bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Det bör därför utredas om det är möjligt att dagersättningen och utryckningsbidraget för de värnpliktiga knyts till den genomsnittliga löneutvecklingen inom den statliga sektorn, vilket bör ges regeringen till känna (yrkande 2). I samma motion säger motionärerna att det är mycket betydelsefullt för de värnpliktiga att kunna upprätthålla sitt sociala nätverk vid sidan av tjänsten. Det viktigaste sättet för den värnpliktige att upprätthålla god kontakt med familj och vänner är genom telefon och elektronisk post. Därför bör staten säkerställa att alla värnpliktiga har möjlighet till kostnadsfria kommunikationsmöjligheter. Med fasta avtal uppkommer inga löpande kostnader för telefoni och Internetuppkoppling och därför bör de värnpliktiga kunna använda detta kostnadsfritt för att upprätthålla sitt sociala nätverk. Detta bör ges regeringen till känna (yrkande 3). I kommittémotion 2004/05:Fö242 (v) av m.fl. påpekas att de värnpliktiga har ett begränsat ekonomiskt skyddsnät efter utryckning om de inte får ett arbete eller börjar studera direkt efter avslutad utbildning. Något bostadsbidrag för tiden efter utryckning, t.ex. , finns inte i reglerna . vill att regeringen tillsätter en utredning som får i uppdrag att utreda hur de totalförsvarspliktigas bostadsförmåner kan förbättras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 1). I samma motion anförs vidare att personer som under sin värnplikt visar sig lida av alkohol- och drogproblem måste tas om hand och erbjudas rehabilitering. Erfarenheter från förband som erbjudit och genomfört rehabilitering visar också att individer som med Försvarsmaktens hjälp sluppit från sitt beroende har blivit mer positivt inställda till Försvarsmakten och dess verksamhet, och klarat av sin plikttjänstgöring med högsta vitsord. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 4). Utskottets ställningstagande Allmänt om totalförsvarsplikten Utskottet delar regeringens uppfattning att grunden för personalförsörjningen även i fortsättningen bör vara totalförsvarsplikten. Totalförsvarsplikten utgör nämligen en viktig förutsättning för att Försvarsmakten skall kunna lösa sina åtaganden. Totalförsvarsplikten är därmed viktig för vår förmåga att kunna möta väpnade angrepp. Pliktsystemets främsta fördel är att det gör det möjligt att till Försvarsmakten rekrytera, utbilda och förbandsplacera kompetent personal med olika bakgrund, stor kunskapsbredd och stor allmän erfarenhet. Totalförsvarsplikten har också betydelse för försvarets förankring i samhället. Härav följer att utskottet inte kan godta förslaget i kommittémotion 2002/03:Fö261 (mp) yrkande 2 som förordar att den allmänna värnplikten avskaffas och ersätts med ett frivilligt försvarssystem öppet för män och kvinnor. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottet kan av samma skäl heller inte godta förslaget i motion 2002/03:Fö224 (mp) om att omvandla värnplikten till en frivillig värntjänst för alla liksom förslaget i motion 2002/03:Fö203 (m) om att ersätta den allmänna värnplikten med ett yrkesförsvar. Dessa båda motioner bör således också avslås av . Utskottet är inte heller berett att godta förslaget i motion 2003/04:Fö243 (fp) om att införa ett pliktsystem där den allmänna värnplikten är avskaffad i fredstid. Ett system baserat enbart på frivillighet i fred torde inte kunna förse Försvarsmakten med personal med samma kvalitet och bredd som nuvarande pliktsystem. Yrkande 8 i nämnda motion bör därför också avslås. Utskottet förutsätter att antalet värnpliktiga som tas ut till utbildning är avstämt mot behovet med hänsyn till Försvarsmaktens uppgifter. Utskottet delar därför inte motionärernas synsätt i kommittémotion 2002/03:Fö252 (kd) yrkande 3 om att ett minskat antal värnpliktiga kommer att medföra att Försvarsmakten inte kommer att kunna fullgöra sina åtaganden. Yrkandet bör därför avslås. I flera motioner 2002/03:Ub402 (c), 2003/04:Fö205 (c), 2003/04:Fö211 (c) och 