bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Regeringen bedömer att det nu planerade samarbetet med för att utveckla en multinationell snabbinsatsstyrka är ett långsiktigt åtagande. På bör dock kapacitet motsvarande en svensk snabbinsatsstyrka organiseras. Regeringen bedömer att denna kapacitet tidigast kan uppnås ca 20102012. Utvecklingen av militär kapacitet EU:s nya försvarsmyndighet () har för-utsättningar att spela en central roll. I arbetet med kapacitetsutveckling, certifiering, försvarsindustri- och forskningssamarbete kommer synergier att kunna uppstå, dels internt i EU:s arbete, dels mellan EU:s medlemsstater. En starkare koppling mellan medlemsländernas nationella försvarsplanerings-processer och arbetet med att skapa EU:s krishanteringsförmåga är en förutsättning för att effektivare kunna utveckla och nyttja förband för såväl nationella som internationella uppgifter. Utvecklingen av internationell krishanteringsförmåga styrs, utöver av nationella överväganden, främst av EU:s kapacitetsmål, Headline 2010. Inom ramen för denna utveckling utgör PARP (Planning and Review Process), som är en del av partnerskapet med Nato i EAPR/PFF, den viktigaste mekanismen för att införa krav på interoperabilitet och andra specifika krav för de förband som förbereds för krishanteringsinsatser. Strategiska transporter En effektiv insatsorganisation förutsätter tillgång till olika transportresurser. Transportfrågorna påverkas särskilt av de ökade kraven på tilltransport av förband och förnödenheter vid snabba krishanteringsinsatser. Dessa definierar för nya behov av strategisk transportförmåga till havs och i luften. I flera fall är dessa behov av en sådan karaktär att de inte går att täcka med kommersiellt tillgängliga transportresurser. Befintliga och planerade lufttransportresurser saknar förmåga att transportera svenska stridsfordon. förfogar inte heller över någon militär transportförmåga till sjöss med relevant kapacitet. Brister i strategisk transportförmåga är ett generellt problem för EU:s medlemsstater, liksom för det internationella samfundet i övrigt, framöver. Mot bakgrund av bristen på transportresurser inom EU är det för framtiden intressant att utveckla möjligheterna genom internationellt samarbete. Samarbetsformerna kan omfatta s.k. pooling av transportresurser och gemensam upphandling av transportkapacitet. I EU:s strävan att åtgärda kapacitetsbrister (ECAP, European Capabilities Action Plan) genomförs arbete för att hitta kostnadseffektiva lösningar och beakta kraven på hög beredskap, så att behovet av transportresurser inom sjö- respektive flygområdet kan tillgodoses genom kontrakt med kommersiella transportorganisationer. undertecknades sålunda ett samförståndsavtal för deltagande länder avseende gemensam upphandling av flygtransporter. Motioner Inriktningen av insatsorganisationen har behandlats i yrkanden under allmänna motionstiden innevarande riksdagsår och i ännu ej behandlade yrkanden från riksdagsåren 2002/03 och 2003/04. I kommittémotion 2002/03:Fö254 (kd) av m.fl. argumenterar motionärerna för att resurser måste avsättas så att kan avdela förband från alla försvarsgrenar till internationella operationer. bör därför som sin mening ge regeringen till känna att alla operativa insatsförband skall kunna användas för internationell verksamhet (yrkande 4). I samma motion anförs att Försvarsmakten skall ha en sådan styrka, sammansättning, beredskap och gruppering att den kan verka förtroendeskapande och krigsavhållande vid säkerhetspolitiska kriser, särskilt i vårt närområde. Det fordras därför en, med hänsyn till eventuella hot, följsam och flexibel försvarsstyrka baserad på en kontinuerlig och effektiv underrättelsetjänst, vilket som sin mening bör ge regeringen till känna (yrkande 5). I kommittémotion 2002/03:Fö260 (m) av m.fl. betonas framtida insatsförmåga. När nu i ökande grad deltar i det internationella säkerhetssamarbetet och inriktar Försvarsmakten också mot internationella