bet · GR01KU19 · 2004-05-27 00:00:00 — När det gäller frågan omden skattemässiga hanteringen av ersättning förförlorade pensionsförmåner bereds, enligtregeringen, denna fråga inomFinansdepartementet.Tidsåtgång för förtroendeuppdragKommundemokratikommitténs undersökningar, sompresenterades i betänkandet Att vara med på riktigt- demokratiutveckling i kommuner och landsting (SOU2001:48 s. 132 f.), visade att tidsåtgången förförtroendeuppdrag har ökat, och kommittén frågadesig om inte engagemanget som förtroendevald ikommuner och landsting har blivit för tidskrävande.För många förtroendevalda är tidsåtgången ettreellt problem.I demokratiskrivelsen (s. 140) anför regeringenatt tidsåtgången är ett problem, eftersom det bl.a.riskerar att stänga ute många medborgare. Många somskulle kunna tänka sig ett förtroendeuppdrag kantvingas tacka nej därför att de inte kan lägga nedden tid som krävs. Av samma skäl kan personer somhar förtroendeuppdrag känna sig tvingade att lämnadessa. Särskilt bland vissa förtroendevalda, t.ex.heltidsarbetande och småbarnsföräldrar, kan denstora tidsåtgången skapa problem i relation till denprivata sfären. Den stora tidsåtgången innebär ocksåatt fritidspolitiker i allt mindre utsträckning kanfullgöra sina uppdrag . Omfritidspolitiker i praktiken blir deltidspolitikerförsvagas medborgarperspektivet i den kommunalabeslutsprocessen. En sådan utveckling riskerar i sintur att öka klyftan mellan de förtroendevalda ochmedborgarna.Utbildning, IT-stöd, kunskaps- ocherfarenhetsutbyte m.m. för förtroendevaldaKommundemokratikommittén konstaterade i sittbetänkande (SOU 2001:48 s. 123) att nyaförtroendevalda anser att introduktionsutbildningenhaft mycket stor betydelse för deras möjlighet attutföra sitt politiska arbete. Kommittén konstateradeemellertid även att det fanns stora variationermellan olika kommuner och partier när det gällerförekomsten av introduktionsaktiviteter.I demokratiskrivelsen (s. 139 f.) gör regeringenbedömningen att det är angeläget att nyaförtroendevalda får möjlighet att lära sig om sinarättigheter och skyldigheter och det politiskabeslutsfattandets villkor. En bra introduktion kanockså underlätta för och uppmuntra t.ex. unga ochpersoner med utländsk bakgrund att åta sig ochgenomföra förtroendeuppdrag. Det är också viktigtatt de som varit förtroendevalda en period fårmöjlighet till vidareutbildning. Idemokratiskrivelsen anför regeringen att den motdenna bakgrund avser att ta initiativ till enkartläggning av omfattningen av och innehållet iutbildningar till förtroendevalda.En annan viktig aspekt av förtroendeuppdragetsvillkor är tillgången till informationsteknik. betänkande (s. 203)redovisades också att många förtroendevalda saknardatorer med Internetuppkoppling - hjälpmedel somavsevärt skulle underlätta bl.a.sammanträdesförberedelser, dialog med medborgarnaoch inhämtande av kunskap.I demokratiskrivelsen anför regeringen (s. 140)att den är väl medveten om att det har skett ensnabb utveckling när det gäller tillgång till ochanvändning av informationsteknik. Det saknas dockaktuell information om detta när det gäller deförtroendevalda och regeringen avser därför att tainitiativ till en kartläggning av tillgången tillmodern informationsteknik och annat administrativtstöd till förtroendevalda.I anslutning till diskussionen om tillgången tillinformationsteknik aktualiseradeKommundemokratikommittén också frågan ombeslutsfattande på distans (s. 210 f.). Mot bakgrundav informationsteknikens utveckling, särskilt närdet gäller säkerhet och skydd vid överföring avinformation, ansåg kommittén att möjligheten attfatta beslut vid ett distanssammanträde bordeutredas.Behovet av sådana möjligheter ökar också sannolikti takt med att människors geografiska rörlighetökar. Mot denna bakgrund avser regeringen idemokratiskrivelsen (s. 140) att tillsätta enutredning med uppgift att utreda möjligheten attfatta beslut på distans. Utredningen skall också vidbehov lämna lagförslag.När det gäller de förtroendevaldas