bet · GR01FiU20 · 2004-01-01 00:00:00 — Ett långsiktigt skuldmål, vars nivå bestäms av grundläggande ekonomiska faktorer som demografisk utveckling och uthållig produktivitetstillväxt, medför också ökad stabilitet i skattesatser, bättre planeringsförutsättningar, effektivare utnyttjande av resurser och därmed högre tillväxt och välfärd. En hög skuldsättning betyder att räntebetalningar medför att skattetrycket blir onödigt högt och att andra viktiga utgifter trängs ut. Den konsoliderade offentliga sektorns bruttoskuldsättning - det mått som ligger till grund för för finanspolitiken - motsvarar Vår bedömning, bl.a. mot bakgrund av den demografiska utvecklingen, är att denna bruttoskuldsättning bör reduceras till av BNP . Härav följer att det strukturella finansiella sparandet i genomsnitt bör uppgå till av BNP . Saldomål för det faktiska finansiella sparandet bör sedan fastställas utifrån en bedömning av konjunkturläget. Med det anförda tillstyrker vi motion Fi22 (m) yrkande 2 i denna del och avstyrker motionerna Fi23 (fp) yrkande 3, Fi24 (kd) yrkandena 6, 8 och 9 samt Fi25 (c) yrkande 3. Mål för budgetpolitiken - avsnitt 3, punkt 2 (fp, kd c) av (), (), () och (). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 bör ha följande lydelse: fastställer som mål för budgetpolitiken att det finansiella sparandet i staten ska vara i balans över en konjunkturcykel i enlighet med vad som anförs i reservation 3. Därmed bifaller delvis motionerna 2003/04:Fi23 av m.fl. (fp) yrkande 3, 2003/04:Fi24 av m.fl. (kd) yrkandena 6, 8 och 9 samt 2003/04:Fi25 av m.fl. (c) yrkande 3 och 2003/04:Fi22 av m.fl. (m) yrkande 2 i denna del. Överskotten i den offentliga sektorn ligger framöver helt i ålderspensionssystemet. Kommunsektorn befinner sig nära balans medan staten uppvisar stora underskott. Pensionssystemet är emellertid självständigt och det är, med undantag för en eventuell överföring som en del av fempartiöverenskommelsen, i praktiken inte möjligt att föra pengar från pensionssystemet till statsbudgeten utan att äventyra pensionsöverenskommelsen. Premiepensionerna är dessutom grundlagsskyddad privat egendom. Pensionssystemets tillgångar kan därmed inte användas för andra ändamål. Pensionssystemet bör därför ligga utanför diskussionen om de budgetpolitiska målen. För kommunerna gäller ett balanskrav. Förutsättningarna för kommunsektorn ska vara stabila, och man bör därför utgå från att kommunsektorn som helhet ska vara i balans. Det medelfristiga budgetpolitiska målet bör därför inte avse hela den offentliga sektorn, utan i stället endast statens finansiella sparande. Målet bör vara att statens finansiella sparande ska vara lika med noll, dvs. i balans, över en konjunkturcykel. Med en kommunsektor i balans kommer då det offentliga finansiella sparandet över konjunkturcykeln att bestå av det sparande som pensionssystemet uppvisar. Det innebär för det närmaste decenniet att det samlade offentliga överskottet i genomsnitt kommer att ligga på av BNP. Det operativa målet bör dock avse staten. Det är vare sig från ekonomisk eller moralisk utgångspunkt försvarligt med långsiktiga statliga underskott och långsiktig uppbyggnad av statsskulden. Det är inte moraliskt försvarbart att vältra över skuldbördan på kommande generationer. Den demografiska utvecklingen är ett starkt argument för att vända underskottsutvecklingen. På grund av de stora underskott som råder i statens finanser anser vi dock att ett balansmål för statens finansiella sparande måste fasas in successivt. Med det anförda tillstyrker vi delvis motionerna Fi23 (fp) yrkande 3, Fi24 (kd) yrkandena 6, 8 och 9, Fi25 (c) yrkande 3 samt avstyrker Fi22 (m) yrkande 2 i denna del. Riktlinjer för budgetpolitiken - avsnitt 4, punkt 3 (m) av , och (alla m). Vi anser att utskottets förslag under punkt 3 borde ha följande lydelse: godkänner de riktlinjer för budgetpolitiken som förespråkas i reservation 4 och ger detta till känna för regeringen som sin mening. 