uppgifter handlar detta i hög grad om att främja svenska nationella intressen. bör mot den bakgrunden sträva efter att vara en kompetent aktör och god partner på den internationella scenen. Därmed kan vi också påverka skeendet i vår omvärld i riktning mot ökad stabilitet. I dagens läge fordrar detta att vi har vilja och förmåga att deltaga i internationella militära insatser på olika sätt. De internationella insatserna ger en breddning och fördjupning av militärt kunnande. Värdet av interoperabilitet för att kunna nyttiggöra hjälp och det faktum att vi har erfarenhet av samarbete med Nato bör bidra till vår förmåga att utveckla säkerhetspolitiken och ge förutsättningar för starkast möjliga försvar. Motionärerna föreslår att tillkännager som sin mening vad som i motionen anförs om framtida insatsförmåga (yrkande 2). I kommittémotion 2003/04:Fö264 (kd) av m.fl. hävdas att om man differentierar beredskapen för insatsorganisationens krigsförband utifrån krav på operativ förmåga i olika tidsperspektiv, så öppnas möjligheter till prioritering av de förband som behövs i det korta perspektivet. Arbetet med differentierad beredskap sägs ha påbörjats, men en analys av vilka behov på operativ förmåga samt vilka förbandstyper som skall ingå krävs. föreslår därför som sin mening att ge regeringen till känna vad som anförs i motionen om att Försvarsmakten skall få i uppdrag att analysera vilka krav på operativ förmåga samt vilka förbandstyper som skall ingå i differentierad beredskap (yrkande 2). I kommittémotion 2004/05:U314 (kd) av m.fl. anförs att kampen mot terrorism förutsätter utvecklade underrättelsetjänster som verkligen kan samarbeta för att kunna säkerställa förmågan att tidigt upptäcka och analysera hot från terrorister och, om så är nödvändigt, utfärda tidiga varningar. Motionärerna föreslår att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om att stärka den tidiga förvarningen genom en utvecklad underrättelsetjänst (yrkande 7). Utskottets ställningstagande Utskottet ansluter sig till regeringens bedömningar av vad som bör vara styrande för insatsorganisationens utveckling. Ett krav på förmåga att kunna genomföra väpnad strid är sålunda grundläggande för insatsorganisationens utveckling. Operativ förmåga i närtid bör prioriteras. Målet bör vara att det skall finnas insatsförband som kan användas inom hela konfliktskalan från kriser i fred till våldsanvändning i krig. Förmågan till internationella insatser bör förbättras såväl kvantitativt som kvalitativt. Ett svenskt bidrag till utvecklingen av en snabbinsatsförmåga inom FN:s och EU:s ram är därvid väsentligt, varvid inledningsvis tillsammans med bör kunna organisera en snabbinsatsstyrka. Utskottet har heller inget att erinra mot de av regeringen i propositionen redovisade kraven på s.k. operativa delförmågor. Utskottet anser att de tills vidare kan ligga till grund för insatsorganisationens utveckling men erinrar om vad det anfört i det föregående om konkreta mål som går att följa upp. Utskottet föreslår därför att bifaller regeringens förslag till inriktning av insatsorganisationen (förslag nr 7 i propositionen). Som framgått av det föregående bör inriktningen vara preliminär och regeringen återkomma i frågan i budgetpropositionen . I kommittémotion 2002/03:Fö260 (m) förordas i allmänna ordalag en framtida insatsförmåga som till stora delar är i linje med den inriktning som beskrivs i propositionen. Utskottet anser därför att yrkande 2 i nämnda motion bör avstyrkas. Utskottet delar också regeringens uppfattning att i princip alla insatsförband skall kunna delta i internationella operationer och att skillnaderna mellan att kunna genomföra insatser nationellt och internationellt bör minimeras. Härav följer att yrkande 4 i kommittémotion 2002/03:Fö254 (kd), vilket föreslår att alla insatsförband skall kunna användas internationellt, bör bli tillgodosett. Motionsyrkandet avstyrks därför. I likhet med regeringen anser utskottet att användbarheten och tillgängligheten