bet · GR01FIU23 · 2004-04-13 00:00:00 — I samband med övertalighet hade fram till dess ca 175 tidigareriksbanksanställda fått sluta med pension eller uppsägningslön medan irunt tal 60 slutat av annan anledning.Av SKAB:s och PiS personalstyrka på sammanlagt drygt 410 personer vidutgången av 2003 hade alltså ungefär 330 tillkommit genom företagsuppköpeller nyanställningar efter ombildningen.Under de 4,5 första åren gick PSAB- och med ett sammanlagtunderskott på . Av detta belopp var 355 miljoner kronoromstruktureringskostnader och extraordinära kostnader.Det samlade resultatet kan enligt KPMG grovt och översiktligt delas upppå löpande förluster i den verksamhet som ligger i SKAB på mellan 30och , eller totalt ;omstruktureringskostnader på ca , medan resterande ca 300miljoner kronor är föranledda av såväl ett omfattande IT-projekt somlöpande förluster i PiS.Posten extraordinära kostnader 2003 avser rån där försäkringsfrågan ännuinte är slutreglerad.Omstruktureringskostnaderna fördelar sig på tre omstruktureringsprogramoch avser kostnaderna för dessa program fram . Det tredjeomstruktureringsprogrammet avser kostnaderna för nedläggningen av nio avPiS kontor. Kostnaderna för detta program är beräknade till 147 miljonerkronor varav belastade resultat. Resterandekostnader kommer alltså att belasta senare års resultat.Tabell 4. Kostnaderna för bolagsgruppens tre omstruktureringsprogramMiljoner kronorDen mest kostsamma omstruktureringen är uppdelningen av den riksbanksnäraoch den kommersiella verksamheten. Kostnaderna för detta andraomstruktureringsprogram är och belastar SKAB:s resultat. Avdetta belopp togs upp miljoner kronorunder 2003.KPMG:s utlåtandeKPMG har i sin studie bedömt vilka handlingsalternativ som funnits tillde viktigare beslut som riksbanksledningen fattat under bolagiseringsprocessensgång. Enligt konsulterna kan följande alternativ urskiljas:- Vid bolagiseringen: att avveckla den konkurrensutsatta delen i ställetför att utveckla den.- Vid expansionen som inleddes : att pröva alternativa expansionsplaner(konsulterna vill på denna punkt reservera sig då de inte haft tillgångtill bolagets interna underlag).- Vid uppdelningen : att avveckla den kommersiella verksamheten.- Under avyttringsfasen 2002 och 2003: att påskynda processen elleravveckla den kommersiella verksamheten.Konsulterna har också prövat i vilken utsträckning det har varit möjligtatt avyttra verksamheten.- De bedömer att verksamheten inte under bolagsgruppenshistoria skulle ha varit intressant för en finansiell köpare, t.ex. ettriskkapitalbolag.- borde däremot enligt deras mening bolagsgruppenha varit ett attraktivt rationaliseringsobjekt för en industriell köparesom kan utnyttja synergier mellan verksamheterna.- Verksamheten har varit attraktiv som ett expansionsobjekt för enindustriell investerare vid endast ett tillfälle. Det var dåIT-plattformen var mer eller mindre färdig och då utbyggnaden avtransportrörelsen ännu inte kommit i gång.Finansutskottets samlade bedömningBolagiseringen har inte varit underställd riksdagenFrågan om bolagisering av kontanthanteringen har inte varitunderställd prövning.Denna fråga rymmer inte enbart rent ekonomiska aspekter utan rör ocksåuppgifter som tilldelats i grundlag. har givits ensjälvständig ställning när det gäller utformningen av penningpolitiken.Ledamöter av direktionen får inte söka eller ta emot instruktioner när defullgör sina penningpolitiska uppgifter. Något motsvarande oberoende gällerdäremot inte kontanthanteringen.Enligt 9 kap. 13 § regeringsformen har ensamrätt att ge utsedlar och mynt. I lagen (1988:1385) om riksbank föreskrivs ävenatt ska svara för landets försörjning med sedlar och mynt.Riksbanken ska också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende.NärRiksbanken bildade PSAB för att senare kunna sälja bolaget till bankernaöverfördes till detta inte bara den konkurrensutsatta verksamheten utanockså uppgifter som är, eller ligger mycket nära vad som kan karakteriserassom rena