2004/05:Fö208 (kd) föreslås alternativ till eller tillägg till värnplikten i form av samhällstjänst, solidaritetsår eller särskild värnplikt baserad på speciella datakunskaper. Utskottet vill här erinra om att lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt inskränker den grundlagsfästa rätten till rörelsefrihet. En begränsning av denna rätt får inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med begränsningen, alltså i detta fall syftet med totalförsvarsplikten. Utskottet kan inte se att motionärernas förslag om alternativ eller tillägg till värnplikten går att förena med detta övergripande krav. Motionerna bör därför avslås. Utskottet ansluter sig till regeringens uppfattning att tjänstgöring med värnplikt i största möjliga utsträckning skall vara frivillig. Eftersom i den för överskådlig tid gynnsamma säkerhetspolitiska situation som råder har ett begränsat behov av att kalla in personer med stöd av värnplikt, bör uttagning baserad på frivillighet för både kvinnor och män i huvudsak vara tillräcklig för att tillgodose behovet av de bäst lämpade och mest motiverade personerna för aktuella uppgifter. Fyrpartimotion 2004/05:Fö21 (m, fp, kd, c) förordar att uttagningen till militär grundutbildning så långt möjligt skall baseras på frivillighet för både kvinnor och män inom ramen för pliktsystemet. Utskottet kan här inte se någon avgörande skillnad i förhållande till den uppfattning som regeringen ger uttryck i propositionen och som utskottet ansluter sig till. Utskottet kan därför inte tillstyrka motionens yrkande 7 i denna del. Utskottet kan därmed inte heller tillstyrka förslaget i kommittémotion 2002/03:Fö221 (m) om ett nytt värnpliktssystem där alla vapenföra skall ges en grundläggande soldatutbildning som följs av en frivillig påbyggnadsutbildning. Yrkande 3 i denna motion bör därför avslås av . I två kommittémotioner från /03:Fö252 (kd) yrkande 2 och 2003/04:Fö263 (kd) yrkande 2 förordas bättre information till kvinnor om möjlighet att genomgå mönstring. Utskottet har vid upprepade tillfället framfört betydelsen av att öka antalet kvinnor i försvaret. Utskottet har erfarit att andelen kvinnor som mönstrar och genomför värnpliktsutbildning har ökat. antagningsprövades sålunda drygt 1 000 kvinnor, vilket är fler än något . Försvarsmaktens och informationsinsatser verkar därmed ha gett resultat. Utskottet noterar vidare att planerar att genomföra olika försök för at öka andelen kvinnor som gör värnplikt, bl.a. genom en personlig inbjudan till mönstring. Utskottet ser därför inget behov av att ta initiativ till de åtgärder som föreslås i motionen. Utskottet avstyrker därför de båda motionsyrkandena. I den senast nämnda motionen 2003/04:Fö263 (kd) yrkande 3 förordas en anpassning av testerna vid mönstringen till kvinnornas fysiska förutsättningar. Utskottet utgår från att uttagningen till tjänstgöring i olika befattningar sker med utgångspunkt från de krav på fysisk förmåga som respektive befattning kräver. Utskottet förutsätter också att de olika testerna utvecklas och anpassas med hänsyn till den moderna soldatens villkor så att testerna inte diskriminerar någon grupp utan kan utgöra ett hjälpmedel för att ta ut rätt person till rätt befattning. Motionsyrkandet avstyrks därför. Kommittémotion 2002/03:Fö216 (v) föreslår ett initiativ till förändring av ansökningsförfarandet vid ansökan om vapenfrihet. Utskottet hänvisar till att regler för att vara vapenfri återfinns i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Enligt 3 kap. 19 § skall en sådan ansökan om rätt att vara vapenfri som görs senare än efter inskrivning innehålla en redogörelse för de förhållanden som sökanden vill åberopa till stöd för sitt påstående att han eller hon har en sådan allvarlig övertygelse rörande bruk av vapen mot annan att han eller hon har rätt att vara vapenfri. Det ankommer på regeringen och myndigheterna att tillämpa lagen och därvid avgöra vilken redogörelse som erfordras för att bedöma om skäl föreligger för