hos insatsorganisationens förband kan varieras inom ramen för en differentierad beredskap. Med en sådan beredskap kan kostnaderna för att tillgodose krav på tillräcklig förmåga i närtid och krav på förmåga i ett försämrat omvärldsläge begränsas. Regeringen bör se över indelningen i s.k. förbandsgrupper i enlighet med vad som beskrivs i propositionen. Utskottet har i det föregående pekat på behovet av att regeringen i budgetpropositionen för redogör för beredskapssystemet. Därmed bör yrkande 2 i motion 2003/04:Fö264 (kd), vilket förordar en analys av vilka förband som skall ingå i den differentierade beredskapen, bli tillgodosett. Utskottet avstyrker därför yrkandet. I kommittémotionerna 2002/03:Fö254 (kd) och 2004/05:U314 (kd) betonas betydelsen av en effektiv underrättelsetjänst och framförs yrkanden med utgångspunkt häri. Utskottet konstaterar att de operativa delmålen som redovisats i det föregående på ett flertal ställen uppställer krav på underrättelsetjänst och analys av omvärldsutvecklingen. Utskottet anser det rimligt att yrkande 5 respektive 7 i nämnda motioner kommer att bli tillgodosedda. Yrkandena avstyrks därför av utskottet. omfattning och utveckling Regeringen beskriver i propositionen insatsorganisationens omfattning och utveckling. För funktionerna operativ ledning och logistik, markstridskrafter, sjöstridskrafter samt luftstridskrafter redogör regeringen för bedömt läge i insatsorganisationen 2005, för utvecklingen av insatsorganisationen, för förmågeutvecklingen samt för förbandsutvecklingen. Operativ ledning och logistik Bedömt läge i insatsorganisationen 2005 Regeringen bedömer att tillståndet överlag är godtagbart inom operativ ledning och logistik. Övningar har genomförts och tidigare beslutad inriktning har i stort sett följts. Den materiella förnyelsen har följt regeringens inriktning. Vid ingången av 2005 består de operativa lednings- och logistik-förbandens väsentligaste delar av högkvarter med operativ insatsledning och stabsförband, operativ sambandsbataljon, signalspaningsbataljon, operativ transportbataljon och marktelebataljon. utveckling Regeringen bedömer att utvecklingen av den operativa ledningsfunktionen är starkt beroende av den utveckling som sker inom ramen för det nätverksbaserade försvaret. Härutöver påverkas också i hög grad utvecklingen av insatsorganisationens storlek och internationella åtaganden. Främst gäller detta för den organisation som skall leda insatser. Försvarsmaktens inriktning för denna är att de tre taktiska kommandona skall utvecklas mot insatsledningar (mark, sjö respektive luft). Divisionsstaben och artilleriregementsstaben avvecklas tillsammans med brigadstaberna. Kompetenserna överförs till det armétaktiska kommandot, senare till insatsledning mark respektive stridsgruppstaber. Insatsledning information utvecklas ur delar av bl.a. stridslednings- och luftbevakningsbataljon och sjöinformationsbataljon. Den operativa underhållsledningsstaben avses slutligen att utvecklas till insatsledning logistik. Enligt regeringen är frågan om att behålla indelningen i ledning på taktisk respektive operativ nivå ett viktigt vägval. Ledningsbehoven i dessa nivåer är olika. Det finns även interoperabilitets- och insynsskäl för att behålla en sådan indelning. De staber som i ett insatsområde leder internationella insatser behöver stabsofficerare med kompetens i högre taktisk ledning. Regeringen bedömer därför att denna fråga har en direkt koppling till våra möjligheter att bidra till och få insyn i internationella insatser. Regeringen anser därför att båda ledningsnivåerna behövs. Regeringen understryker att de beslutade förändringarna inom logistikfunktionen måste genomföras så att stödverksamheten effektiviseras. Detta skall leda till att en mindre del av Försvarsmaktens resurser satsas på stöd och administration. Regeringen bedömer att dessa förändringar är nödvändiga för att Försvarsmaktens omstrukturering skall lyckas. Förmågeutvecklingen Regeringen