bet · GR01UU17 · 2004-04-29 00:00:00 — samarbete inom () och Partnerskap för fred(PFF) SammanfattningUtskottet föreslår att regeringens skrivelse2003/04:84 samarbete inom () och Partnerskap för fred(PFF) läggs till handlingarna.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. Iärendet finns två reservationer och två särskildayttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. samarbete inom () och Partnerskap förfred (PFF))avslår motionerna 2003/04:U20yrkandena 1-12, 2003/04:U21, 2002/03:K432 yrkande11, 2002/03:U234 yrkandena 2, 3 och 7,2002/03:U237 yrkande 1, 2002/03:U249 yrkande 8,2002/03:U280 yrkandena 16 och 20, 2002/03:U323yrkandena 18 och 22, 2002/03:Fö240 yrkande 1,2003/04:K419 yrkande 9, 2003/04:U208 yrkande 7,2003/04:U268, 2003/04:U329 yrkande 1 och2003/04:Fö243 yrkande 1.Reservation 1 (m)Reservation 2 (fp)2. Regeringens skrivelse 2003/04:84Sveriges samarbete inom Euroatlantiskapartnerskapsr.ådet (EAPR) och Partnerskapför fred (PFF)lägger regeringens skrivelse 2003/04:84till handlingarna.Stockholm den 29 april 2004På utrikesutskottets vägnarUrban AhlinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: UrbanAhlin (s), i (m), BerndtEkholm (s), (), (), (), (),(), (), (), (), (),(), (), BjörnHamilton (m) och Sermin Özürküt (v).2003/04UU17Redogörelse för ärendetI skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse förverksamheten inom () och Partnerskap för fred (PFF). Regeringenredogör vidare för sin bedömning av partnerskapetsbetydelse för samt för hur Sverigesintressen i det framtida partnerskapet bäst kantillgodoses.Inom ramen för ärendet behandlas också de tvåföljdmotioner som väckts samt en rad motionsyrkandenfrån de allmänna motionstiderna 2002/03 och 2003/04.Skrivelsens huvudsakliga innehållSedan det slut har Nato genomgått ensnabb och genomgripande omvandling. En viktig del iden processen utgörs av de olika partnerskap Natohar utvecklat med länder som inte är medlemmar avorganisationen. De omfattande samarbetsprogrammenEuroatlantiska partnerskapsrådet (EAPR) ochPartnerskap för fred (PFF) utgör centrala inslaghärvid.Natos toppmöte i blev inledningen tillännu en ny fas i Nato-alliansens utveckling, varshuvudinriktning är att anpassa organisationen vidgad hotbild som också omfattar terrorism,massförstörelsevapen och bräckliga statsbildningar.Till de viktigaste reformerna hör att Natoländernasmilitära förmågor skall göras mer flexibla, meranvändbara och bättre rustade förkrishanteringsinsatser på längre avstånd. Vidarebeslutades att en snabbinsatsstyrka (Nato responseforce), bestående av drygt 20 000 man, skall varafullt operativ år 2006.Reformerna inom Natoalliansen får konsekvenseräven för samarbetet inom EAPR och PFF. Samarbetetsinnehåll skiljer sig redan åt mellan olika länder.Samarbetet med länderna i och södraKaukasien, respektive de på har t.ex. etttydligare fokus på säkerhetsfrämjande ochinstitutionsbyggande aktiviteter. De västeuropeiskapartnerländerna har andra intressen inompartnerskapet, t.ex. vidareutveckling av samarbetetsyftande till militär samverkansförmåga inomkrishantering. EAPR-länderna , (somdärtill har sitt eget samarbetsformat med Nato -Nato -Commission) och ärytterligare länder med egna specifika behov ochförutsättningar. Därutöver finns det andra ländersom samarbetar med Nato, men utanför EAPR/PFF-ramen.Det gäller länderna som deltar i NatosMedelhavsdialog samt länder som varken är med iNato, EAPR/PFF eller Medelhavsdialogen, inklusiveKina och Japan.Vid toppmötet i , då sju nyaländer - , , , ,, och - för förstagången deltar som medlemmar i alliansen, förväntasytterligare steg tas mot mer diversifieradepartnerskap.Regeringen tillmäter samarbetet inom EAPR/PFF storvikt. bör fortsatt verka för ett nära ochallsidigt samarbete med Nato i enlighet med Sverigessäkerhetspolitiska linje, ett samarbete somtillgodoser svenska intressen och som