vapenfrihet eller ej. Utskottet anser för övrigt att ett färre antal värnpliktiga och det ökade inslaget av frivillighet vid uttagningen gör att det som motionärerna pekar på som ett problem sannolikt kommer att sakna aktualitet. Motionen bör därför av-slås. Kvinnlig plikt behandlade frågan om könsneutral totalförsvarsplikt i samband med det senaste försvarsbeslutet. Utskottet framhöll då (bet. 2001/02:FöU3) att en utökning av plikten att gälla kvinnor fullt ut skulle medföra en väsentligt bredare rekryteringsbas samt att en jämnare könsfördelning borde leda till kvalitetsförbättringar i totalförsvaret. Utskottet sade sig också ha förståelse för jämställdhetsargumentet. konstaterade emellertid utskottet att konsekvenserna av att införa en könsneutral plikt inte var ordentligt klarlagda. Det kunde därför inte då vara aktuellt att besluta om att utöka skyldigheten att fullgöra värnplikt och civilplikt till att även omfatta kvinnor. Regeringen redogör i den nu aktuella propositionen för de ytterligare överväganden som gjorts i frågan. Band annat har , Försvarsberedningen, Försvarsmakten och granskat konsekvenserna av att utöka plikten till att också omfatta kvinnor. Utskottet har stor förståelse för argumenten bakom de nu aktuella 15 motionsyrkandena om antingen en könsneutral allmän totalförsvarsplikt eller en mönstringsplikt också för kvinnor. En utvidgning av plikten skulle således ge en bredare bas för urval till försvarets olika befattningar och därmed leda till kompetens- och kvalitetsförbättringar. Pliktsystemet skulle bli mer rättvist och jämställt. De överväganden som har skett sedan förut behandlade frågan visar emellertid på problem och nackdelar med att införa en könsneutral totalförsvarsplikt. Framför allt finns det juridiska implikationer som regeringen noggrant redogör för i propositionen. Totalförsvarsplikten innebär en begränsning av den grundlagsfästa rättigheten till rörelsefrihet. Att ytterligare begränsa denna rörelsefrihet genom att införa allmän mönstringsplikt som inte är kopplad till tjänstgöringsplikt för kvinnor anser regeringen vara oförenligt med grundlagens krav. Vidare skulle en utökning med könsneutral plikt leda till legitimitetsproblem eftersom antalet totalförsvarspliktiga som tas ut i en årsklass är begränsat och kommer att minska ytterligare. En tredje negativ faktor är kostnadskonsekvenserna. En allmän mönstringsplikt skulle leda till en årlig kostnadsökning på ca . Utskottet anser för sin del att skälen mot att införa könsneutral totalförsvarsplikt eller kvinnlig mönstringsplikt väger tyngre än skälen för en sådan förändring. Andra åtgärder bör således vidtas för att öka antalet kvinnor som mönstrar och genomför militär grundutbildning, t.ex. informations- och värvningskampanjer samt förbättring av arbets- och anställningsvillkor. Som utskottet tidigare framhållit går det redan att utläsa positiva effekter av myndigheternas informationssatsningar för detta syfte och ytterligare åtgärder planeras. Härav följer att utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden som förordar könsneutral totalförsvarsplikt eller kvinnlig mönstringsplikt, nämligen från /02 U6 (c) yrkande 4, från /03 Fö212 (v) yrkande 2, Fö223 (fp), Fö235 (s), Fö240 (fp) yrkande 6 och A366 (c) yrkande 6, från /04 Fö218 (v) yrkande 1, Fö222 (s), Fö233 (m), Fö238 (fp) yrkande 4 och Fö254 (fp) yrkandena 1 och 2 och från /05 Fö8 (v) yrkande 9, Fö224 (v) och Fö249 (fp). Förbandsutbildningssystemet Regeringen anför i propositionen att förbandsutbildningssystemet behöver ges en annan utformning än det har för att det skall kunna producera kvalificerade insatsförband för både nationell och internationell beredskap. Regeringen ansluter sig därvid i stort till Försvarsmaktens bedömning av vilka principer som bör styra utvecklingen av utbildningssystemet, nämligen: En grundutbildning på två terminer på sammanlagt (ca ) för alla som vid mönstringen tas ut till tjänstgöring. En möjlighet att efter avslutad grundutbildning kunna