myndighetsuppgifter. Dit hör inte minst valuteringen av sedlar,dvs. det moment då sedlar omvandlas till och från gångbara betalningsmedel.Riksbankens egen roll i detta sammanhang inskränkte sig i huvudsak tillatt utfärda anvisningar och utöva tillsyn över betalningsmedelssystemetsamt att upphandla sedlar och mynt och leverera dem till PSAB:s olikakontor.Den riksbanksnära verksamheten i PSAB reglerades genom ett särskilt avtaloch stod också under direkta tillsyn.Lösningen innebar att ett privaträttsligt subjekt som senare skulleavyttras fick i uppdrag av att ansvara för den praktiska hanteringenav vissa av bankens myndighetsåligganden.Med hänsyn till de offentligrättsliga aspekter en sådan privatiseringrymmer, borde enligt utskottets mening ha underställt riksdagenett förslag i frågan i vilket konsekvenserna av förändringen tydligtredovisats.Expansion i stället för nedläggningNär PSAB bildades avstod en femtedel av den berörda personalen frånatt gå över till bolaget och valde i stället att sluta med avtalspensioneller avgångslön. Merparten av de ca 240 riksbankstjänstemännen som börjadei PSAB har senare tvingats sluta eller själva sökt sig från bolaget. Vidutgången av 2003 fanns fortfarande ett 80-tal av dem kvar i bolagsgruppen.Före bolagsbildningen hade avvecklat ett antal avdelningskontoreller ombildat dem till depåer. Kvar fanns då tio avdelningskontor ochåtta depåer.Inför bolagsbildningen var en fortsatt neddragning av kontorsrörelsen ochavveckling av övertalig personal inte något öppet redovisat alternativ.Inte heller övervägde att helt lägga ned den då fortfarandetämligen begränsade, konkurrensutsatta verksamhet som bedrevs vid kontorenoch som i första hand tillkommit för att sysselsätta övertalig personal.I stället expanderades denna verksamhet för att skapa lönsamhet och görabolaget mer attraktivt för en blivande köpare.I detta syfte byggde PSAB upp en egen transportrörelse genom att 2001förvärva andra värdetransportbolag. Dessa var inledningsvis lönsamma, menunder ökade expansionstakten, och förlusterna i enbart transportrörelsenuppgick detta år till ca 40 miljoner kronor.Samtidigt som personalneddragningar gjordes i den traditionella verksamhetenökade antalet anställda snabbt i de konkurrensutsatta verksamheterna.Under 2002 och 2003 var i genomsnitt ca 550 personer anställda i koncernen,vilket var mer än en fördubbling sedan starten.Inte heller när PSAB:s verksamhet 2002 delades upp på två bolag varnedläggning av delar av verksamheten något redovisat alternativ. Riksbankensambition var i stället att den konkurrensutsatta verksamheten skulle säljasoch att man skulle undersöka förutsättningarna för att överlåta deriksbanksnära delarna till bankerna.I sina kommentarer till revisorers granskning har direktioneni efterhand tillstått att kostnaderna sannolikt blivit lägre om man hadeavstått från att bygga ut den kommersiella verksamheten, och om man istället för att dela upp bolaget 2002 hade valt att då avveckla denkommersiella verksamheten.Finansutskottet är inte av någon annan mening. Att i den omfattning somskett satsa statliga medel på att bygga ut en kommersiell verksamhet somRiksbanken inte är ålagd att utföra framstår som olämpligt. Riksbankensavsikt med bolagiseringen var att effektivisera kontanthanteringen, vilketutskottet ser som lovvärt. I efterhand kan man emellertid lätt konstateraatt detta hade kunnat uppnås på ett annat och mindre kostsamt sätt ängenom en bolagisering. har i princip själv pekat ut lösningengenom att bilda SKAB med ansvar för enbart riksbanksnära frågor, begränsaantalet valuteringsställen till fyra och ta betalt av transportörerna förvarje besök då sedlar lämnas in eller hämtas ut samt att kräva att allainlämnade sedlar ska vara äkthetskontrollerade och förpackade istandardförpackningar. Denna ordning har i hög gradfrämjat återcirkulationen av utelöpande sedlar och minskat värdetransportörernasbesök vid SKAB:s anläggningar, vilket inneburit att kontanthanteringeneffektiviserats.Ett