inte omfattarömsesidiga försvarsförpliktelser. Det är, menarregeringen, ett centralt svenskt intresse attsamarbetet inom EAPR/PFF även har ettsådant innehåll att det kan bidra till en utveckladsvensk förmåga att delta i internationellkrishantering.MotionernaI kommittémotion 2002/03:U234 (fp) yrkande 2understryker motionärerna att säkerhet bästuppnås i gemenskap med andra. I yrkande 3 i sammamotion samt i kommittémotion 2002/03:Fö240 (fp)yrkande 1 noteras att EU och Nato är det naturligamålet för gemensam säkerhet för praktiskt taget allademokratiska stater i Europa.I partimotion 2002/03:K432 (fp) yrkande 11 ochpartimotion 2003/04:K419 (fp) yrkande 9 menarmotionärerna att det är viktigt att bibehålla engagemang i den nordatlantiska regionen.Det är därför viktigt att den transatlantiska länkenmellan och stärks och att det byggs uppen alleuropeisk fredsordning vilande på ett tätt ochjämbördigt samarbete mellan och . böromgående söka medlemskap i menar i kommittémotion 2002/03:U234(fp) yrkande 7 att EU:s och Natos successivautvidgningar till att omfatta alltfler av Europasdemokratier är viktiga bidrag till att stärka deinstitutionaliserade strukturer som främst främjarfred och säkerhet i . Ingen bortre gräns varesig geografiskt eller tidsmässigt bör ställas uppför denna utvidgning. Det innebär t.ex. att ocksåRyssland, som naturligen hör hemma i och alltmernärmar sig det nya som växer fram, kankvalificera sig för medlemskap om och när det såönskar. Att , och inom kortförväntas beviljas medlemskap i både EU och Natokommer att ytterligare befästa det utomordentligtgynnsamma säkerhetspolitiska läget iÖstersjöområdet. Genom att äntydligare institutionaliserat sitt samarbete medNato, blir alltmer isolerat somutanförstående land.I kommittémotion 2002/03:U237 (m) yrkande 1 ochpartimotion 2002/03:U323 (m) yrkande 22 pekarModeraterna på att tydligt måste stödja debaltiska ländernas ambition att ingå i Nato ochdärmed bli med i en europeisk säkerhetsordnings alladelar.Motionärerna bakom kommittémotion 2002/03:U280(kd) yrkande 16 och 20 menar att ett svensktmedlemskap i inte är aktuellt.Sverige bör dock hålla dörren öppen för en framtidaomvärdering samt se ett öppet och nära samarbete medNato som en naturlig del av svensk säkerhetspolitik.Sverige bör därtill bidra till att inlemmaÖstersjöområdet i en alleuropeisk och transatlantisksäkerhetsordning.I partimotion 2002/03:U249 (v) yrkande 8 anförVänsterpartiet att den svenska alliansfriheten måsteutvecklas bort från alla misstankar om en eventuellNatoanslutning och i riktning mot en radikal ochsjälvständig utrikespolitik som varitSveriges kännemärke. Detta för att hållningi utrikespolitiken skall framstå som trovärdig.Motionärerna bakom partimotion 2002/03:U323 (m)yrkande 18 menar att ett Natomedlemskap för Sverigesdel skulle utgöra ett naturligt steg på vägen motökat engagemang för samarbete i . Det skulleockså erbjuda nya möjligheter för att stärkalandets säkerhetspolitiska roll och inflytande.I den enskilda motionen 2003/04:U208 (m) yrkande 7menar motionären att argumenten mot ett svensktNatomedlemskap har bortfallit. Ett medlemskap i , enligt motionären, gått från att vara en frågaom säkerhet för , till att vara en fråga omsolidaritet med övriga och om ansvarstagandeför den europeiska freden. Ett svensktNatomedlemskap är följaktligen naturligt. Motionärenbakom den enskilda motionen 2003/04:U268 (m) menarSverige skall ansöka om medlemskap i anför i kommittémotion 2003/04:U329 (fp)yrkande 1 att en svensk säkerhetspolitisk doktrinbör utgå från att aktivt skall bidra tillatt skapa en europeisk fredsordning i gemenskap.Sverige skall därför, som bl.a. de tre baltiskastaterna redan gjort, ansöka om medlemskap i bör ske /04. Motionärerna bakomkommittémotion 2003/04:Fö243 (fp) yrkande 1 menaratt det inte går att bortse från möjligheten att densäkerhetspolitiska