2003/04:Fi22 av m.fl. (m) yrkande 2 i denna del och avslår proposition 2002/03:100 punkt 2 samt motionerna 2003/04:Fi23 av m.fl. (fp) yrkandena 2 och 4, 2003/04:Fi24 av m.fl. (kd) yrkandena 5 och 7 samt 2003/04:Fi25 av m.fl. (c) yrkandena 2 och 4. Regeringen misslyckas med att uppnå praktiskt taget alla mål man ställt upp för den ekonomiska politiken. Sysselsättningsmålet uppnås inte, och den öppna arbetslösheten uppgår nu till , betydligt mer än målet på . Inget tyder på att målet att halvera sjukskrivningarna till 2008 kommer att förverkligas och inte heller uppnås målet om ett överskott på i de offentliga finanserna. står inför stora utmaningar, och läget på arbetsmarknaden är besvärligt. Den demografiska utvecklingen, där allt färre framöver kommer att behöva försörja alltfler, ställer mycket stora krav på den ekonomiska politiken. behöver mer tillväxt, högre sysselsättning, ökad produktivitet och färre personer som är beroende av bidrag. Regeringens politik går dock i motsatt riktning och föreslår eller planerar regeringen en mängd förändringar som riskerar att förvärra situationen, t.ex. friår, arbetstidsförkortning, utökade arbetsmarknadspolitiska åtgärder och höjda ersättningar i vissa socialförsäkringar. Regeringens sätt att släppa fram ofinansierade utgiftsökningar äventyrar också de offentliga finanserna. uppgick de ofinansierade reformerna till . Förslagen i vårpropositionen ökar utgifterna varaktigt med ytterligare . Därutöver kommer kostnaderna för att förverkliga återstoden av 121-punktsprogrammet och ytterligare åtgärder som Socialdemokraterna lanserat på sin tillväxtkongress, vilka tillsammans kan beräknas till . Trots att avvikelsen från saldomålet på av BNP för det finansiella sparandet ökar står regeringen utan strategi för de offentliga finansernas långsiktiga utveckling. Moderata samlingspartiet vill ha en politik för arbete och tillväxt. Vårt förslag till budgetpolitik bygger på tre delar. För det första ska skatterna sänkas på arbete och företagande för att stimulera arbetsutbud och tillväxt och för att öka den enskildes makt över vardagen. För det andra ska satsningar göras på rättsväsendet, skolan och sjukvården, för att öka valfriheten och kvaliteten. För det tredje ska besparingar genomföras i bidragssystemen och arbetslinjen återupprättas. Det måste vara möjligt att förbättra sin egen ekonomiska situation genom att utbilda sig och arbeta. Dagens höga marginaleffekter för de sämst ställda skapar fattigdomsfällor som är svåra att ta sig ur. Vi anser att sådana orimligheter måste åtgärdas och föreslår därför att inkomstskatterna sänks rejält för låg- och medelinkomsttagare. Kombinationen av arvs- och gåvoskatt och förmögenhetsskatt är en viktig anledning till att kapital flyr landet i stället för att skapa jobb i . Vi anser att dessa skadliga skatter bör avvecklas. Beskattningen av fåmansbolag måste sänkas och förenklas för att stimulera företagandet och sysselsättningen. Vi vill göra en kvalitetssatsning på skolan. Ett fritt skolval baserat på en nationell skolpeng ska kombineras med en gedigen utvärdering och uppföljning av studieresultat och nationella kunskapsprov. Ett fristående, nationellt kvalitetsinstitut ska inrättas. Vi vill även införa en nationell vårdgaranti samt förbättra vården och omsorgen för psykiskt sjuka. Den politiska styrningen av sjukvården ska avskaffas . Ledningen av vården bör skötas professionellt och inte som av lekmän. Vi vill därför avskaffa landstingen. Vi anser att det behövs en ordentlig satsning på rättstryggheten. Polisen måste bli synlig och tillgänglig. Fler brott än måste upp. En ny polishögskola ska öppnas. Åklagarväsendet och domstolarna måste få tillräckliga resurser för att på ett snabbt och rättssäkert sätt klara av tillströmningen av nya mål. Även kriminalvården är i behov av ökade resurser. Skattesänkningarna och satsningarna finansieras genom besparingar, och tyngdpunkten av dessa består av åtstramningar av olika bidragssystem. Bakom detta ligger en medveten prioritering att