situationframhåller regeringen i demokratiskrivelsen (s. 141)att de politiska partierna har ett stort ansvar, menockså kommunerna och landstingen. Enligt skrivelseninledde regeringen diskussioner medriksdagspartierna i dessa frågor. Regeringenaviserar att den också kommeratt ta initiativ till informations-, kunskaps- ocherfarenhetsutbyte med kommuner och landsting.Utskottets tidigare bedömningKonstitutionsutskottet behandlade hösten 2003motioner om förtroendevaldas valbarhet respektivearbetsvillkor (bet. 2003/04:KU3 s. 22 f.). Utskottetavstyrkte därvid motioner om möjlighet att behållaförtroendeuppdrag vid studier på annan ort ochhänvisade till vad som anförts idemokratipropositionen om väljarnas exklusiva rättatt utse ledamöter i fullmäktige samt att sambandetmellan rösträtt och valbarhet inte borde brytas.Motioner avseende förtroendevaldas arbetsvillkor iform av ersättning för förlorad arbetsinkomst ochekonomiska förmåner på grund av uppdraget avstyrktesmed hänvisning till bl.a. den uppföljning avdemokratimålen som regeringen aviserat.Våren 2004 har utskottet behandlat motionsyrkanden(mp) om sänkt valbarhetsålder och att valbarhetenskall infalla det år man uppnått bestämd ålder (bet.2003/04:KU13 s. 46). Utskottet vidhöll därvid sintidigare uppfattning, nämligen att sambandet mellanvalbarhetsålder och myndighetsålder inte bör brytas.Motionsyrkandena avstyrktes.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare uppfattningavseende väljarnas exklusiva rätt att utse ledamöteri fullmäktige och att sambandet mellan rösträtt ochvalbarhet inte bör brytas. Vidare vidhållerutskottet sin tidigare uppfattning att sambandetmellan valbarhetsålder och myndighetsålder inte börbrytas. Utskottet vill här även erinra om sittställningstagande ovan i frågan om sänktrösträttsålder, som avstyrks av utskottet. På nuanförda grunder avstyrker utskottet motion2003/04:K27 (mp) yrkandena 3 och 4 i denna del.Vad gäller möjlighet till ledighet frånförtroendeuppdrag i kommuner och landsting, t.ex. isamband med föräldraledighet, vill utskottet betonaatt för huvuddelen av de förtroendevalda äruppdraget ett fritidsuppdrag. Självaförtroendeuppdraget utövas då vid sidan av ettförvärvsarbete och det går således inte att sättalikhetstecken mellan ledighet från förvärvsarbeteoch ledighet från förtroendeuppdrag. Det kan isammanhanget nämnas att under föregåenderiksmöte fattade beslut om ändringar i kommunallagensom bl.a. innebär att förtroendevalda, som intefullgör uppdragen på heltid eller en betydande delav heltid, ges rätt till skälig ersättning för deekonomiska förmåner, t.ex. föräldrapenning, som deförlorar på grund av sitt förtroendeuppdrag. Försåvitt det ändå föreligger behov av att vara ledigunder från ett förtroendeuppdrag ärenligt utskottets mening de nuvarande bestämmelsernai kommunallagen om inkallande av ersättare och derastjänstgöring tillfyllest. Mot denna bakgrundavstyrker utskottet motion 2003/04:K259 (fp).Utskottet instämmer i vad regeringen anför idemokratiskrivelsen om betydelsen avfritidspolitiker i den kommunala demokratin.Utskottet noterar att regeringen har inlettdiskussioner med riksdagspartierna om deförtroendevaldas situation. Vidare aviserarregeringen i demokratiskrivelsen att den undermandatperioden kommer att ta initiativ tillinformations-, kunskaps-, och erfarenhetsutbyte medkommuner och landsting avseende de förtroendevaldassituation. Mot denna bakgrund är det enligtutskottets mening inte nödvändigt med ett sådanttillkännagivande som begärs i motion 2003/04:K400(kd) yrkande 6. Motionsyrkandet avstyrks.Kommunalt partistödUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstagande en motion om attkommuner och landsting vid fastställande avkommunalt partistöd skall införa grundstöd.MotionI motion 2003/04:K349 av ()föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag till ändring i kommunallagen så attkommuner och landsting vid fastställande avkommunalt partistöd skall införa ett grundbidrag såatt man