utvecklingen, t.o.m. i , påsikt kan försämras. Därför måste aktivtbidra till att stärka internationelltsäkerhetsfrämjande samarbeten. Viktigast bland dessaär Nato och EU. Svensk säkerhet på lång sikt och ivid mening tjänas bäst om vi som fullvärdigamedlemmar i dessa organisationer arbetar för fredoch säkerhet tillsammans med andra demokratier.Moderaterna menar i kommittémotion 2003/04:U21 (m)att det utifrån perspektivet av Natos betydelse ihela bör göras en grundlig ochövergripande utredning, i nära kontakt medmotsvarande utredning i , omförutsättningarna för ett eventuellt svensktNatomedlemskap.Folkpartiet menar i kommittémotion 2003/04:U20(fp) yrkande 1 att bör besluta att Sverigeansöker om medlemskap i . I yrkande 2 i sammamotion anförs att i avvaktan påNatomedlemskap bör se medlemskap i som ettreellt alternativ i sin säkerhetspolitik.Folkpartiet anför vidare (yrkande 3) i sammamotion att Nato alltjämt är en traditionellinternationell organisation, där besluten fattasutgående från enhällighetsregeln (konsensus). Denståndpunkt som godkänts i Nato av alla medlemsländergemensamt uppstår genom intensiva förhandlingar somförs på många plan mellan medlemsländerna. Svensksäkerhetspolitik bör, anför vidare,utformas med hänsynstagande till att varjemedlemsland i Nato beslutar självständigt och ienlighet med de nationella beslutsförfarandena omslaget och omfattningen av den militära hjälp somges (yrkande 4). I yrkande 5 i samma motion anförsatt säkerhetspolitik bör utformas medhänsynstagande till att beslut om deltagande iNatooperationer alltid fattas utgående från detenskilda fallet och på nationell nivå, både vadavser deltagande i "Artikel 5"-operationer ochNatoledda krishanteringsoperationer. I yrkande 6menar att utgångspunkten skall vara ettsvenskt försvar som möjliggör militärt samarbete ochpå så sätt säkerställer att statsledningen har en såomfattande säkerhetspolitisk handlingsfrihet sommöjligt, och att ett "militärt alliansfritt" Sverigei planeringen bör säkerställa att försvaret utrustasför en beredskap att ta emot hjälp ikrissituationer.En utveckling mot ett EU-försvar, menarFolkpartiet, skulle innebära ett allvarligt bakslagför svensk säkerhetspolitik eftersom Nato har enhelt överlägsen förmåga att hävda säkerhet ochsäkerhetsgarantier (uttalade och outtalade) iÖstersjöområdet. Regeringen bör följaktligen tydligtoch bestämt motarbeta en sådan utveckling (yrkande7). I yrkande 8 menar att , EU:s nya solidaritetsklausul ochEU:s nya försvarsgarantier (med ett smalt undantagför alliansfria länder) var och en för sig, ochsärskilt de tre tillsammans, för innebär nyabindningar och långtgående solidaritet som gör attalliansfriheten har ändrats i en långt mersolidarisk och mindre alliansfri riktning.I yrkande 9 anförs att svensksäkerhetspolitik bör utformas medhänsynstagande till att Nato inte ställernågra krav på medlemsländerna i fråga omförsvarsutgifterna och att fastställandetav nivån för försvarsutgifterna i sistahand alltid är ett nationellt beslut. Iyrkande 10 anförs om Natomedlemskapetsmöjligheter till strukturell samordningav och andra medlemmarsstridskrafter, t.ex. att Sverigeutvecklar och organiserar stridskraftergemensamt med andra skandinaviskamedlemmar som och . Iyrkande 11 anförs att Nato förblir denenda organisationen i , särskilt iÖstersjöområdet, som förmår ge sinamedlemmar säkerhetsgarantier med tanke påalla typer av militära hot. I yrkande 12framhålls avslutningsvis att ett svensktNatomedlemskap i praktiken skulleförhindra att utsätts för militärpåtryckning, eller militärt hot, ellermöjligheten att blir föremål förett militärt anfall.Utskottets övervägandenUtskottet vill inledningsvis notera att ett närasamarbete mellan och folk i sig ärsäkerhetsfrämjande. Maktpolitiska gråzoner,intressesfärer eller säkerhetsvakuum utgörsäkerhetsrisker och måste därför undvikas. Dettagörs genom