genomföra en tredje termin . Härvid bör de värnpliktigas förmåner höjas. De totalförsvarspliktiga som redan i samband med mönstringen visar intresse för internationell tjänst och som uppfyller befattningskraven tas ut till utbildning till befattningar i bl.a. de förband som regeringen avser anmäla till internationella styrkeregister. Efter utbildningsfasen bör Försvarsmakten kunna upprätthålla insatsberedskap inom tre nivåer: , eller . Det nya förbandsutbildningssystemet bör kunna tillämpas . Utskottet konstaterar att dagens förbandsutbildningssystem är utformat mot bakgrund av invasionsförsvarets förutsättningar och av den anledningen behöver förändras. Utskottet ansluter sig därför till de principer för ett reformerat förbandsutbildningssystem som regeringen i propositionen säger sig kunna acceptera. vill utskottet betona följande. Inriktningen bör vara att inte fler totalförsvarspliktiga genomför grundutbildning än vad som behövs för att bemanna insatsorganisationen. Mönstrings- och rekryteringsförfarandet bör förenklas och effektiviseras. Det bör så långt möjligt baseras på frivillighet. Avgångarna under grundutbildningen måste reduceras kraftigt. Utbildning enbart med sikte på internationella uppgifter bör inte ske. Däremot bör möjligheterna utnyttjas att inom pliktlagstiftningens ram genomföra utbildningen så att den är till nytta såväl för krigsuppgiften som för internationell tjänstgöring. Utskottet förutsätter att regeringen fortlöpande i budgetpropositionen informerar om hur förbandsutbildningssystemet utvecklas. Utskottet övergår därefter till att behandla motionsyrkanden med anknytning till förbandsutbildningssystemet. I två motioner 2004/05:Fö214 (s) och 2004/05:Fö242 (v) yrkande 3 föreslås åtgärder för att möjliggöra slumpvisa drogtester bland värnpliktiga. Utskottet har erfarit att Försvarsmakten har gjort en framställning till regeringen om att slumpvis få drogtesta värnpliktiga. Regeringen avslog denna framställning och uppdrog åt Försvarsmakten att redovisa vilka åtgärder som vidtagits och avsågs att vidtas i fråga om drogförebyggande arbete inom ramen för gällande lagstiftning. I sina motiv för beslutet anförde regeringen bl.a. att de totalförsvarspliktiga enligt 5 kap. lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt är skyldiga att genomgå medicinska undersökningar. I förarbetena till lagen klargörs att blodprovstagning kan vara en sådan undersökning som behövs för att utreda en totalförsvarspliktigs förutsättningar för tjänstgöring. I förarbetena anförs vidare att en viss undersökning endast får göras om den är motiverad med hänsyn till den verksamhet som bedrivs vid det förband eller det verksamhetsställe där tjänstgöringen fullgörs. De totalförsvarspliktigas skyldighet att genomgå medicinska undersökningar är viss utsträckning en inskränkning av den grundlagsskyddade kroppsliga integriteten. Enligt regeringsformen får dessa fri- och rättigheter inte begränsas mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med begränsningen. I det nämnda beslutet angav regeringen att den delar Försvarsmaktens uppfattning om vikten av drogförebyggande arbete för de värnpliktiga. Försvarsmakten bör därför utnyttja de möjligheter till drogförebyggande arbete som finns inom ramen för nuvarande regler. I detta arbete kan ingå att Försvarsmakten genomför nödvändiga drogtester. Utskottet vill inledningsvis poängtera att det är oacceptabelt med droger under värnpliktstjänstgöringen. Eftersom utbildningen sker med stöd av en pliktlagstiftning har riksdag och regering ett särskilt stort ansvar för att de totalförsvarspliktiga utbildas i en drogfri miljö. Förekomst av droger skapar större risker för olyckor och tillbud än i en normal verksamhet. Detta kan bli särskilt allvarligt eftersom hantering av vapen, ammunition och olika slags fordon är en del i utbildningen. Kraftfulla åtgärder bör alltså vidtas, dels förebyggande för att förhindra användning av droger, dels för att ingripa mot konstaterat eller misstänkt