bet · GR01LU8 · 2004-02-19 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet närmare 60 motionsyrkanden från denallmänna motionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsligaområdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. mål och inriktning förkonsumentpolitiken,det svenska arbetet med konsumentfrågor inom EU, konsumenträttenstillämpning inom offentlig sektor, e-handel, olika former av marknadsföringoch märkning, resegarantilagen, konsumentvägledning, konsumentorganisationeroch tvistlösning utom domstol.Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden.I betänkandet finns 21 reservationer och 2 särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Mål och inriktning för konsumentpolitikenRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L292 yrkande 1, 2003/04:L351 yrkandena1 och 2 och 2003/04:L353 yrkandena 1 och 3.Reservation 1 (m, fp, kd)Reservation 2 (c)2. Konsumentpolitiken inom EURiksdagen avslår motion 2003/04:L263.3. Utformningen av EU-lagstiftningenRiksdagen avslår motion 2003/04:L351 yrkande 3.Reservation 3 (fp)4. KonsumentverketRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L351 yrkande 11 och 2003/04:L353yrkande 5.Reservation 4 (m, fp, kd)5. Införande av konsumentbalkRiksdagen avslår motion 2003/04:L308 i denna del.6. LagkostnadskommissionRiksdagen avslår motion 2003/04:L353 yrkande 9.Reservation 5 (m)7. Konsumenträtt inom offentlig verksamhetRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L292 yrkandena 2 och 3, 2003/04:L343,2003/04:L351 yrkandena 5 och 6 och 2003/04:L353 yrkande 10.Reservation 6 (m, fp, kd, c)8. Konsumenttjänstlagen och avreglerade tjänsterRiksdagen avslår motion 2003/04:L283 yrkande 4.9. E-handelRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L281, 2003/04:L326 yrkandena 1 och2 och 2003/04:T561 yrkande 5.Reservation 7 (fp)10. ResegarantisystemetRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L223, 2003/04:L225, 2003/04:L292yrkande 4 och 2003/04:N337 yrkande 3.Reservation 8 (m, fp, kd, c)11. KonsumentvägledningRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L282 yrkande 3 i denna del, 2003/04:L283yrkande 1 och 2003/04:L351 yrkandena 9 och 12.Reservation 9 (fp, kd)Reservation 10 (v)Reservation 11 (c)12. KonsumentorganisationerRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L283 yrkande 3, 2003/04:L308 i dennadel, 2003/04:L309 i denna del och 2003/04:MJ432 yrkande 11.Reservation 12 (fp)13. Etisk märkningRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L309 i denna del och 2003/04:L353yrkande 12.Reservation 13 (m)14. Funktionshindrade konsumenterRiksdagen avslår motion 2003/04:L351 yrkande 8.Reservation 14 (fp)15. ÖverskuldsättningRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L282 yrkande 3 i denna del och2003/04:L351 yrkande 10.Reservation 15 (fp, v)16. Könsdiskriminerande reklamRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L337, 2003/04:L348 och 2003/04:So419yrkande 1.Reservation 16 (v)17. Reklam riktad till barnRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L234 yrkandena 1 och 2 och 2003/04:L352yrkandena 2 och 3.18. Marknadsföring av ekologiskt odlade produkterRiksdagen avslår motion 2003/04:L256.Reservation 17 (v)19. Märkning av djurtestade produkterRiksdagen avslår motion 2003/04:L270 yrkandena 1 och 2.Reservation 18 (v)20. Märkning av hund- och kattskinnRiksdagen avslår motion 2003/04:MJ405 yrkande 3.Reservation 19 (v)21. Märkning av manipulerade fotografierRiksdagen avslår motion 2003/04:L339.Reservation 20 (v)22. Redovisning av omräkningskursRiksdagen avslår motion 2003/04:L271.23. Dolda avgifterRiksdagen avslår motion 2003/04:L286.24. Konsumentinformation om bilars bränsleförbrukningRiksdagen avslår motion 2003/04:L311.25. Försäljning av sprejburkarRiksdagen avslår motion 2003/04:L324.26. Försäljning av butangasRiksdagen avslår motion 2003/04:L338.27. Tvistlösning utom domstolRiksdagen avslår motion 2003/04:L353 yrkande 11.Reservation 21 (m)28. StöldgodsRiksdagen avslår motion 