att varje lands rätt att själv väljasäkerhetspolitisk linje respekteras fullt ut. Dettagäller såväl för de länder som valt medlemskap i /eller Nato, som för dem som valt en annan linje.Utskottet konstaterar att EAPR/PFF är en del i ensträvan att främja en alleuropeisk säkerhetsordning.Medlemskretsen sträcker sig från tillCentralasien. Samarbetet är också ett instrument föratt konkret värna det euroatlantiskasäkerhetssystemet och en vital transatlantisk länk.EAPR/PFF är en del av Natosystemet och densamarbetsordning som gör det möjligt för länderutanför Nato att medverka i aktiviteter ochsamarbetsområden som bedrivs i Natos regi. Genomsitt medlemskap i /PFF bidrar såledestill en stärkt gemensam säkerhet i och tillatt stärka den transatlantiska länken.När det gäller Natos utvidgning konstaterarutskottet att organisationens medlemsstater i april1999 upptog , och , tre tidigareWarszawapaktsländer, som medlemmar i alliansen. Vidtoppmötet i upptogs ytterligare sjuländer i alliansen, såväl tidigareWarszawapaktsländer som f.d. delrepubliker iSovjetunion: , , , ,, och . Utskottetvälkomnar särskilt de baltiska staternas medlemskapi alliansen då detta bidrar till ökad säkerhet ochstabilitet i Östersjöregionen.Vad avser förutsättningarna för Natomedlemskap ochvilka länder som skall ingå i en eventuell kommandeutvidgning är frågor som Nato och dess medlemsstaterhar att ta ställning till. Det ankommer inte påSveriges riksdag att ta ställning i dessa frågor.Sveriges säkerhetspolitiska läge är annorlunda jämfört med under det . Vårt lägehar förbättrats på ett avgörande sätt genom att denpåtvingade uppdelningen av upphörde ochländerna i återfick sinfrihet. demokratisering och samarbete medde euroatlantiska strukturerna är av stor betydelseockså för säkerhet. Den säkerhetspolitiskautvecklingen i närområdet har varit gynnsam.Utskottet konstaterar vidare att deninternationella utvecklingen harvisat prov på nya, mer komplexa och svårförutsägbaraformer av hot. Terrordåden i den 11september 2001 och varriktade mot det öppna demokratiska samhället. Deninternationella terrorismen kan inte mötas av enmilitär förmåga och tränad enbart förinvasionsförsvar. Ett bredare spektrum av åtgärderär nödvändigt.Aspekter på de senaste årens utveckling ochkonsekvenser härav för svensk del är för närvarandeföremål för överväganden av en parlamentarisktsammansatt utredning (Försvarsberedningen), vilkenkommer att framlägga ett betänkande i hithörandefrågor senare under innevarande år.Sveriges säkerhetspolitik syftar ytterst till attbevara vårt lands fred och självständighet. Vårtsäkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och iformer som vi själva väljer trygga enhandlingsfrihet att, såsom enskild nation och isamverkan, kunna utveckla vårt samhälle.Det är självt som definierar den närmareinnebörden av den militära alliansfriheten. Densätter, bortsett från avtal om ömsesidigt stöd tillförsvar mot väpnat angrepp, inga hinder för ettsvenskt allsidigt och aktivt deltagande iinternationellt säkerhetssamarbete. Vi har i dagmöjlighet att delta i alla former av internationelltsamarbete, med undantag endast för ett förpliktandesamarbete med Nato i de delar som gäller ömsesidigtstöd till försvar mot väpnat angrepp.Arbetet för en alleuropeisk fredsordning, därSverige samverkar med samtliga organisationer ochländer som delar våra gemensamma värderingar ochintressen, utgör en av hörnstenarna i svenskpolitik. Vårt medlemskap i är det främstainstrumentet för detta jämte vårt engagemang i ,deltagande i EAPR och PFF samt vårt omfattandebilaterala och multilaterala engagemang.I finns en bred politisk uppslutning ochen stark folklig förankring kring vårt val att varamilitärt alliansfria. Utskottet ser ingen anledningatt, mot bakgrund av de här behandlade motionerna,ompröva detta val.Utskottet vill dock i sammanhanget betona att ettfortsatt