bruk av droger. Utskottet konstaterar att det med nuvarande lagstöd inte finns några hinder för Försvarsmakten att genomföra drogtester, men att sådana inte får ske slumpvis. Att tillåta slumpvis testning under värnpliktsutbildningen skulle inkräkta på de grundlagsskyddade fri- och rättigheterna. Utskottet har erfarit att Försvarsmakten är beredd att intensifiera det drogförebyggande arbetet. Detta är enligt utskottets mening nödvändigt, men inte tillräckligt. Med hänsyn till allvaret i frågan måste Försvarsmakten också snabbt och resolut ingripa mot misstänkt eller konstaterat bruk av droger. Utskottet är heller inte främmande för att det genom en förändrad lagstiftning görs möjligt för Försvarsmakten att drogtesta värnpliktiga slumpvis, om detta skulle visa sig vara ändamålsenligt och nödvändigt. Regeringen får då återkomma till med förslag till ändring av lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Med hänsyn till vad som här har anförts anser utskottet att någon åtgärd inte är påkallad. Motionsyrkandena bör därför inte bifallas. Motionärerna i kommittémotion 2003/04:Fö243 (fp) anser att det utbildas fler värnpliktiga än som behövs för att bemanna insatsorganisationen. Utskottet håller med motionärerna om att inte fler skall utbildas än vad som svarar mot behoven. Utskottet ser emellertid snarare en risk för att det kommer att tas ut för få värnpliktiga. Rekryteringsbasen för att med frivillighet svara upp mot ambitionerna för internationella uppdrag och beredskapsförband får inte bli för liten. Utskottet avstyrker därför yrkande 7 i nämnda motion. I två likalydande yrkanden kommittémotionerna 2002/03:Fö252 (kd) yrkande 1 och 2003/04:Fö263 (kd) yrkande 1 föreslås att skall uppdra åt regeringen att utreda möjligheten för kvinnor att avbryta värnplikten utan straffpåföljd. Utskottet erinrar om att möjligheten för kvinnor att göra militär grundutbildning regleras i lagen (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att göra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning. Kvinnor skall innan de skrivs in informeras om att de efter inskrivningsbeslutet omfattas av samma bestämmelser som en man som med stöd av lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt har skrivits in för motsvarande grundutbildning. De skall därefter tillfrågas om de samtycker till inskrivning. När de har blivit inskrivna är de underkastade samma ansvarsbestämmelser som männen. Utskottet ser inte någon anledning att föreslå ändringar i lagstiftningen i denna del. Utskottet utgår från att kvinnor som under sin utbildning av någon anledning inte kan fullfölja denna skiljs från utbildningen på samma sätt som gäller för män. Utskottet kan på dessa grunder inte tillstyrka de båda motionsyrkandena. Alla värnpliktiga bör få utbildning i hjärt- och lungräddning föreslås det i motion 2004/05:Fö246 (kd). Utskottet har erfarit att Försvarsmakten genomför den utbildning som föreslås i motionen. Målet att samtliga värnpliktiga skall utbildas i hjärt- och lungräddning ingår i dokumentet Försvarsmaktsgemensamma krav på förmåga hos soldater och sjömän, vilket tillställts samtliga förband, skolor och centrum. Motionen avstyrks därför. I två motionsyrkanden /05:Fö242 (v) yrkande 7 och 2004/05:Fö221 (mp) yrkande 1 föreslås att uppdrar åt regeringen att komplettera förordningen (1995:808) om medinflytande för totalförsvarspliktiga samt föreskriften (FFS 1998:6) om medinflytande för totalförsvarspliktiga som fullgör värnplikt, så att dessa även innefattar kontaktkvinnan för Nätverket kvinnliga värnpliktiga (NKV). Vid varje förband utser de kvinnliga värnpliktiga en representant som företräder deras intressen i kontakter med förbandsledningen. Mot bakgrund av målet att öka antalet kvinnor i försvaret och att få fler av dem som genomgår militär grundutbildning att fullfölja denna, är det enligt utskottets mening viktigt att formerna för kvinnors medinflytande är effektivt och kan utvecklas på ett bra sätt. Utskottet avvisar inte