alternativ som borde övervägts från början var att successivt minskaantalet riksbankskontor och utveckla verksamheten i enlighet med dennalösning utan att gå omvägen över en bolagisering. Enligt utskottets meningskulle kostnaderna för omläggningen då sannolikt ha kunnat begränsas ibetydande utsträckning.Konkurrens på olika villkorExpansionen av PSAB:s kommersiella verksamhet fick också andra följder.Av direktionens kommentarer till revisorers granskning framgåratt underskattat reaktionen från konkurrenterna.Genom att blanda riksbanksnära uppgifter med konkurrensutsatt verksamhetöppnade man sig för kritik från andra, konkurrerande värdetransportörersom och Group 4 . Dessa kunde peka på att PSAB drog fördelav sin nära koppling med in- och utlämning av sedlar, liksompå att bolaget gick med stora underskott som täcktes av medanderas egen avgiftssättning täckte kostnaderna och gav positiva rörelseresultat.Riksbankens direktion reagerade dock snabbt på kritiken och beslutade iapril 2002 att PSAB:s verksamhet skulle delas upp på två bolag, ett medriksbanksnära uppgifter och ett med konkurrensutsatt verksamhet.I sina kommentarer framhåller direktionen vidare:Den snabba expansionen av transportrörelsen innebar risker och det kan iefterskott konstateras att verksamheten inte styrdes på ett tillfredsställandesätt och att det saknades tillräcklig kontroll över kostnaderna. Trotsatt styrelsen hade betonat att bolagets tjänster aldrig fick underprissättas,eftersom detta kunde leda till kritik om att subventioneradeverksamheten, visade transportrörelsen löpande förluster. I juni 2002beslutade styrelsen i PSAB att inga nya transportslingor fick etablerassom inte visade lönsamhet från början. Trots detta fortsatte en vissutbyggnad även utan att tillräckliga affärsvolymeruppnåddes. lämnade PSAB:s VD bolaget. uppdrogdirektionen åt en advokatbyrå att granska beslutsfattande och internkontrolli bolaget.Bankerna ovilliga köpareSamhällets kostnader för att hantera kontanter är betydande, och dessakostnader faller i stor utsträckning på bankväsendet. Det ligger i bankernasintresse att se till att kontanthanteringen i samhället bedrivs på etteffektivt och rationellt sätt. Enligt bedömning var bankernadärför också bäst skickade att utveckla denna verksamhet. Utgångspunktenför var således att överlåta sitt kontorsnät till i förstahand bankerna. skulle därigenom kunna minska de egna kostnadernaoch fokusera verksamheten på vad man ansåg vara de egentliga kärnuppgifterna.Sedan 1998 har återkommande fört diskussioner med bankerna omatt låta dem ta över verksamheten. Diskussionerna gällde först PSAB, senareden konkurrensutsatta verksamheten i PiS. De senaste kontakterna togRiksbanken . har emellertid bankernas intressevarit ringa, främst beroende på att man ansett att det inte gått att fåtäckning för de ökade kostnader de i så fall skulle dra på sig.KPMG ifrågasätter antagandet att affärsbankerna skulle ha sett verksamhetensom ett attraktivt komplement till de egna tjänsterna. Resonemanget byggerpå att bankerna skulle ha kunnat bedriva verksamheten med lönsamhet, vilketvisat sig svårt att uppnå, påpekar konsulterna. I sin analys konstaterarde att genomgående tycks ha haft väl optimistiska förhoppningarom att kunna avyttra hela eller delar av verksamheten till främstaffärsbankerna. Utskottet delar denna bedömning. Bankernas motiv för att taöver kontanthanteringen har redan från början varit svagt och Riksbankenhar haft små eller inga möjligheter att tvinga på bankerna ett olönsamtbolag. Vilken grund haft för sin bedömning avförsäljningsmöjligheternaframgår inte av beslutsunderlaget.Utdragen försäljningNär direktionen beslöt att dela upp PSAB var, som tidigarenämnts, utgångspunkten att det bolag som svarade för den konkurrensutsattaverksamheten skulle säljas. Flera kontakter togs med tänkbara köpare ochdessa resulterade i att kunde träffa enöverenskommelse om att sälja merparten av PiS till Värde AB.KPMG anser i sin studie att tidsutdräkten från