2003/04:L231.29. S.k. doggybagRiksdagen avslår motion 2003/04:L241.Stockholm den 19 februari 2004På lagutskottets vägnarMarianne CarlströmFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), TassoStafilidis (v), (), (), Rezene Tesfazion(s), (), (), (s), (), (), (), CarinaAdolfsson Elgestam (s), () och (m).BakgrundMål och inriktning för konsumentpolitikenVerksamhet med syfte att på olika sätt stödja konsumenter och stärka derasställning på marknaden har en lång tradition i . Konsumentpolitiskariktlinjer har fastställts av vid fem tillfällen - första gångenår 1972. Därutöver har och lagt fast mål ochinriktning för det svenska arbetet med konsumentfrågor inom EU och år1998 ställt sig bakom regeringens förslag till handlingsplan för att nådet beslutade miljömålet i konsumentpolitiken.Nu gällande riktlinjer för det nationella arbetet med konsumentfrågorfastställdes av (prop. 2000/01:135, bet.2001/02:LU2, rskr. Riksdagsbeslutet innebär att de nationella målen förkonsumentpolitiken skall vara att konsumenternas ställning och inflytandepå marknaden skall stärkas (inflytandemålet), att hushållen skall ha godamöjligheter att utnyttja sina ekonomiska och andra resurser effektivt(hushållningsmålet), att konsumenternas hälsa och säkerhet skall skyddas(säkerhetsmålet), att sådana konsumtions- och produktionsmönster skallutvecklas som minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till enlångsiktigt hållbar utveckling (miljömålet) samt att konsumenterna skall hatillgång till god vägledning, information och utbildning (kunskapsmålet).Målen är likställda och skall vara styrande för såväl det nationellakonsumentpolitiska arbetet som för det svenska arbetet inom EU och i andrainternationella forum.I samband med att de nationella målen lades fast godkände ävenregeringens förslag att delmål skall anges för konsumentpolitikensverksamhetsinriktning inom ramen för en handlingsplan.Delmålen syftar till att bidra till att de fem övergripande målen uppnåsoch representerar verksamhetsområden som är särskilt viktiga för konsumenterna.I den då aktuella propositionen redovisade regeringen vilka delmål som,enligt regeringens bedömning, borde gälla och vilka åtgärder som regeringenavsåg att genomföra under respektive delmål. Delmålen gäller bl.a.konsumentvägledningen, ideella organisationers inflytande inomkonsumentpolitiken,finansiella tjänster, produktsäkerhet, marknadskontroll, konsumentforskning,etisk märkning och konsumentskyddet på konkurrensutsatta marknader.I januari 2004 inleddes arbete inom i syfte att utarbetaen ny konsumentpolitisk handlingsplan för tiden efter år 2005.I mars 2002 överlämnade regeringen skrivelsen 2001/02:148 Mål och inriktningför det svenska arbetet med konsumentfrågor i EU till . I skrivelsenredovisade regeringen sin syn på mål och inriktning för det svenska arbetetmed konsumentfrågor i EU de kommande fem åren. Vidare behandladesövergripande frågor om bl.a. harmonisering av den konsumenträttsligalagstiftningenpå EU-nivå, tillsyn och konsumentinflytande. Vad som anfördes i skrivelsenföranledde inga erinringar från sida (bet. 2001/02:LU28, rskr.305).Konsumenträttslig lagstiftningSedan början av 1970-talet har en lång rad lagar stiftats i syfte attskydda konsumenterna och stärka deras ställning på marknaden. Denkonsumenträttsliga lagstiftningen består av dels marknadsrättsliga regler,som syftar till att skydda konsumenternas kollektiva intressen, delscivilrättsliga regler som tar sikte på enskilda rättsförhållanden mellannäringsidkare och konsumenter. Därutöver har även reformer genomförts föratt underlätta tvistlösning i konsumenttvister.Den centrala lagen på marknadsrättens område är marknadsföringslagen(1995:450). Andra viktiga lagar är prisinformationslagen (1991:601) ochlagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. På detcivilrättsliga området kan nämnas konsumenttjänstlagen (1985:716),konsumentköplagen (1990:932) och lagen (1992:1672) om paketresor. EES-avtaletoch medlemskap i har föranlett en hel del