anser att ledningsfunktionen i sin helhet bör utvecklas kontinuerligt och kopplas till utvecklingen inom det nätverksbaserade försvaret, till deltagandet i internationella insatser och till kraven på interoperabilitet. bör den operativa ledningsorganisationen förändras, bl.a. genom att den centrala ledningen reduceras och att tidigare beslutade förändringar genomförs. Utvecklingen inom logistikfunktionen byggs på anpassning av systemen till internationell och gemensam standard. Förmågan att utnyttja tjänsteleverantörer på stor bredd bör förbättras. Regeringen bedömer, bl.a. mot bakgrund av utvecklingen mot ett nätverksbaserat försvar, att den av Försvarsmakten presenterade inriktningen kan komma att behöva förändras . Särskilt frågor kring interoperabilitet och de kommande ledningarnas inbördes förhållande kan komma att förändra den tänkta inriktningen. Förbandsutvecklingen Försvarsmakten har själv utrett möjligheter och konsekvenser av att reducera personalen i myndighetens centrala ledning. Analysen pekar på behovet av förbättringar i stabsarbetet. Utredningen föreslår bl.a. att man inom Högkvarteret utvecklar ett processorienterat arbetssätt, omorganiserar ledningarna och reglerar ansvarsfördelning m.m. för inspektörer i olika funktionsområden. Flera av de åtgärder Försvarsmakten planerar att vidta kommer att behöva underställas regeringen för beslut. De operativa logistikförbanden bör omstruktureras för att svara upp mot insatsorganisationens ökade rörlighet och färre antal plattformar. kommer det därför att finnas en logistikstruktur som är mer försvarsmaktsgemensam och moduluppbyggd, så att logistikförbandens innehåll enklare kan förändras. Den materiella utvecklingen inom den operativa ledningen inriktas mot att uppnå högre interoperabilitet. Materiel för signalspaning behöver utvecklas liksom ett försvarsmaktsgemensamt kryptosystem. Dagens sambandssystem såsom Försvarets telenät och Telesystem 9000 behålls som utvecklingen av ett nytt gemensamt taktiskt radiosystem påbörjas. Operativ ledningsbataljon (tidigare benämnd operativ sambandsbataljon) vidareutvecklas varvid delar ur divisionsledningsförbanden utnyttjas. Detta skall ge den operativa insatsledningen möjlighet till rörlig ledning utanför ordinarie freds- och krigsgrupperingsplatser. Utvecklingen av de tekniska delarna (Ledsyst T) inom ramen för utvecklingen av det nätverksbaserade försvaret fortsätter. Inom logistikfunktionen anskaffas bl.a. materiel för en ny sjukvårdsenhet som hel eller i delar kan användas nationellt eller understödja förband vid internationella insatser. Jämfört med tidigare fältsjukhus har enheten större kirurgisk förmåga och bättre förmåga till internmedicin men något färre vårdplatser. Markstridskrafter Bedömt läge i insatsorganisationen bedömer att läget är godtagbart för markstridsförband som med hög beredskap ingår i insatsorganisationen och för de förband som anmälts till internationella styrkeregister. Övningar har genomförts både nationellt och internationellt med gott resultat. De brister som finns i andra förband rör främst personalens antal och utbildningsnivå. Bristerna återfinns i vissa av de mekaniserade bataljonerna samt i olika ingenjörförband och luftvärnsförband, vilket begränsar deras förmåga. Bristerna är allvarliga men flertalet av dessa förband föreslås avvecklas . utveckling Av de mekaniserade bataljonerna kommer fyra typförband, med stridsvagn 121 samt pansarbandvagn 302 och 401, att avvecklas . Sammanlagt avvecklas åtta mekaniserade bataljoner. påbörjas utvecklingen av en lätt mekaniserad bataljon. Förbandet bedöms vara operativt 2012 och vara utrustat med ett nytt lättare splitterskyddat fordon som bl.a. utvecklas för att kunna lufttransporteras. Införandet av det bandgående splitterskyddade granatkastarsystemet SSG 120 kommer att innebära en viktig förstärkning av bataljonsartilleriet. Införandet av ett nytt stridsledningssystem för de mekaniserade bataljonerna, benämnt SLB, kommer att medföra