beslutet om uppdelningenfram till avyttringen är lång. uppvisar troligen denverksamhet som avyttras löpande förluster, som enligt konsulternasbedömning åtminstone delvis hade kunnat undvikas om ett tidigare avslutuppnåtts. Konsulterna har förstått att det hos riksbanksledningen funnitsen medvetenhet om detta och en beredskap för nedläggning.Riksbanksledningen har också framhållit att processen fördröjts av attEG:s statsstödsregler har måst beaktas.Finansutskottet vill för egen del framhålla följande. har sedanseptember 2002 bedrivit ett intensivt försäljningsarbete. Av direktionensprotokoll framgår att frågan har behandlats vid praktiskt tagetvarje sammanträde.Avsikten var att PiS skulle säljas odelat. Det visade sig emellertid intemöjligt att nå en uppgörelse om en försäljning av aktierna i bolaget tillvillkor som kunde acceptera. prövade därefter olikalösningar för att sälja rörelsen i bolaget. Det resulterade i december2003 i en ramöverenskommelse om en försäljning av merparten av rörelseni PiS till Värde AB.Försäljningen har som konsulterna framhåller dragit ut och underdenna tid har PiS gått med fortsatta underskott. Även om nuingått ett avtal med är uppgörelsen ännu inte förd ihamn eftersom frågan f.n. prövas av . Det spär ytterligarepå underskotten, i synnerhet som PiS har svårt att tecknanya avtal.Den långa tidsutdräkten beror enligt riksbanksledningen till en del påatt man tvingats ta hänsyn till statsstödsreglerna i EG-fördraget. Deinnebär enligt artikel 87.1 att alla former av statsstöd som snedvridereller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag ellerviss produktion i princip är förbjudna i den mån de påverkar handeln mellanmedlemsstaterna.Riksbanken omfattas av statsstödsreglerna, däremot inte privata ägare somvill avyttra ett förlustbolag. kan alltså inte på samma sättsom en privat ägare göra ett försäljningserbjudande mer tilltalande genomatt låta andra förmåner ingå i köpet om affären kan anses påverka handelnmellan medlemsländerna. Självklart försvårar detta möjligheteratt träffa uppgörelser i former som annars kanske är gängse inom detprivata näringslivet. Det är därför inte orimligt att räkna med attRiksbankens försäljningsprocess kunde bli något utdragen. Det kan ändåkonstateras att den utdragna försäljningsprocessen fört med sig ökadekostnader. EG-fördragets statsstödsregler gällde när det förstabeslutet om en bolagisering togs liksom 2002 när direktionen beslutade omatt dela upp bolaget, och detta förstärker snarare argumenten för att denkonkurrensutsatta verksamheten borde ha lagts ned redan 2002.SammanfattningUpprinnelsen till bolagisering av kontanthanteringen var attRiksbanken önskade effektivisera denna verksamhet, synliggöra dess kostnaderoch renodla den egna verksamheten.Syftet var gott, men med facit i hand framstår den valda lösningen somolämplig. Problem uppstod eftersom man inte redan från börjangjort någon tydlig åtskillnad mellan myndighetsfunktioner och denkonkurrensutsatta verksamheten.Det var också olämpligt att satsa på en snabb och riskfylld utbyggnad avden konkurrensutsatta verksamheten eftersom detta var uppgifter som lågutanför ansvarsområde. Utbyggnaden blev dessutom inte lönsamutan bidrog till att rörelseresultatet försämrades. Med utbyggnaden öppnadesig också för kritik från konkurrerande värdetransportörer somkunde hävda att subventionerade en förlustbringande verksamhetoch att PSAB drog fördel av sina myndighetsnära uppgifter. När så Riksbankentvingades separera myndighetsfunktionen från den konkurrensutsattaverksamheten tillkom betydande kostnader för att dela upp bl.a. ett nyssutvecklade IT-system och separera gemensamma lokalerna med mellanväggarav hög säkerhetsstandard. Mycket snart efter denna uppdelning stängdes 9av PiS 13 kontor och omvandlades till omlastningsstationer med ytterligareomstruktureringskostnader som följd.Riksbanksledningen har emellertid med kraft försökt komma tillrätta med de problem som bolagiseringen förorsakat. Den för