ändringar i såvälden civilrättsliga som den marknadsrättsliga lagstiftningen.Näringslivets egenåtgärderSom ett viktigt komplement till den konsumenträttsliga lagstiftningen harutvecklats en omfattande verksamhet inom näringslivet med s.k. egenåtgärder.Dessa syftar till att lösa eller förebygga olika konsumentproblem,exempelvis genom branschvisa regler och riktlinjer, undervisning ochinformation om gällande regler. Många branscher har fortlöpande utvecklatolika program för intern reklambevakning, reklamationshantering ochtvistlösning. I det sammanhanget bör nämnas att ,på utskottets uppdrag, har gjort en kartläggning avolika självregleringsorgan inom näringslivet. Kartläggningen, som utgörett första steg i ett uppföljningsprojekt på området, har redovisats ipromemorian Näringslivets självregleringsorgan - en uppföljningspromemoria(dnr 2003:2044). I promemorian finns ett fyrtiotal olika självregleringsorganbeskrivna.Konsumentpolitiken inom EUKonsumentpolitiken har fått ökad betydelse inom EU i takt med att samarbetetinom gemenskapen har fördjupats. Det första konsumentpolitiska programmetantogs . Det dröjde dock till mitten av innanarbetet med konkreta konsumentpolitiska åtgärder på gemenskapsnivå börjadeatt ta fart på allvar. Genom , som trädde i kraft hösten1993, infördes i EG-fördraget dels i artikel 3 en punkt s (numera punktt) som innebär att gemenskapens verksamhet även skall bidra till att stärkakonsumentskyddet, dels i artikel 129a (numera artikel 153) en särskildbestämmelse om konsumentskydd.Amsterdamfördragets ikraftträdande tydliggjorde attkonsumentpolitikennumera är ett självständigt politikområde inom EU. Enligt den nu gällandelydelsen av artikel 153 skall gemenskapen, för att främja konsumenternasintressen och säkerställa en hög konsumentskyddsnivå, bidra till att skyddakonsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt främjakonsumenternas rätt till information och utbildning och deras rätt attorganisera sig för att tillvarata sina intressen. Dessa mål skall uppnåsgenom dels åtgärder som syftar till att förverkliga den inre marknaden,dels åtgärder som understöder, kompletterar och övervakar medlemsstaternaspolitik. Konsumentskyddskraven skall också beaktas vid utformningen ochgenomförandet av gemenskapens övriga politik och verksamhet.I det utkast till fördrag om upprättande av en ,som Europeiska konventet överlämnade till ,kvarstår den särskilda konsumentskyddsbestämmelsen i artikel 153 oförändrad,dock med den ändringen att den horisontella bestämmelsen om attkonsumentskyddskrav skall beaktas när unionens övriga politik och verksamhetutformas och genomförs har omformulerats och flyttats till stadgan om degrundläggande rättigheterna i artikel II-38.Kommissionen beslutade ett meddelande med en strategi för detkonsumentpolitiska arbetet , KOM(2002)208. Följandetre mål gäller enligt strategin; en hög gemensam nivå på konsumentskyddet,ett effektivt genomförande av konsumentskyddsbestämmelserna ochkonsumentorganisationernas deltagande i EU:s politik.Pågående lagstiftningsarbete inom EUFör närvarande pågår ett omfattande lagstiftningsarbete inom EU på detkonsumenträttsliga området. Nämnas bör att kommissionen i oktober 2001lade fram ett förslag till en förordning angående användandet av säljfrämjandeåtgärder på den inre marknaden, KOM(2001)546. Förordningsförslaget innebären harmonisering av nationell lagstiftning som rör användning ochmarknadskommunikation av säljfrämjande åtgärder, bl.a. förmånserbjudanden ochkombinationserbjudanden. Efter den första läsningen i Europaparlamentetlade kommissionen fram ett ändrat förordningsförslag,KOM(2002)585.Kommissionen överlämnade vidare ett förslag till direktiv omotillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemotkonsumenter på den inre marknaden, KOM(2003)356. Syftet med förslaget är attbidra till att den inre marknaden fungerar korrekt och att säkerställaett högt konsumentskydd. Detta skall ske genom en fullständig harmoniseringav medlemsstaternas lagstiftning