ej på ett otillbörligt sätt missgynnar ettparti eller gynnar ett annat. I motionen konstaterasatt det finns betydande variationer mellankommunerna när det gäller fördelningen mellangrundstöd och partibundet mandatstöd. Motionärenanser att det är värdefullt att lagstiftningen gerkommunerna och landstingen en frihet att anpassapartistödet till lokala förhållanden och önskemål,men det är viktigt att det görs inom de allmännaramar som kommunallagen och rättspraxis anger.Enligt motionären sker så inte i alla kommuner.BakgrundGällande ordningEnligt kommunallagen får kommuner och landsting geekonomiskt bidrag och annat stöd (partistöd) till depolitiska partier som är representerade ifullmäktige. Partistöd får ges också till ett partisom har upphört att vara representerat ifullmäktige, dock endast efter det attrepresentationen upphörde (2 kap. 9 §). Fullmäktigeskall besluta om partistödets omfattning ochformerna för det. Stödet får inte utformas så attdet otillbörligt gynnar eller missgynnar ett parti(2 kap. 10 §). Beslut om partistöd överklagas tilllänsrätten enligt reglerna om laglighetsprövning (10kap. ).De ursprungliga bestämmelserna som föreslogs i dennya kommunallagen om partistöd innebar att bidragenskulle utgå i form av mandatbidrag, dvs. med ettlika stort belopp för varje plats som de olikapartierna har i fullmäktige. Innan den nyakommunallagen hade trätt i kraft föreslog emellertidregeringen en ändring av dessa regler, som ocksåantogs av (prop. 1991/92:66, bet.1991/92:KU18, rskr. 1991/92:68).Enligt propositionen innebar de ändrade reglerna,som alltjämt är i kraft, att kommuner och landstingfår ökad frihet att utforma stödet till de politiskapartierna. En sådan ordning ansågs stämma bättreöverens med den allmänna synen på hur staten börreglera den kommunala verksamheten. Vidare ansågs enfriare reglering göra det möjligt att dela upppartistödet i ett grundstöd och ett mandatbundetstöd. Genom bestämmelsen att stödet inte fårutformas så att det otillbörligt gynnar ellermissgynnar ett visst parti föreskrivs emellertid enviss restriktion i fråga om stödets utformning. Tillgrund för denna restriktion låg, enligtpropositionen, starka rättvisekrav och ävengrundläggande demokratiska krav. Regeln innebär attdet i allmänhet inte kan vara tillräckligt med ettstöd som enbart fördelas per mandat. Detta bör dockvara möjligt i vissa undantagssituationer,exempelvis vid en förhållandevis jämn fördelning avmandaten mellan partierna i fullmäktige.För bestämmande av grundstöd är den naturligaprincipen, enligt propositionen, lika fördelningmellan de i fullmäktige representerade partierna. Deallra minsta partierna i en fullmäktigeförsamlingkan emellertid i vissa fall anses ha ett mindrebehov av grundstöd än de största, och om stödetsätts till en lägre nivå för ett litet parti bör detdärför inte i sig uppfattas som otillbörligtmissgynnande. Däremot bör inte parti som ärföreträtt i fullmäktige kunna uteslutas när detgäller grundstöd och självfallet inte heller när detgäller mandatbundet stöd.Vidare anförs i propositionen att det är dettotala partistödets fördelning som skall ligga tillgrund för bedömningen om kraven i bestämmelsen omstödets utformning uppfylls. Härvid skall hänsynockså tas till värdet av fria lokaler och annankostnadsfri service som kommunen eller landstingetlämnar.Regeringsrättens avgörandenFrågor om kommunalt partistöd har utformats så attdet är förenligt med 2 kap. 10 § kommunallagen harbehandlats i RÅ 1994 ref. 104 (I-III). I fallet RÅ2000 ref. 2 utgjorde av stödbeloppet grundstödoch mandatbundet stöd. Eftersom det totalapartistödet fördelats på ett sätt som inteväsentligt avvikit från ett renodlat mandatstödansåg Regeringsrätten med hänsyn till den ojämnamandatfördelningen att stödet fått en otillbörligutformning och upphävde därför beslutet.Regeringsrätten upphävde också i en dom den 2februari 2000 (mål nr 6414-1996) ett partistödbeslutat av ett landsting när stödet utgick sommandatbundet stöd och vid sidan