fördjupat euroatlantiskt säkerhetssamarbeteär av grundläggande betydelse för att hanterakonflikter i och dess närhet. Nato har,liksom EU och , stor betydelse för säkerheten iEuropa. samverkan med Nato på , samtinom ramen för EAPR och PFF, är ett uttryck för denvikt vi fäster vid Natos centrala roll som militärkrishanterare i . På samma sätt är samverkanmellan EU och Nato, för europeisk del inom ramen förESDP, ett viktigt instrument för att utveckla deneuropeiska krishanteringsförmågan.Utskottet vill framhålla att en grundtanke bakomdenna ståndpunkt är att EU inte skall utveckla enegen kapacitet med militära högkvarter,ledningssystem och militära strukturer som skullekunna utgöra en dubblering och konkurrerandestruktur i förhållande till Natos resurser.Avseende förslaget om en utredning är detutskottets uppfattning att både implikationerna ochkonsekvenserna av ett svenskt medlemskap i ärväl kända. Aspekter av de frågor motionärerna tarupp täcks i betydande utsträckning av de direktivsom givits Försvarsberedningen. Utskottet anserdärför att det inte finns något behov av att uppmanaregeringen att tillsätta ytterligare en utredning.Med vad som ovan anförts anser utskottet att defrågor som motionerna väckt är besvarade ochavstyrker därmed motionerna 2003/04:U20 (fp)yrkandena 1-12, 2003/04:U21 (m), 2002/03:K432 (fp)yrkande 11, 2002/03:U234 (fp) yrkandena 2, 3 och 7,2002/03:U237 (m) yrkande 1, 2002/03:U249 (v) yrkande8, 2002/03:U280 (kd) yrkandena 16 och 20,2002/03:U323 (m) yrkandena 18 och 22, 2002/03:Fö240(fp) yrkande 1, 2003/04:K419 (fp) yrkande 9,2003/04:U208 (m) yrkande 7, 2003/04:U268 (m),2003/04:U329 (fp) yrkande 1, 2003/04:Fö243 (fp)yrkande 1.Utskottet föreslår att skrivelsen läggs tillhandlingarna.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. samarbete inom () och Partnerskap förfred (PFF) (punkt 1)av i (m), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen. Därmed bifallerriksdagen motion 2003/04:U21 samt avslår motionerna2003/04:U20 yrkandena 1-12, 2002/03:K432 yrkande 11,2002/03:U234 yrkandena 2, 3 och 7, 2002/03:U237yrkande 1, 2002/03:U249 yrkande 8, 2002/03:U280yrkandena 16 och 20, 2002/03:U323 yrkandena 18 och22, 2002/03:Fö240 yrkande 1, 2003/04:K419 yrkande 9,2003/04:U208 yrkande 7, 2003/04:U268, 2003/04:U329yrkande 1 och 2003/04:Fö243 yrkande 1.StällningstagandeDen säkerhetspolitiska linje som i bredenighet har beslutat om betonar att den framtidasäkerheten garanteras bäst genom gemenskap ochsamverkan med andra länder. Vi vill därför attSverige helt och fullt ut skall vara med i detsamarbete som växer fram i såväl EU som Nato.Förutsättningarna för svensk och europeisksäkerhetspolitik har förändrats, inte minst med EU:snyligen antagna säkerhetsstrategi och ett möjligtkommande konstitutionellt fördrag. Med de baltiska staternas inträde i Natooch den förutsättningslösa debatt som förs iFinland kring säkerhetspolitiken, finns detanledning för att se över desäkerhetspolitiska förutsättningarna.Det ligger i intresse med en grundlig ochövergripande utredning, och en öppen debatt, omSveriges säkerhetspolitiska läge.Sveriges grundinställning bör vara att vi som ettmot omvärlden öppet och internationalistisktinriktat land fullt ut skall vara med i varje formav det internationella samarbetet. Endast om detfinns mycket starka nationella skäl som talar emotsamarbete, är utanförskap att förorda. Våruppfattning är att ett Natomedlemskap främst skulleöka möjligheter till inflytande ochpåverkansmöjlighet och sannolikt medföra ettsäkerhetspolitiskt mervärde.