om otillbörliga affärsmetoder. Dencentrala bestämmelsen i förslaget är ett generellt förbud mot sådanaaffärsmetoder, som kompletteras med särskilda bestämmelser om vilseledandeoch aggressiva affärsmetoder. Direktivförslaget är föremålför den första läsningen i Europaparlamentet.När det gäller tillsynen över efterlevnaden av den konsumenträttsligalagstiftningen lade kommissionen fram ett förslag till förordningom samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar förkonsumentskyddslagstiftningen, KOM(2003)443. Innebörden av förslaget äratt det skall inrättas ett nätverk av offentliga tillsynsmyndigheter somtäcker hela den inre marknaden och som kan vidta åtgärder mot näringsidkareoavsett var konsumenterna befinner sig. Också detta förslag är i dagslägetföremål för den första läsningen i Europaparlamentet.I sammanhanget bör även påpekas att det pågårarbete på EU-nivå med en harmonisering av avtalsrätten, ett arbete somäven berör den konsumenträttsliga lagstiftningen. Sålunda överlämnadekommissionen en handlingsplan för att uppnå en mer samordnadavtalsrätt, KOM(2003)68. I handlingsplanen föreslås en rad åtgärder föratt bl.a. öka samstämmigheten i gemenskapens regelverk på avtalsrättensområde och att främja utarbetandet av standardavtalsklausuler inom helaunionen.Utskottet övergår därmed till att under skilda rubriker behandla despörsmål som har aktualiserats i motionerna.Utskottets övervägandenMål och inriktning för konsumentpolitikenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som gäller mål och inriktning för detkonsumentpolitiska arbetet. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden.Jämför reservationerna 1 (m, fp, kd) och 2 (c).MotionernaI motion L353 av m.fl. (m) förespråkas en annan inriktning avkonsumentpolitiken än vad som gäller enligt konsumentpolitiskabeslut . Motionärerna hävdar att den nuvarande konsumentpolitikengår ut på att genom centralisering skapa ett system där konsumenternasval och intressen kanaliseras genom det offentliga. En sådan politik tar,anförs det, makten ifrån de enskilda konsumenterna och ger den tillstatliga myndigheter och organ. Enligt motionärerna måste en modernkonsumentpolitik öka människors utrymme att själva fatta beslut om sinkonsumtion och livsstil. Det är viktigt att alla ges möjligheter att hävdasin rätt i ett konkurrensutsatt näringsliv. Detta ställer, anförs det,krav på en fungerande marknadsekonomi utan överdrivna regleringar frånstaten. Regeringens politik kan synas välmenande. I realiteten leder dendock, anser motionärerna, till mer av centralstyrning, mindre konkurrensoch högre priser. Genom att centralisera beslutsfattandet och stärkastatsbidragsfinansierade organisationer överlåter man enskilda människorsansvar för köp och avtal till staten och dess institutioner. Man skapar,hävdas det, en konstgjord konsumentmakt, som varje enskildkonsuments makt minskar. Motionärerna anser att konkurrens är den bästagarantin för att konsumenter får så bra varor och tjänster som möjligt.Den konkurrensutsatta marknaden bör således öka, som områdetför privat näringsverksamhet vidgas. Offentliga monopol bör avvecklas ochoffentligt ägande i näringsverksamhet minskas. I motionen begärstillkännagivanden i enlighet med vad som anförts om mål och inriktning förkonsumentpolitiken och om vikten av strukturförändringar i konkurrensfrämjandesyfte (yrkandena 1 och 3).Martin m.fl. (fp) framhåller i motion L351 marknadsekonominsbetydelse för välstånd och demokrati. Motionärerna anser att en välfungerande marknad är den bästa förutsättningen för att tillgodosekonsumenternasönskemål om bra produkter till låga priser och god service. Att vårdamarknaden är därför den bästa konsumentpolitiska insatsen. Fritt in- ochutträde på marknaden, fri prisbildning och fri konkurrens, god informationoch marknadsvårdande insatser är, anförs det, de viktigaste förutsättningarnaför en fungerande marknad. Detta gäller även inom den offentligt styrdaoch finansierade tjänsteproduktionen. Enligt