motionärernas förslag men erinrar om att det är regeringens och myndigheternas ansvar att i förordningar och föreskrifter tillämpa gällande lagstiftning. Utskottet kan därför inte tillstyrka motionsyrkandena. I nämnda motion 2004/05:Fö221 (mp) yrkande 2 föreslås att förordningen (1995:808) om medinflytande för totalförsvarspliktiga också skall gälla i kris och krig. Utskottet erinrar om att denna förordning gäller totalförsvarspliktiga som fullgör längre grundutbildning än . Med hänsyn till de extraordinära förhållanden som råder under allvarliga kriser, höjd beredskap och krig, anser utskottet att det är olämpligt att utöka medinflytandet i enlighet med vad som föreslås i motionen. Som utskottet påpekat ankommer det på regeringen att ändra förordningar. Utskottet föreslår att avslår motionsyrkandet. Avgångar Utskottet delar regeringens bedömning att Försvarsmakten måste intensifiera sina ansträngningar för att minska avgångarna under grundutbildningen. Det är med hänsyn till behovet att kunna bemanna insatsorganisationen och behovet av rekryteringsunderlag för internationella insatser oacceptabelt att endast i genomsnitt fullföljer sin grundutbildning. Utskottet förutsätter att regeringen informerar om hur antalet avgångar utvecklas och hur arbetet med att reducera dem fortskrider. Utskottet anser att det bör ankomma på regeringen och myndigheterna att bestämma vilka åtgärder som erfordras. Härav följer att utskottet inte kan tillstyrka kommittémotion 2004/05:Fö242 (v) yrkandena 5 och 6 där konkreta förslag avges om åtgärder för att minska avgångarna. Civilt meritvärde I samband med försvarsbeslutet anförde utskottet (bet. 2001/02:FöU3 s. 60) att det såg mycket positivt på det arbete som på stor bredd bedrivs för att utveckla meritvärderingen för pliktpersonal. En väl fungerande meritvärdering ansågs vara en nödvändig del i ett modernt pliktsystem. Utskottet ansåg att det i detta arbete var viktigt med lokala initiativ och erfarenhetsspridning byggt på samverkan med högskolor och universitet. Regeringen redogör i propositionen för det arbete som därefter skett. Bland annat framhålls att det numer finns en samlad syn på civilt meritvärde, att det skall hållas årliga konferenser på detta tema, att det vid varje förband skall finnas en verksamhetsansvarig för arbetet med civil meritvärdering och att försvarsmaktsgemensamma certifieringar genomförs på ett antal områden. Utskottet konstaterar att frågan om civil meritvärdering är en prioriterad fråga såväl i som inom Försvarsmakten. Utskottet kan vidare konstatera att försvarsministern presenterade promemorian En samlad syn på civilt meritvärde för , varefter regeringen gav Försvarsmakten i uppdrag att redovisa åtgärder för att öka det civila meritvärdet av genomförd värnpliktsutbildning. Försvarsmakten redovisade sitt uppdrag . Utskottet har erfarit att ca 40 utbildningsmoment inom Försvarsmakten är civilt certifierade, varav 8 ger högskolepoäng och kan räknas in i en akademisk examen. delades det ut ca 9 000 utbildningsbevis. Mot bakgrund av pågående arbete och vad som här i övrigt har anförts anser utskottet att huvuddelen av de motionsyrkanden som behandlar civil meritvärdering är beaktade eller kommer att kunna bli beaktade. Utskottet avstyrker därför följande yrkanden: 2002/03:Fö219 (v) yrkande 2, 2003/04: Fö241 (mp) yrkandena 13 och 57, 2003/04:Fö247 (c) yrkandena 1 och 2 och 2003/04:Fö264 (kd) yrkande 11. När det gäller frågan om ett livslångt lärande anser utskottet att ett sådant inbegriper alla utbildningsformer, från förskola till forskning, folkbildning och icke-formaliserat lärande. Enligt utskottets mening finns det inte någon lista eller nationell plan som pekar ut någon insats framför någon annan. Ett flertal insatser bidrar alla på sitt sätt till det livslånga lärandet. Härav följer att utskottet inte tillstyrker kommittémotion 2002/03:Fö219 (v) yrkande 1 som föreslår at totalförsvarsutbildningen skall införas i regeringens nationella plan för livslångt lärande.