av detta somkostnadsfria förmåner till de förtroendevalda i formav tillgång till lokaler, sekreterarservice,telefoner, datorer etc. Regeringsrätten fann attstödet fördelats på ett sådant sätt att detotillbörligt gynnade vissa partier och missgynnadeandra.Uppföljning av det kommunala partistödetSvenska gjorde tidigare regelbundnasammanställningar över det (primär)kommunalapartistödets storlek och utveckling i riketskommuner. Detta upphörde under 1990-talet.Landstingsförbundet redovisar partistödet ilandstingen i den utgivna statistiskaårsboken för landsting.En utredning har haft i uppdrag att övervägahur man kan öka allmänhetens insyn i hur depolitiska partierna finansierar sin politiskaverksamhet och hur de personer som driver enpersonvalskampanj finansierar den. Utredningenöverlämnade betänkandet Allmänhetensinsyn i partiers och valkandidaters intäkter (SOU2004:22) till regeringen.Enligt en undersökning som utredningen lätgenomföra angav 240 av de 259 kommuner som besvaradeenkäten att de hade grundstöd motsvarade totalt 38miljoner kronor (s. 82). Samtliga 259 kommuner angavatt de dessutom hade mandatbundet stöd och dettauppgick totalt till . Tillsammansanslog dessa kommuner således iprimärkommunalt partistöd, varav var grundstödoch mandatbundet stöd.Utredningens skattning av det totala partistödetför 2002 för samtliga kommuner i riket ger vidhanden ett stöd i storleksordningen ca 296 miljonerkronor (s. 82 f.). Det landstingskommunalapartistödet uppgick till ca 183 miljonerkronor. Enligt utredningen erhåller dessutompartierna indirekt stöd i form avsammanträdeslokaler, kontorsutrustning ochadministrativ service. Utredningen uppmärksammaräven andra former av stöd, t.ex. utbildningsstöd.Någon bedömning av i vad mån kommunerna ochlandstingen utformar partistödet i enlighet medbestämmelserna i kommunallagen gjordes inte avutredningen.Tidigare bedömning av konstitutionsutskottetHösten 1997 behandlade enmotion (kd) i vilken anfördes att det, med hänsyntill de dittillsvarande erfarenheterna av de nyabestämmelserna i kommunallagen, var nödvändigt attprecisera hur stor del av det totala kommunalapartistödet som måste vara grundstöd (bet.1997/98:KU13). Enligt motionen borde av dettotala partistödet erhållas som grundstöd.Utskottet konstaterade att det fanns betydandevariationer kommunerna emellan, när det gälldefördelningen mellan grundstöd och partibundet stöd.Genom förvaltningsdomstolarnas prövning av dessa ochandra liknande fall fick enligt utskottet kommunernaoch landstingen viss ledning i fråga om vargränserna går för otillbörligt gynnande ellermissgynnande. Enligt utskottets mening var detvärdefullt att lagstiftningen ger kommunerna ochlandstingen en frihet att anpassa partistödet tilllokala förhållanden och önskemål inom de allmännaramar som kommunallagens regler och rättspraxisanger. Utskottet ansåg att det inte fanns skäl attvidta några ändringar i lagstiftningen. I ställetborde val och utfallet av kommunernasbeslut vad gäller partistödet avvaktas, innan någonny bedömning görs beträffande behovet avregeländringar. Motionen avstyrktes.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att detär värdefullt att lagstiftningen ger kommuner ochlandsting en frihet att anpassa partistödet tilllokala förhållanden och önskemål inom de allmännaramar som kommunallagens regler och rättspraxisanger. Den nu gällande lagstiftningen medger dettaoch i rättspraxis behandlas frågan om partistödetsutformning avseende grundstöd och mandatbundet stöd.Fullmäktiges beslut om partistöd kan överklagas hosförvaltningsdomstol av kommun- ellerlandstingsmedlem. Utskottet kan konstatera att detblivit svårare att följa upp partistödet ikommunerna eftersom den sammanställning över detkommunala partistödets storlek och utveckling somtidigare gjordes regelbundet av har upphört. Enligt utskottetsmening är det dock inte påkallat medett sådant tillkännagivande som begärs i motion2003/04:K349 (v). Motionen avstyrks.Hot och våld mot politikerUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning till bl.a.en aviserad utredning motioner om åtgärdermot hot och våld mot förtroendevalda.Utskottet avstyrker även en motion ommöjlighet för förtroendevalda att bäratårgasanordning.MotionerI motion 2003/04:K400 av Skånberg m.fl. (kd)yrkande 7 föreslås att begär attregeringen lägger fram förslag till lagstiftning somstärker skyddet av förtroendevalda mot hot och våld.I motionen anförs att det inte finns motsvarandeskydd för förtroendevalda som för tjänstemän, vilkaär skyddade av lagstiftning om hot mot våld avtjänstemän.I motion 2003/04:Ju446 av m.fl.(fp) yrkande 3 föreslås att tillkännagerför regeringen som sin mening vad i motionen anförsom att vidta åtgärder mot hoten och våldet motförtroendevalda. I motionen omtalas den arbetsgruppsom statsministern i regeringsförklaringen förriksmötet /04 utlovade skulle tillsättas för attfölja upp hot mot förtroendevalda. Motionärernamenar att tillsättandet av denna arbetsgrupp är enviktig åtgärd, men att det också måste föraskontinuerliga diskussioner och arbete med dennafråga inom samtliga kommuner och landsting samt inomriksdag och regering. Vidare framhåller motionärernaatt med ansvaret förpolismyndigheterna, Säkerhetspolisen () ochRikskriminalen måste arbeta mycket intensivt medfrågan om hotbilder och säkerhet för deförtroendevalda.I motion 2003/04:K26 av m.fl. (fp)yrkande 4 anförs att det behövs ändrade rutiner vidbedömningen av om hotbilder föreligger. En delförtroendevalda bör få möjlighet till livvaktsskyddi större utsträckning och strategier för attförhindra hot och våld måste arbetas fram.Motionärerna anser att regeringen inte har gjorttillräckligt under det pågående vad gällerhot och våld mot förtroendevalda.I motion 2003/04:K316 av . (v) föreslås att begär attregeringen genomför en kartläggning av våld och hotmot kvinnliga politiker och återkommer tillriksdagen med förslag till åtgärder. I motionenhänvisas till en undersökning av i vilken det framkom att kvinnligakommunpolitiker i större utsträckning än manligavarit utsatta för våld eller hot om våld på grund avdet politiska uppdraget.I motion 2003/04:K443 av ochMikael () anförs att somligaförtroendevalda lever under hot och att det vore engod idé om det fanns möjlighet för hotade ledamöteratt efter lämplig utbildning erbjudas en licens föratt bära tårgasanordning. Möjligheten tilllivvaktsskydd som finns är både väldigt dyrtoch en stor påfrestning för den hotade. Dessutomkrävs en väldigt hög grad av hotbild. Motionärernaföreslår att tillkännager för regeringenvad som i motionen anförs om möjligheten för hotadeförtroendevalda att få tillstånd att bäratårgasanordning eller andra till verkan och ändamåljämförliga anordningar.BakgrundGällande ordningI finns olika brottstyper som kan varaaktuella när det gäller våld eller hot motpolitiker. Bland annat kan nämnas misshandel, våld,hot och förgripelse mot tjänsteman, olaga hot, olagatvång, ofredande, förtal och förolämpning,skadegörelse och åverkan och brott mot medborgerligfrihet.Polismyndigheten är den som har ansvar för attutreda brott. Den öppna polisen och har tillstora delar olika ansvarsområden.Personskyddsverksamheten hos säkerhetspolisenomfattar bevaknings- och säkerhetsarbete som avserden centrala statsledningen, kungafamiljen ochutländsk diplomatisk personal eller som har sambandmed statsbesök eller liknande händelser. Säposverksamhet för författningsskydd har till uppgiftatt förebygga och avslöja hot mot rikets inresäkerhet. Med detta avses olaglig verksamhet somsyftar till att med våld, hot eller otillbörligttvång ändra vårt statsskick, förmå politiska organeller myndigheter att fatta beslut i en vissriktning eller hindra den enskilde medborgaren frånatt utöva sina grundlagsfästa fri- och rättigheter.Detta innebär att kopplas in närförtroendevalda utsätts för våld eller hot om våldendast om det bedöms hota rikets säkerhet. I övrigafall är det den öppna polisen som har ansvaret.Vad gäller tårgasanordningar