en förbättring av ledningsförmågan. Dessutom skapas förutsättningar för att utveckla splitterskyddade bataljoner med hög rörlighet och god eldkraft. Utvecklingen av luftburen bataljon fortsätter. Förbandet skall vara operativt 2008, och regeringen återkommer i det följande med en närmare redovisning. Fallskärmsjägarbataljonen avvecklas och delar av bataljonen läggs till grund för den fortsatta utvecklingen av specialförbanden. Antalet haubitsbataljoner reduceras, och påbörjas utvecklingen av en ny haubitsbataljon. Utvecklingen av luftvärnsförbanden redovisas särskilt i det följande. De tre säkerhetsbataljonerna har utvecklats direkt med överföring av personal och materiel från andra förband. kommer bataljonerna att samövas för att kunna vara operativa 2007. Det innebär att endast delar av förbanden bedöms vara operativa . Förmågeutvecklingen Regeringen anser att markstridskrafternas verksamhet skall inriktas mot att öka förmågan till väpnad strid i sammansatta och integrerade förband samt mot att vidmakthålla och utveckla förmågan att leda högre förband. Markstridsförbandens internationella förmåga kommer att stärkas genom utvecklingen av snabbinsatsstyrkan. Denna redovisar regeringen särskilt i det följande. Utvecklingen av snabbinsatsstyrkan kommer att stärka markstridskrafternas förmåga till väpnad strid . Erfarenheter från konflikter och den internationella utvecklingen tyder på att det framtida stridsfältet, i många typer av konflikter, till övervägande del omfattar strid i urbaniserad miljö. Utveckling av denna förmåga är därför av central betydelse för att kunna genomföra både internationella och nationella uppgifter. Regeringen har tidigare beslutat att Försvarsmakten skall ha förmåga till strid i bebyggelse. I insatsorganisation 2004 finns sex stadsskyttebataljoner avsedda för strid i bebyggelse. Förbanden har föråldrad organisation och materiel. Försvarsmakten föreslår att samtliga stadsskyttebataljoner avvecklas. En mekaniserad lätt bataljon, nämnd i det föregående, skall utvecklas till kompetens- och förmågebärare för strid i bebyggelse. Den är enligt den redovisade planeringen operativ först . Intill dess skall den för internationella insatser avsedda mekaniserade bataljonen med pansarterrängbilar vara huvudsaklig kompetensbärare för strid i bebyggelse. Denna bataljon grundutbildas dock inte, utan utbildas enbart för specifika internationella insatser. Det är viktigt att förmågan till strid i bebyggelse initialt hålls samman för att säkerställa att kompetensen byggs upp på ett effektivt sätt. Enligt regeringen visar det anförda att reell förmåga till strid i bebyggelse uppnås först , vilket enligt regeringens mening är otillfredsställande. Därför avser regeringen att ge Försvarsmakten i uppdrag att redovisa hur förmågan till strid i bebyggelse bedöms kunna öka . Förbandsutvecklingen har begärt (bet. 2001/02:FöU2, rskr. 2001/02:91) särskilda redovisningar för utvecklingen av luftvärnsförbanden och artilleriförbanden. Regeringen redovisar dessa utvecklingar i det följande. För de nya förbandstyper som regeringen redovisade i propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) har utvecklingsarbetet i vissa fall försenats och inriktningen delvis förändrats. Regeringen redovisar också i det följande de förbandstyper där inriktningen till viss del har förändrats från vad som redovisades i ovan nämnda proposition. För övriga förband lämnas inte någon ytterligare redovisning. I övrigt lämnar regeringen särskilda redovisningar för hemvärnsförbandens framtida utveckling samt för NBC och ammunitions- och minröjning. Luftvärnsförbandens utveckling Många situationer i olika konfliktnivåer innefattar hot från luften. Exempel på olika objekt som behöver skyddas är befolkningscentrum, infrastruktur, egna förband samt egna baser vid internationella insatser. Det innebär att det finns behov av luftvärn med olika prestanda för yttäckning och räckvidd. Skyddet bör i de flesta fall ske genom samordning med