verksamheter såsom vård, omsorg och skola går före bidrag. Men åtstramningar i bidragen är också ett viktigt inslag i vår politik att stimulera arbetsutbud, sysselsättning och tillväxt. Vår inriktning att besparingarna i första hand ska göras på bidragssy stemen har stärkts. besparingar på kommunerna och den aktiva arbetsmarknadspolitiken har ersatts av besparingar på bidragssystemen. Besparingarna ska koncentreras på uppstramningar av transfereringarna, för att stimulera arbete och tillväxt. Om ska klara framtidens välfärd trots de demografiska påfrestningar som väntar krävs mer tillväxt och arbete, och färre personer som är beroende av bidragssystemen. De ekonomiska skillnaderna mellan att arbeta och inte arbeta måste därför vara större. Vår budgetpolitik innehåller budgetförstärkningar på ca , skattesänkningar på ca och satsningar på bl.a. vård, skola och rättsväsende på ca . Sammantaget ger våra förslag ett finansiellt sparande 2005 och 2006 som är 1 respektive starkare än regeringens utan att några dynamiska effekter beaktats. Vi anser dock att det är självklart att sådana effekter måste beaktas. Annars finns en betydande risk att prognoser för inkomster och utgifter blir grovt missvisande och politiken därför felaktigt avvägd. Det finns emellertid goda skäl att vara försiktig med att utnyttja dynamiska effekter för att sänka skatter eller öka utgifter. Våra förslag är därför fullt finansierade i ett statiskt perspektiv, men om det visar sig att det uppstår betydande statsfinansiella effekter genom beteendeförändringar till följd av våra förslag om sänkta skatter och bidrag, finns det skäl att föreslå ytterligare skattesänkningar för att stärka hushållens konsumtion och företagens investeringar. Vad vi här föreslagit om inriktningen av budgetpolitiken bör ge regeringen till känna som sin mening. Därmed tillstyrker vi motion Fi22 (m) yrkande 2 i denna del och avstyrker övriga här aktuella motioner. Riktlinjer för budgetpolitiken - avsnitt 2.3, punkt 3 (fp) av () och (). Vi anser att utskottets förslag under punkt 3 borde ha följande lydelse: godkänner de i reservation 5 föreslagna riktlinjerna för budgetpolitiken och tillkännager detta för regeringen som sin mening. 2003/04:Fi23 av m.fl. (fp) yrkandena 2 och 4 och avslår proposition 2002/03:100 punkt 2 samt motionerna 2003/04:Fi22 av m.fl. (m) yrkande 2 i denna del, 2003/04:Fi24 av m.fl. (kd) yrkandena 5 och 7 och 2003/04:Fi25 av m.fl. (c) yrkandena 2 och 4. De svenska statsfinanserna är i dåligt skick. De underskott som tornar upp sig går långt utöver vad som kan förklaras med konjunkturnedgången. Det vi nu ser är inte automatiskt verkande stabilisatorer utan socialdemokratiskt verkande destabilisatorer. De svenska statsfinanserna måste räddas. Den fortgående försämringen av statsfinanserna gör det enligt vår mening nödvändigt att nu ge hög prioritet åt att stärka statsfinanserna. Vi föreslår därför en omfattande sanering av statsfinanserna. I grunden handlar det om att begränsa det offentliga åtagandet till rätts- och välfärdsstatens kärna, till vilken i globaliseringens tid också hör ett internationellt ansvarstagande. Vi anser att det är det offentligas uppgift att svara för rättsstatens återupprättande, vår yttre säkerhet och möjlighet att med militär personal och biståndsinsatser främja en fredlig utveckling i världen samt en solidarisk finansiering av en god sjukvård, en kvalitetsskola, grundforskning och omsorg om barn och gamla. Därför har vår besparingspolitik följande inslag: Ohälsokostnaderna måste pressas ned snabbare. Det totala ohälsotalet har fortsatt att försämras fram till , och de tecken som anges som hoppingivande är för svaga för att utvecklingen ska anses vara under kontroll. Vi är redo att ta till betydligt mer drastiska grepp än regeringen för att pressa tillbaka dessa kostnader. Alla sjukintyg för förlängning av sjukskrivning som pågått ska granskas av en läkare knuten till . Detta leder också till snabbare rehabiliteringsinsatser. Det