expansionenansvarige har bytts ut, bolagsgruppen har fått en ny extern ordförande,inom direktionen har ansvaret för bolagsfrågor omfördelats, direktionensövervakning av bolagsgruppens ekonomiska utveckling har stramats upp,antalet valuteringsplatser har begränsats som ett nytt avgiftssysteminförts och kraven på inlämnade sedlar skärpts vilket effektiviserathanteringen, ett avtal har slutits om försäljning av merparten av inkråmeti PiS och en utredning är tillsatt för att se över hur kontanthanteringeni ska organiseras framöver och vilken roll ska ha idetta sammanhang.Enligt utskottets mening finns det med hänsyn härtill inte anledning förriksdagen att nu göra något särskilt uttalande i denna fråga.Frågan om ansvarsfrihet för fullmäktige och direktionenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att riksbanksfullmäktige och direktionbeviljas ansvarsfrihet för sin förvaltning av under 2003.RedogörelsenRiksrevisionen tillstyrker (redog. 2003/04:RRS4, bil.) att riksdagenbeviljar ansvarsfrihet för fullmäktige för dess verksamhet och för direktionenför förvaltningen av för 2003.Finansutskottets ställningstagandeFinansutskottet har vid sin redovisade genomgång av riksbanksledningenssätt att sköta frågan om bolagiseringen av kontanthanteringen i fleraavseenden riktat kritik mot de åtgärder direktionen vidtagit elleralternativt underlåtit att vidta. Mot bakgrund av att direktionen sedan 2002med kraft försökt komma till rätta med de uppkomna problemen har utskottetinte funnit att det finns anledning för att nu göra någotuttalande i frågan. De uppdagade bristerna är inte heller av den arten attde påverkar frågan om ansvarsfrihet för någon enskild ledamot av direktionen.Enligt 10 kap. 4 § lagen (1988:1385) om riksbank får nämligenansvarsfrihet vägras endast om det finns skäl att föra talan om ekonomisktansvar mot en ledamot eller om denne bör åtalas för brottsligt förfarandei samband med sin anställning.Utskottet har vid sin granskning av iövrigt inte funnit något som ger anledning till särskilt uttalande. Ilikhet med tillstyrker utskottet därför att Riksbanksfullmäktigeoch direktion beviljas ansvarsfrihet för 2003.Fördelningen av resultatUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att fastställer balans- ochresultaträkningar samt godkänner fullmäktiges förslag till disposition av2003 års resultat. Det innebär att levererar in 6,1 miljarderkronor till statsverket och att en avräkning görs med 12,7 miljarder kronorfrån dispositionsfonden och från resultatutjämningsfonden.Riktlinjer för vinstdispositionRiksbanken har sedan 1987 års bokslut värderat tillgångar och skuldertill marknadsvärden. Denna princip innefattade från början dock integuldinnehavet som fram /99 fördes upp med samma, mycketlåga bokföringsvärde som gällt sedan 1950-talet.Övergången till en marknadsvärdering medförde att Riksbankensvärdepappersportfölj kom att exponeras för valuta- och ränterisker på ett merpåtagligt sätt . För att motverka de fluktuationer detta kundege upphov till på resultatet och inleveranserna till staten fastställderiksbanksfullmäktige 1988 nya riktlinjer för dispositionen av Riksbankensresultat. Förenklat uttryckt innebar de nya riktlinjerna att Riksbankenvarje år skulle leverera in av sitt överskott till staten medanresterande skulle användas för att bygga upp det egna kapitalet. Merdetaljerat innebar riktlinjerna följande:1. Inleveranserna till statsverket ska motsvara av de femsenaste årens genomsnittliga resultat före bokslutsdispositioner. Detinlevererade beloppet ska avrundas till jämnt 100-tal miljoner kronor.2. Till dispositionsfonden ska avsättas av samma underlag.Avsättningar till dispositionsfonden ska dock bara göras i den mån åretsresultatet överstiger den beräknade inleveransen till staten.3. Återstoden av årets resultat före bokslutsdispositioner ska förastill/från resultatutjämningsfonden.4. Den resultatpåverkan som uppkom vid en eventuell uppskrivning ellernedskrivning av kronans värde skulle enligt de ursprungliga