flygstridskrafter och land- och sjöbaserat luftvärn. I nuvarande insatsorganisation finns följande luftvärnsförband: två luftvärnsbataljoner 97/70, en luftvärnsbataljon 90/70, fyra luftvärnsbataljoner 90/70 M (mekaniserade) samt luftvärnskanonvagnsplutoner som ingår i de mekaniserade förbanden. Försvarsmakten har föreslagit att de två bataljonerna med robotsystemen 97 och 70, vilka används både för skydd av särskilda objekt samt för yttäckande luftskydd, skall kvarstå i insatsorganisationen . Därefter kan inte robotsystem 97 livstidsförlängas ytterligare. På grund av renovering och modifiering är bataljonerna till delar operativa 2006 och i sin helhet 2008. Luftvärnskanonvagnsplutonerna och luftvärnsbataljon 90/70 skall skydda egna förband eller andra objekt. Försvarsmakten föreslår att robotsystem 90 avvecklas och att en luftvärnsbataljon 70 organiseras. Robotsystem 70 skall därför tillföras mörker- och småmålsförmåga. Luftvärnsbataljon 70 bedöms bli operativ i sin helhet 20082010. Därutöver föreslår Försvarsmakten att en ny förbandstyp, luftvärnsbataljon 23, utvecklas. Grunden för denna utgörs av robotsystem 23 i form av en demonstrator. Den av Försvarsmakten föreslagna organisationen syftar till att upprätthålla en bred kompetens, men regeringen anser att det sammantaget fortfarande kommer att finnas vissa brister i vår luftförsvarsförmåga. Det är framför allt tydligt för långräckviddigt luftvärn för att lösa yttäckande uppgifter samt för skydd på längre avstånd. Regeringen anser att det behövs en samlad redovisning av det framtida behovet av luftvärnsförband och på vilket sätt den föreslagna luftvärnsorganisationen motsvarar de framtida kraven, inklusive kopplingen till utvecklingen av den internationella förmågan. Regeringen avser därför att uppdra åt Försvarsmakten att till lämna en samlad redovisning av det operativa behovet och utvecklingen av luftvärnsförbanden. Regeringen avser att återkomma till med en redovisning i budgetpropositionen . Artilleriförbandens utveckling Mot bakgrund av begäran om särskild redovisning av artilleriförbandens utveckling uppdrogs åt Försvarsmakten att redovisa en sådan analys (Fö2002/2766/MIL). Försvarsmakten redovisade uppdraget i samband med perspektivplanering. Därefter har den s.k. markmålsstudien presenterats. Sammantaget kan följande sägas om artilleriförbandens utveckling. Indirekt eld är en av de viktigaste komponenterna i markstriden. Artilleri, granatkastare och flygstridskrafter med markmålsvapen är exempel på system som kan användas för att avge indirekt eld. Samtliga typer av manöverförband behöver indirekt eldunderstöd för sin strid, även inom ramen för internationella insatser, t.ex. vid fredsframtvingande insatser. Försvarsmaktens studie visar på några svagheter med dagens svenska artilleri, bl.a. bristen på autonoma och rörliga splitterskyddade pjäser och modern ammunition. Artilleriförbanden i insatsorganisation 2004 består av fyra haubitsbataljoner med vardera tolv stycken fordonsdragna pjäser (benämnda haubits 77B). Den längsta räckvidden är men för huvuddelen av ammunitionen dock endast . Inga eldenheter är min- eller splitterskyddade. Den målavkännande hårdmålsgranaten BONUS är beställd och under leverans, vilket avsevärt kommer att höja effekten. Denna granat ger möjligheter att bekämpa alla typer av stridsfordon på långa skjutavstånd. Långräckviddig styrd precisionsammunition har studerats i samarbete mellan svensk och amerikansk försvarsindustri. är projektet, benämnt Excalibur, i inledningen av ett gemensamt utvecklingsarbete. Granaten kommer att ge möjlighet till graderad verkan på betydligt längre avstånd och med högre precision samt med avsevärt mindre ammunitionsförbrukning. Utveckling och en första begränsad anskaffning är planerad. Första steget i att modifiera pjäsen haubits 77 har påbörjats. Leverans av två prototyper planeras . Genom modifieringen erhålls bl.a. autonoma och splitterskyddade enheter med en hög rörlighet och ökad eldkraft.