bör finnas i princip obegränsade möjligheter för att samverka finansiellt med vården för att motverka långa sjukskrivningar (Finsam). Reglerna bör också skärpas genom att den som inte deltar i rehabilitering får sin sjukpenning reducerad. Näst viktigast är att öka utbudet av vård och rehabilitering. Det kan finansieras genom Finsamsystemet, alltså att den ekonomiska brandvägg som finns mellan vården och tas bort. Viktigt är också att reglerna i sjukförsäkringen mot felutnyttjande skärps. Kostnaderna för arbetslösheten måste pressas ned. Vi anser att arbetslinjen måste hävdas. Kravet att ta arbeten som erbjuds bör skärpas och tillämpas. Huvuddelen av AMS ska läggas ned och ersättas av en effektivare organisation med privata bemanningsföretag, olika typer av arbetsförmedlingar och enskilda aktörer som driver arbetsmarknadsutbildning/arbetsträning. Jobbgaranti och instegsjobb bör introduceras. Beslutet om digital-TV måste rivas upp. Det huvudlösa beslutet att ersätta alla gamla TV-apparater med nya måste rivas upp. Annars kommer det att innebära att hushållen tvingas lägga ut flera i nya apparatinköp. Bostadssubventionerna måste slopas. behöver färre, inte fler, statliga regleringar och subventioner i bygg- och bostadspolitiken. Miljardrullningen till vissa statliga bolag måste stoppas. anser inte att stöd till de statsägda, förlustbringande transportföretagen , som inte klarar av att fungera på den konkurrensutsatta marknaden, bör ligga inom det offentliga åtagandet. Vi motsätter oss också den huvudlösa miljardrullningen till företaget tyska aktieägare, vilken ska ersätta kostnaderna för stängningen av kärnkraftsaggregat i . Subventioner till privata företag bör också avvecklas. En liberal näringspolitik för ett gott företagsklimat arbetar med generella metoder. Erfarenheten säger att staten sällan är väl lämpad att peka ut vilka företagsidéer eller lokaliseringar som är de mest framgångsrika. avstyrker därför statliga anslag till sådana ändamål, som t.ex. call centers med subventioner i avfolkningskommuner, och använder de resurserna till generella förbättringar. Vissa angelägna reformer måste skjutas upp i avvaktan på bättre finanser. delar uppfattningen att ersättningsnivån i sjuk- och föräldraförsäkringen bör ligga på . Vi kan dock inte finna att det är statsfinansiellt försvarbart att gå upp från nivån innan kostnaderna inom sjukförsäkringen är under kontroll och har börjat sjunka. Detta saneringsprogram stärker statens finanser redan på relativt kort sikt med brutto i storleksordningen . På kan summan växa ytterligare. Den utgör en grundbult i ekonomiska politik där andra viktiga delar är att stärka den produktiva basen genom att främja arbete, sparande, investeringar, utbildning, företagande och integration av svenskar med utländsk bakgrund. Vi vill öka den enskildes valfrihet och växtmöjligheter genom ett antal egenmaktsreformer, öka tryggheten genom en satsning på rättsstatens grundfunktioner och en bättre vård samt bygga för framtiden genom en skola präglad av kvalitet, arbetsro och kunskap samt större satsningar på grundforskning. strävar vi efter att internationella insatser ska öka för att främja fred, demokrati och mänskliga rättigheter. Vi vidhåller därför en ambitiös politik i fråga om den offentliga sektorns överskott. Vår linje är att statens och kommunernas finanser bör gå ihop över en konjunkturcykel och att statsskulden amorteras ned genom försäljning av statliga tillgångar. Det förslag som redovisas i vår motion Fi23 innebär att statsbudgeten, inklusive inkomster från försäljningar av aktier i statliga bolag, kan uppvisa ett visst överskott . Vi utfärdar också redan nu två vallöften: Fler ska arbeta. Statsskulden ska minska. Det betyder att våra viktigaste krav på budgetpolitiken är fokuserade kring reformer som gör att fler har ett jobb, fler är på jobbet och fler företag startar och växer i . Statsbudgeten måste uppnå långsiktig balans, inte som ha underskott år ut och år in. Vi vill sänka de