och andra till verkanoch ändamål jämförliga anordningar framgår avvapenlagen (1996:67) att innehav av sådana ärtillståndspliktiga (1 kap. 3 § e och 2 kap. 1 § a).Vad som sägs i vapenlagen om skjutvapen gäller ocksåtårgasspray och andra till verkan och ändamåljämförliga anordningar. prövartillstånd enligt vapenlagen (2 kap. 2 §).Polismyndighets beslut enligt vapenlagen fåröverklagas hos allmän förvaltningsdomstol (10 kap. 1§). En enskild person får meddelas tillstånd attinneha ett skjutvapen endast om den enskilde behövervapnet för ett godtagbart ändamål (2 kap. 4 §).Behov av att inneha gasvapen anses enligtvapenförordningen (1996:70) föreligga för ändamålettjänst eller annan särskild omständighet som medförett synnerligt behov av gasvapen för personligtskydd (2 kap. 5 §). I och allmänna råd om vapenlagstiftningen(RPSFS 2002:9 FAP 551-3) anges att tillståndsgivningbeträffande gaspistol eller likartat vapen, somt.ex. spray, bör vara mycket restriktiv ochtillstånd bör beviljas endast undantagsvis, när ettsynnerligen starkt behov föreligger.Arbetsgrupp mot hot och våld motförtroendevaldaI demokratipropositionen (s. 96 f.) lyftesförekomsten av våld och hot om våld motförtroendevalda i stat, kommun och landsting framsom ett allvarligt hot mot demokratin. En nyarbetsgrupp, Hot mot politiker, hade då nyligenbildats med representanter för regeringen, , , Riksåklagaren,, , Brottsförebyggande rådetoch några politiker med erfarenhet av hot. Idemokratipropositionen anförde regeringen att det ärangeläget att medvetenheten och beredskapen påkommunal och landstingskommunal nivå förbättras närdet gäller den här typen av brott.Arbetsgruppens huvudsakliga arbetsuppgift var attta fram en handbok, som sedermera fick . I den redogörs för deundersökningar som Svenska Kommunförbundetgenomförde beträffande hot riktademot förtroendevalda i kommuner. Enligt dessa uppgavnära av nämndsordförandena i kommuneratt de utsatts för våldeller hot om våld på grund av det politiskauppdraget. Andelen var något högre bland kvinnliganämndsordföranden än bland manliga (19,2 respektive15,).Handboken innehåller även bl.a. tips och råd omhur man bör agera i en hotsituation. Den harspridits till kommuner och landsting. Arbetsgruppentog även fram en broschyr, Hot och våld motpolitiker, som framför allt riktar sig tillnytillträdda förtroendevalda. Broschyren ger kortinformation om hot och i vilka former de förekommersamt tips och råd om hur man förebygger hot ochvåld.Utredningen om utvärdering av personskyddet förden centrala statsledningenSom ett led i arbetet för att motverka hot och våldtillkallade regeringen en särskildutredare för att kartlägga och analysera regelverketoch rutinerna för personskyddet för den centralastatsledningen (dir. 2003:132). Utredaren skall ävenundersöka hur systemet för personskydd hartillämpats i anslutning till mordet påutrikesminister . Uppdraget skallredovisas till regeringen senast i maj 2004.Aviserade åtgärderI regeringsförklaringen för /04anförde statsminister att det arbetesom inletts kring hot mot förtroendevalda behöverföljas upp av en arbetsgrupp med representanter förbl.a. kommuner, folkrörelser, rättsväsende ochmedier (prot. 2003/04:2).I demokratiskrivelsen (s. 137 f.) anför regeringenatt den avser att tillsätta en kommittémed uppdrag att motverka hot och våld motförtroendevalda. I uppdraget bör ingå att genomföraen bred nationell analys av hot och våld som riktasmot förtroendevalda i stat, kommun och landsting,identifiera hinder som försvårar effektivmyndighetssamverkan, utbyta information, kunskap ocherfarenheter om hot och våld riktat motförtroendevalda samt lämna förslag till åtgärder pådet aktuella området.Regeringen uttalar även att den ser positivt på demånga initiativ till samverkan mellan politiskapartier som tagits kring frågor som rör hot och våldmot politiker, och den välkomnar en fortsatt dialogmed riksdagspartierna i dessa frågor. Regeringenanför även att den avser att inleda diskussioner medbl.a.