riktlinjernainte påverka det årsgenomsnitt som lades till grund för inleveransernatill statsverket. Vid en av fullmäktige beslutad justering av växelkursenborde i stället dispositionsfonden utnyttjas.Riktlinjerna kom i denna form att tillämpas fram års bokslut.Efter det att kronan släppts fri modifierade emellertid fullmäktige denfjärde punkten och års bokslut har gällt att underlaget förinleveranserna ska utgöras av de fem senaste årens genomsnittliga resultatföre bokslutsdispositioner exklusive den resultatpåverkan som en ändradkronkurs haft. Varje förändring av kronkursen påverkar därmed underlagetför inleveranserna. Har kronan fallit i värde blir inleveransen mindreeftersom ett belopp motsvarande effekten av kursfallet då ska reserveraspå dispositionsfonden. Har den stärkts blir inleveransen på motsvarandesätt större eftersom kursstegringseffekten då räknas av mot samma fond.I1999 års bokslut modifierades riktlinjerna i ytterligare ett avseende,vilket hade sin upprinnelse i att året innan gått över tillatt marknadsvärdera sitt guldinnehav. Den orealiserade värdestegring somuppkommit på detta innehav har i de fem senaste boksluten behandlats påsamma sätt som en valutakurseffekt och således fått påverka inleveransensstorlek. Därmed utgörs numera underlaget för inleveranserna av de femsenaste årens genomsnittliga resultat före bokslutsdispositioner men efterdet att valutakurseffekter och guldvärdeeffekter räknats bort.Fullmäktiges förslag till disposition av resultatFör 2003 uppvisar före bokslutsdispositioner ett underskott på9 . Kronan stärktes , vilketmedförde att utländska tillgångar blev mindre värda räknat ikronor. I enlighet med de fastlagda riktlinjerna ska ett belopp motsvarandedenna valutakurseffekt tas från dispositionsfonden och läggas till resultatetsom därmed ökar med 12 480 miljoner kronor.Omvärderingen av guldinnehav ska behandlas på motsvarandesätt. guldtillgångar uppgick oförändrat till , mendet bokförda värdet av detta innehav ökade med 180 miljonerkronor. Årets resultat ska därför ökas med ett lika stort belopp som tasfrån dispositionsfonden.Efter det att valutakurseffekten och omvärderingen av guldtillgångarnahar räknats bort uppgår resultat före bokslutsdispositioner därmedtill (-9 280 + 12 480 + 180 =) . Detta resultatliksom de fyra närmast föregående årens motsvarande resultat ligger tillgrund för beräkningen av inleveransen.De fem senaste årens genomsnittliga resultat före bokslutsdispositioneruppgår till och av detta belopp, eller avrundat6 , ska levereras in till statsverket. Eftersominleveransen är större än årets resultat ska inte något belopp motsvarande10 % av samma genomsnittsresultat sättas av till dispositionsfonden.Skillnaden mellan inleveransen och årets resultat täcks av medel fråndispositionsfonden och resultatutjämningsfonden.I sammandrag innebär detta följande resultat.Tabell 5. Fullmäktiges förslag till disposition av resultat2003Miljoner kronorFullmäktiges förslag innebär således att levererasin till statsverket. De föreslagna vinstdispositionerna leder till attdispositionsfonden och resultatutjämningsfonden minskar med 12,7 respektive2,7 miljarder kronor.Riksrevisionen tillstyrker att fastställer balansräkningen ochresultaträkningen för 2003.Finansutskottets ställningstagandeFrämst till följd av kronans fall ökade eget kapital snabbtunder andra . Fullmäktigeföreslog därför att utöver den reguljärt fastställdainleveransen skulle leverera in extra till statsverket.Även föreslog en majoritet av fullmäktiges ledamöter attRiksbanken skulle leverera in extra till statsverket.Fullmäktige föreslår nu att årets inleverans i enlighet med tidigarefastlagda regler ska uppgå till . Förslaget innebäratt har levererat in sammanlagt 69,1 miljarder kronortill statsverket, varav i form av särskilda inleveranser.Inleveranserna har bidragit till att bankens eget kapital minskat med under samma period.Finansutskottet har inget att invända mot fullmäktiges förslag tilldisposition av resultat.