mest skadliga skatterna för jobb och företagande, och vi vill inte att statens åtagande ständigt ska innefatta nya delar av tillvaron. Vi vill ha mindre känsliga statsfinanser, vilket betyder att såväl inkomster som utgifter successivt bör vara lägre, men också att system kan göras mera robusta. De skattesänkningar vi prioriterar är de som lättar skattetrycket på arbete, sparande och företagande. Marginalskatterna måste sänkas, människor få större möjlighet att förbättra sin situation, skatt på företagande måste på ett helt annat sätt än ta hänsyn till det risktagande som ligger i företagande. Med en bättre skattepolitik kan vi få fler i arbete och lätta försörjningsbördan. På kort sikt är det svårt att åstadkomma stora förändringar i de offentliga utgiftssystemen. Systemen är tröga och människor har byggt sin planering på dem. Hänsynstagandena vid förändringar måste vara många. Men det handlar också om att kunna prioritera. Det handlar bl.a. om att prioritera genuint offentliga åtaganden. Det handlar också om att se de områden där ingen annan än det offentliga kan svara för större åtaganden. Det är framför allt på tre områden som vi vill föra en väsentligt annorlunda politik än regeringen. Det gäller biståndet, rättsväsendet och den sociala verksamheten. De första stegen på vår långsiktiga inriktning tas genom de skatte- och utgiftsförändringar som vi vill genomföra . Huvuddragen i skatte- och utgiftspolitik och 2006 presenteras i vår motion Fi23 i tabell 11. Där anges huvuddragen i politiken på kort sikt, de mera detaljerade ställningstagandena kommer att ske inför budgeten . För att hålla statens finanser under kontroll, och inte låta utgifter rinna mellan fingrarna, behövs effektiva ramverk att hålla sig till. Viktiga sådana är utgiftstaket, som ska begränsa utgifterna till en i förväg bestämd totalnivå, och budgeteringsmarginalen som under detta tak ska ta hand om oförutsedda och opåverkbara utgifter som uppstår, exempelvis på grund av en oväntat svag konjunktur. Principen med utgiftstak måste återställas till vad som ursprungligen avsågs. Det innebär att taken ligger fast och inte kringgås genom manövrer av olika slag. Budgeteringsmarginalen fylls redan långt i förväg av olika planerade utgifter. För statsbudgeten 2005 har regeringen nu bara en marginal på , vilket motsvarar 1,8 av utgifterna. Detta är helt otillräckligt som marginal, särskilt om den väntade konjunkturuppgången skulle visa sig dröja längre och vara svagare än väntat. Utgiftstakets långsiktiga trovärdighet som finanspolitiskt hjälpmedel måste återställas. Konsekvensen av regeringens missbruk av utgiftstaket är att statsfinanserna nu har ett långsiktigt underskott. Det fastställda målet, att de samlade offentliga finanserna ska ha ett överskott om av BNP under en konjunkturcykel, uppnås inte längre. Man förbrukar genom ökade statsutgifter vad någon annan måste betala . Detta är omoraliskt. Den demografiska utvecklingen medför också att det inte blir lättare att återställa detta när flera är äldre och färre i arbetsför ålder. föreslår ett nytt mål, statens finanser ska vara i balans över en konjunkturcykel. Vårt budgetalternativ innehåller en betydligt större budgeteringsmarginal än regeringens förslag, mera. Vi håller fast vid utgiftstaket utan manipulationer och fusk. riktlinjer för budgetpolitiken innebär att statens finansiella sparande blir -1,respektive -0,av BNP jämfört med regeringens -1,och -. Med budgetpolitik kan vi stegvis återgå till statsfinanser i långsiktig balans, inte underskott. bör det finansiella sparandet ha som mål ett överskott om av BNP. Sammanfattningsvis anser vi således att liberalernas i motion Fi23 redovisade förslag till riktlinjer för budgetpolitiken bör ligga till grund för budgetpolitikens utformning . Det innebär att bör bifalla motion Fi23 (fp) yrkandena 2 och 4. Vi avstyrker regeringens förslag i berörda delar liksom de övriga motioner som är aktuella i detta sammanhang. Riktlinjer för budgetpolitiken - avsnitt 4, punkt 3 (kd) av (). Jag anser att utskottets förslag under punkt 3 borde ha följande lydelse: godkänner de i reservation 6 föreslagna riktlinjerna för budgetpolitiken och tillkännager detta för regeringen som sin mening. 