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad som ovan framförs.Förslaget lämnas med anledning av motion 2003/04:U212. samarbete inom () och Partnerskap förfred (PFF) (punkt 1)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservationen. Därmed bifallerriksdagen motionerna 2003/04:U20 yrkandena 1-12,2002/03:K432 yrkande 11, 2002/03:U234 yrkandena 2, 3och 7, 2002/03:Fö240 yrkande 1, 2003/04:K419 yrkande9, 2003/04:U329 yrkande 1 och 2003/04:Fö243 yrkande1 samt avslår motionerna 2003/04:U21, 2002/03:U237yrkande 1, 2002/03:U249 yrkande 8, 2002/03:U280yrkandena 16 och 20, 2002/03:U323 yrkandena 18 och22, 2003/04:U208 yrkande 7 och 2003/04:U268.StällningstagandeI denna Folkpartireservation analyseras och redogörsför viktiga konsekvenser för av densäkerhetspolitiska dimensionen av förhandlingarna omny EU-grundlag och ett svenskt Natomedlemskap. Iallt väsentligt bortser vi dock från de ekonomiskaaspekterna. Vi utvecklar sålunda argumenten för attSverige bör välja Nato snarare än ett EU-försvar,och varför snabbt och tydligt bör klargöradetta. bör enligt mening, sombekant, ansöka om medlemskap i - ett annat NatoDet avslutning medförde en grundligomvärdering av Natos roll. Nato hade fyllt sinursprungliga uppgift och förhindrat utbrottet av enväpnad konflikt mellan de västallierade ochWarszawapakten under hela . För Nato somsökte sin roll utgjorde de krig som bröt ut år 1992och som ledde till det upplösningen vändpunkt där alliansen påvisade sin oumbärlighetockså i den nya säkerhetsmiljön. Natos struktureroch den samverkanspraxis som skapats underårtiondenas förlopp byggdes ut så att de kundeutnyttjas när det blev aktuellt att lösa nyasäkerhetsproblem. var tyngdpunkterna iNatos verksamhet förlagda förutom till dettraditionsenliga gemensamma försvaret avmedlemsländerna också tillkrishanteringsoperationerna på , inledandet avsamarbete med de forna fiendeländerna inom ramen förpartnerskapsprogrammet (PFF) samt förberedelsernaför att ta emot nya medlemmar.Natoländernas enhällighetNato är alltjämt en traditionell internationellorganisation, där besluten fattas utgående frånenhällighetsregeln (konsensus). Natos av allamedlemsländer gemensamt godkända ståndpunkt uppstårgenom intensiva förhandlingar som förs på många planmellan medlemsländerna.Natos förpliktande samarbeteOckså i den nya situationen förblir Natos kärna detpå kollektiva säkerhetsgarantier baserade gemensammaförsvaret av medlemsländerna. Natos förpliktelsegällande ett gemensamt försvar, artikel 5 iNordatlantiska fördraget, möjliggör hjälp på olikanivåer och av olika karaktär från medlemsländernatill ett medlemsland som blivit föremål för angrepp,och förpliktar medlemsländerna att bistå detangripna landet genom att vidta sådana åtgärder,däribland användning av väpnad makt, som var och enav dem anser vara nödvändiga.Nato har inte egna trupper, utan alliansen agerargenom att använda de trupper och andra resurser sommedlemsländerna erbjudit den. Varje medlemslandbeslutar självständigt och i enlighet med denationella beslutsförfarandena om slaget ochomfattningen av den hjälp som ges.Beslutet om att ta artikel 5 i bruk fattades förförsta gången efter deterrorattacker som blev föremål för den 11september 2001. De övriga Natoländerna förband sigatt stödja bl.a. genom att lova ställa sinhamnar, flygfält och luftrum till Förenta staternasförfogande. Också Natos gemensamma AWACS-luftbevakningsplan som hörde tillberedskapstrupperna ställdes till förfogande förbekämpning av terrorismen. Beslutets främstabetydelse var dock budskapet om alliansens enighetvid bekämpningen av terrorismen.Natos frivilliga samarbeteDeltagandet i sådana Natooperationer som inteomfattas av artikel 5 är frivilligt. Exempel pådylika operationer är såväl de Natoleddakrishanteringsoperationerna som de på våren 1999genomförda luftangreppen med anledning avKosovokrisen. har deltagit i Natoleddakrishanteringsoperationer först på (IFOR/SFOR, KFOR) och senare i (ISAF).Detta har möjliggjorts av Natos partnerskapsprogrami vilka man har utvecklat och övat militärsamverkansförmåga.Nato som skydd mot terrorismEfter de terrorattentat som och Washingtonutsattes för övergick Nato till ett nyttutvecklingsskede.