motionärerna tar enkonsumentpolitik som bygger på ett "ovanifrånperspektiv" ifrån den enskildekonsumenten både inflytande och bestämmanderätt. Därigenom minskar, anförsdet, den verkliga konsumentmakten. Konsumentpolitiken bör i stället syftatill att stärka konsumenternas ställning på marknaden och göra dem medvetnaom att deras val har betydelse. I motionen begärs ett tillkännagivande omvikten av en stärkt konsumentmakt (yrkande 1). Motionärerna anför vidareatt effektiv konkurrens i privat och offentlig verksamhet är till nyttaför konsumenterna och att avregleringar i konkurrensstimulerande syftebör fortsätta. I motionen begärs ett tillkännagivande om betydelsen avökad konkurrens på det konsumentpolitiska området (yrkande 2).I motion L292 av m.fl. (kd) anförs att konsumentpolitikenaldrig får bli en förmyndarpolitik som passiviserar människors egetansvarstagande. Den enskilde medborgaren skall få göra sina val och tryggtkunna förlita sig på sin egen kunskap. En tydlig lagstiftning och fungerandemarknad är, enligt motionärerna, en förutsättning för att konsumenterskall kunna känna sig trygga om något inte fungerar. Enligt vad som anförsi motionen är en väl fungerande marknad också den bästa förutsättningenför att kunna tillgodose konsumenternas önskemål om bra och säkra produktertill låga priser och med god service. Motionärerna anser att konsumentpolitikenssyfte skall vara att stärka konsumentens ställning genom att skapa ökadmedvetenhet och kunskap om vilka val man kan göra och konsekvenserna avdessa val så att jämförelser kan göras. I motionen begärs ett tillkännagivandei enlighet med vad som anförs om konsumentpolitikens mål och inriktning(yrkande 1).Tidigare ställningstagandenVad först gäller motion L353 yrkandena 1 och 3 erinrar utskottet om attmotionsyrkanden med samma inriktning avstyrktes då nu gällande nationellamål för konsumentpolitiken lades fast . Utskottet anförde därvidi det av godkända betänkandet 2001/02:LU2 att den svenskakonsumentverksamheten har en lång tradition och att den förda politiken viden internationell jämförelse måste anses ha varit framgångsrik. Utskottetpekade vidare på att flera olika statliga organ inrättats för att hjälpahushållen att effektivt kunna utnyttja sina resurser och stärka konsumenternasställning på marknaden. Ett fruktbart samarbete mellan den statligaorganisationen och den verksamhet som bedrivs av frivilliga organisationerhade också vuxit fram, som det på många områden hade etableratsett konstruktivt samarbete med näringslivet. Utskottet kunde konstateraatt förslagen och bedömningarna i den då aktuella propositionen byggdevidare på denna tradition, och utskottet delade för sin del den grundsynpå konsumentpolitikens inriktning som regeringen gav uttryck för ipropositionen. Utskottet framhöll att konsumentpolitiken är en viktigförutsättning för en fungerande marknadsekonomi och att statens uppgift måstevara att skapa de spelregler och att tillhandahålla de marknadsoberoendeorgan som behövs för att upprätthålla marknadsekonomin. Vidare anfördesatt konsumentpolitiken är en del av välfärdspolitiken och att den skallstödja enskilda människor i deras egenskap av konsumenter för att ge demett större inflytande och få dem att känna sig trygga på marknaden.Konsumentpolitiken har också, anförde utskottet, ett fördelningspolitisktinslag i och med att den främjar människors möjligheter att hushålla medsina resurser.Utskottet har därefter - med hänvisning till tidigareställningstaganden - avstyrkt motionsyrkanden med sammainriktning som de nu aktuella (se bet. 2001/02:LU18, 2001/02:LU28 och2002/03:LU9).Våren 2002 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande med samma innebörd sommotion L351 yrkande 2 med hänvisning till att det inte förelåg någonavgörande motsättning mellan motionärernas uppfattning och inriktningen avregeringens politik på konkurrensområdet (bet. 2001/02:LU28). Riksdagenföljde utskottet.När det sedan gäller motion L351 yrkande 1 avstyrkte utskottet våren 2003ett