2003/04:Fi24 av m.fl. (kd) yrkandena 5 och 7 och avslår proposition 2003/04:100 punkt 2 samt motionerna 2003/04:Fi22 av m.fl. (m) yrkande 2 i denna del, 2003/04:Fi23 av m.fl. (fp) yrkandena 2 och 4 samt 2003/04:Fi25 av m.fl. (c) yrkandena 2 och 4. budgetalternativ är inriktat på att ge förutsättningar för en uthållig ekonomisk tillväxt på i genomsnitt . Resurserna för de gemensamma välfärdstjänsterna måste tryggas. Tillväxten bör främst åstadkommas genom att fler kommer i arbete och att det totala antalet arbetade timmar därmed ökar. Vi föreslår därför strukturella reformer och strategiska skattesänkningar på arbete, sparande och företagande. Den statliga budgetpolitiken bör också inriktas på lägre utgifter, lägre skattetryck och minskad statsskuld. Därigenom minskar den svenska ekonomins konjunkturkänslighet. Det finansiella sparandet ska öka genom en stramare finanspolitik och minskad statsskuld uppnås huvudsakligen genom en snabbare försäljning av statliga företag. Jag anser att de sex särskilt prioriterade områden som presenteras i motion Fi24 bör styra inriktningen av budgetpolitiken. Den tillväxtpolitik som förespråkar bygger på stabila och goda villkor för fler och växande företag, som i sin tur ökar sysselsättningen och tryggar välfärden. Det åstadkoms av en balanserad finanspolitik för sunda statsfinanser i kombination med strukturella åtgärder som förbättrar ekonomins funktionssätt. Vi föreslår en lång rad sådana åtgärder, t.ex.: Skatten i vanliga inkomstlägen ska sänkas kraftigt genom ett förvärvsavdrag. Tjänstesektorn ges nya möjligheter att växa genom en skattereduktion för hushållens köp av tjänster i det egna hemmet. Arbetsgivaravgifterna bör sänkas för mindre företag. Förmögenhetsskatten och dubbelbeskattningen på aktier avvecklas, likaså värnskatten. Ett riskkapitalavdrag för investeringar i onoterade företag bör införas. Arvsskatten på bundet kapital bör avskaffas vid generationsskifte i företag. En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med en högre egenfinansieringsgrad än föreslås i motion Fi24 (kd). Det skapar ett tydligare samband mellan lönebildning, arbetslöshet och avgifter för den enskilde. Avgiftshöjningen kompenseras genom våra förslag till sänkta inkomstskatter. Bostadsbyggandet bör stödjas med en skattereduktion motsvarande halva byggmomsen och avskaffad fastighetsskatt. Planeringsramen för åtgärder i det nationella vägnätet bör öka med jämfört med Socialdemokraternas förslag. Dessutom införs ett omfattande program för investeringar i partnerskap med den privata sektorn. vill skapa en skattestruktur som gör att fler kan klara sig på sin egen lön, utan bidrag. Därför föreslår vi en rad åtgärder som ger löntagare bättre möjligheter att påverka sin ekonomiska situation. Ett statligt förvärvsavdrag bör införas. Det kommer både att sänka marginaleffekterna och stärka arbetslinjen. Värnskatten ska avskaffas. Jämfört med vårt förslag föreslår vi nu en ytterligare sänkning av inkomstskatten på arbete med . Begränsad avdragsrätt på pensionssparande förstärker de offentliga finanserna med . Vi anser dessutom att den statliga fastighetsskatten bör avskaffas, vilket delvis finansieras av en låg fastighetsavgift samt höjd kapitalvinstskatt vid försäljning av privatbostäder, från . Gränsen för rätt till avdrag för arbetsresor sänks från till , vilket innebär att ytterligare blir avdragsgilla. Genom att styra alla resurser till en enda barnomsorgsform har staten i praktiken tagit över beslut som familjerna själva borde fatta. Det familjepolitiska systemet har flera brister. Resurserna styrs i stor utsträckning mot redan resursstarka hushåll, ett missförhållande som stärkts av maxtaxan. Det medför allvarliga fördelningspolitiska konsekvenser. Dessutom saknas valfrihet.