådant område där det här är oerhört viktigt är den europeiska läkemedelsindustrin, där det som vi vet pågår eller åtminstone har pågått ett arbete för att ha en europeisk strategi när det gäller läkemedelsindustrin. Flexibilitet på arbetsmarknaden är ett lite känsligt område. Det är en sak som finns med i EU:s olika rapporter. Man har hittat en avvägning i skrivningen som säger att man vill ha flexibilitet och trygghet. Vi oroade oss en hel del över de länder i EU där man ser en tvådelad arbetsmarknad Det gäller inte så väldigt mycket utan det gäller i större utsträckning, kan jag säga, andra länder. Det har funnits i en del europeiska länder en arbetsrättslagstiftning som har varit sådan att det har varit svårt att tillsvidareanställa. Det bästa exemplet på det är . I har man infört regler som gör det lättare för arbetsgivarna att visstidsanställa. Det har lett till att man nästan inte får några nya tillsvidareanställningar, men massor av visstidsanställningar. Vi var lite oroliga över den uppdelning mellan visstidsanställning och tills-vidareanställning som börjar dyka upp på en del områden i de europeiska länderna och pläderade starkt för att man ska utjämna skillnaden något mellan de anställningsformerna. För dem som sitter fast i visstidsanställningar är det väldigt viktigt att tillsvidareanställningen blir ett alternativ, både för arbetsgivare och för arbetstagare. En punkt som vi tryckte hårt på var den som ofta har återkommit när det gäller rekommendationer till en hel del nordeuropeiska länder i de riktlinjer som kommissionen har tagit fram. Det är att se till att det lönar sig att arbeta. Det brukar ofta lyftas fram för de länder som har ett väl utbyggt välfärdssystem. Där tryckte vi på och tog fram en hel del nya intressanta siffror som visade hur viktigt det är att man ser till att det verkligen lönar sig att gå från icke-arbete till arbete eller från deltidsarbete till heltidsarbete. Där kan jag till min glädje säga att det sker en del ute i många europeiska länder. Det finns många länder där man tar tag i de här sakerna och faktiskt anstränger sig för att i lagförslag och annat försöka hitta vägar för att uppnå detta. En viktig uppgift för ekonomier när man ser fram emot 2010, de stora pensionsavgångarna och den obestridligen deprimerande demografiska utvecklingen är förstås kvinnligt förvärvsdeltagande.