motsvarande motionsyrkande i det av godkända betänkandet2002/03:LU9. Utskottet kunde därvid inte finna att det förelåg någonavgörande motsättning mellan motionärerna och regeringens inställning ifråga om marknadsekonomins betydelse på konsumentområdet.Utskottets ställningstagandeVad utskottet anfört tidigare i fråga om mål och inriktning förkonsumentpolitiken äger alltjämt giltighet. Utskottet är således inte berettatt ställa sig bakom den förändrade inriktning av konsumentpolitiken somförespråkas i motion L353 yrkandena 1 och 3.När det sedan gäller motionerna L351 yrkandena 1 och 2 samt L292 yrkande1 kan utskottet inte heller nu finna att det föreligger någon avgörandemotsättning mellan motionärernas uppfattning och inriktningen av regeringensarbete på de konsument- och konkurrensrättsliga områdena. Det saknas därförskäl för att vidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena.Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna L292yrkande 1, L351 yrkandena 1 och 2 samt L353 yrkandena 1 och 3.Konsumentpolitiken inom EUUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande som gäller inriktningen av detsvenska arbetet inom EU. Utskottet kan inte se att det föreligger någonmotsättning mellan motionsönskemålen och inriktningen av regeringens arbete.Kommissionens strategi för konsumentpolitiken 2002-2006Som redovisats inledningsvis beslutade kommissionen ett meddelandemed en strategi för konsumentpolitiken , KOM(2002)208.I meddelandet anger kommissionen tre mål på medellång sikt som skalluppnås genom en rad åtgärder i ett löpande program på kort sikt. Följandetre mål skall gälla enligt kommissionens beslut; en hög gemensam nivå påkonsumentskyddet, ett effektivt genomförande av konsumentskyddsbestämmelsernaoch konsumentorganisationernas deltagande i EU:s politik. Målen syftar,enligt meddelandet, till att bidra till att integrera konsumentfrågor påandra gemenskapspolitiska områden, att se till att konsumenterna fårstörsta möjliga nytta av den inre marknaden samt att förebereda EU:sutvidgning. I en bilaga till meddelandet finns ett löpande program förkonsumentpolitiken med en lång rad åtgärder som skallvidtas inom ramen för respektive mål, bl.a. vad gäller produkt- ochtjänstesäkerhet, lagstiftning om konsumenternas ekonomiska intressen,konsumentavtalsrätt, finansiella tjänster, tjänster i allmänhetens intresse,konkurrens, elektronisk handel, medlemsstaternas tillsynssamarbete,tvistlösning, stöd till konsumentorganisationer och konsumentutbildning.I september 2003 upprättades inom kommissionen ett arbetsdokument med enöversyn av hur strategin har genomförts på nationell nivå ochinom EU, SEK(2003)1387.FN:s riktlinjer för konsumentskyddFN:s generalförsamling antog riktlinjer för konsumentskydd(resolution 39/248). Riktlinjerna, som syftar till att tillhandahålla ettramverk för utveckling och utvärdering av konsumentpolitik, anger vissagrundläggande konsumenträttigheter, nämligen rätten att få basbehovtillgodosedda, rätten till säkerhet, rätten till information, rätten attvälja, rätten till inflytande, rätten till tvistlösning, rätten tillkonsumentkunskap och rätten till en hälsosam och långsiktigt hållbar miljö.MotionenKurt m.fl. (s) anför i motion L263 att det är angeläget attFN:s riktlinjer för konsumentskydd inarbetas i riktlinjerna för deteuropeiska samarbetet. Det gäller, menar motionärerna, att främjahänsynstagandettill konsumentintressena och att ge konsumenterna största möjliga nyttaav den inre marknaden. Enligt motionärerna är det angeläget att Sverigefortsätter att driva på de mål som anges i kommissionens konsumentpolitiskastrategi och att betona vikten av att konsumenträttslig lagstiftning ochkonsumentpolitiska beslut efterlevs inom EU. bör även fortsättaatt stödja åtgärder som syftar till ett närmare samarbete mellanmedlemsstaternas myndigheter när det gäller marknadsbevakning och kontroll.Vidare bör, framhålls det, konsumentorganisationerna engageras så attkonsumentinflytandet ökar i standardiseringsarbetet.