bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Utskottet förutsätter att regeringen fortlöpande håller informerad om arbetet med att utveckla och tillämpa civil meritvärdering för värnpliktstjänstgöringen. Ekonomiska förmåner Två motionsyrkanden berör ersättningen till de värnpliktiga under tjänstgöringen. I motion 2004/05:Fö209 (c) yrkande 2 förordas att dagersättningen och utryckningsbidraget knyts till den genomsnittliga löneutvecklingen och i kommittémotion 2004/05:Fö242 (v) yrkande 1 föreslås en utredning om hur bostadsförmånerna för de totalförsvarspliktiga kan förbättras. Utskottet hänvisar här till vad regeringen uttalat i propositionen, dels om att regeringen överväger en ordning med årlig omräkning av de totalförsvarspliktigas ersättningar, dels att regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Motionsyrkandena avstyrks därför. Med samma argument avstyrker också utskottet motion 2004/05:Fö209 (c) yrkande 1 i vilket föreslås en särredovisning av värnpliktigas ersättningar för att förhindra att dessa blir en budgetregulator. I motion 2002/03:Fö205 (m) föreslås att försäkringsskyddet skall omfatta alla slags olyckor som leder till skador och dödsfall under värnpliktstjänstgöringen. Utskottet hänvisar till att relativt (prop. 2001/02:10, bet. 2001/02:FöU3, rskr. 2001/02:205) beslutat om lagändringar som medfört betydande förbättringar av personskadeskyddet för de totalförsvarspliktiga. Innebörden härav är dels att ersättningar skall vara desamma oavsett typ av utbildning och dess längd, dels att den s.k. ålderstrappan vid beräkning av livränteunderlaget skall avskaffas, dels att garantinivån för livränta skall vara minst sju basbelopp. Härutöver beslutade om lagändringar som ger de utbildningsansvariga myndigheterna ett utökat rehabiliteringsansvar och att anhöriga kan få ersättning om de engageras i rehabiliteringen av en värnpliktig som skadats. Med anledning härav anser utskottet att det inte finns anledning för att ta initiativ för en förbättring av personskadeskyddet för totalförsvarspliktiga. Motionen kan därför inte tillstyrkas. I kommittémotion 2004/05:Fö242 (v) anförs att värnpliktiga som lider av alkohol- eller drogproblem måste tas om hand och ges rehabilitering. Utskottet har erfarit att grundutbildningen avbryts för värnpliktiga som uppvisar alkohol- eller drogproblem om de bedöms utgöra en säkerhetsrisk eller om de inte anses kunna uppnå utbildningsmålen. Skulle grundutbildningen avbrytas är det som prövar Försvarsmaktens rehabiliteringsansvar enligt lagen (1997:265) om statligt pensionsskadeskydd. Om den värnpliktige fullföljer utbildningen får han samma rehabilitering som en anställd. Enligt utskottets mening torde det som motionärerna efterlyser vara tillgodosett i nuvarande regelverk och dess tillämpning. Yrkande 4 i nämnda motion avstyrks därför. Motion 2004/05:Fö209 (c) föreslår att alla värnpliktiga ges möjlighet till kostnadsfria kommunikationsmöjligheter med dator och telefon (yrkande 3). Utskottet har erfarit att de värnpliktiga på flera förband redan har tillgång till datorer samt att Försvarsmakten håller på att se över möjligheterna att ge alla värnpliktiga möjlighet till Internetuppkoppling över dator. Skälet till att Försvarsmakten strävar efter att ge alla värnpliktiga lika tillgång till dator och Internet är dels att det förbättrar deras möjligheter att vidmakthålla sociala kontaktnät, dels att det inom flera områden är en förutsättning för att möjliggöra civil certifiering av värnpliktsutbildningen. Utskottet anser att vad motionären föreslår kommer att bli tillgodosett, varför motionsyrkandet avstyrks. Yrkesofficerare bedömning Regeringen bedömer att yrkesofficerare företrädesvis bör placeras i befattningar som kräver den militära personalens unika yrkeskunnande. Alternativa karriärvägar bör skapas och militära befattningar bör i ökad omfattning tillsättas med stöd av ett ansökningsförfarande. De åtgärder som vidtas för att minska antalet anställda bör bidra till att frigjord kompetens kommer andra arbetsgivare till godo. Personalavvecklingen bör genomföras mer kostnadseffektivt än under 20012004. Myndighetens bemanningsarbete bör styras på ett sådant sätt att befälsbrist undviks i de delar av verksamheten som inte avvecklas. Skälen för regeringens bedömning I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. Försvarsmaktens underlag års försvarsbeslut Av Försvarsmaktens fortlöpande rapportering och av underlaget inför den nu aktuella propositionen framgår att myndigheten i allt väsentligt står bakom den inriktning som tidigare beslutats för yrkesofficerarna. Förändringsarbetet har däremot varit betydligt mer tids- och resurskrävande än vad som tidigare bedömts. Försvarsmakten menar att det behövs ytterligare studier av åldersproblematiken. Regeringen återkommer till detta i avsnittet Åldersstrukturen hos Försvarsmaktens yrkesofficerare m.m. Försvarsmakten har jämfört tillgången till personal inom olika kompetensområden med det behov som kan förutses . Försvarsmakten bedömer att tillgången till kompetens inte kommer att bli gränssättande för myndighetens möjligheter att utföra sina uppgifter. Försvarsmakten konstaterar dock att detta är svårförutsägbart i ett längre perspektiv. granskning av Försvarets omstrukturering (RRV 2003:20) överlämnade av planering och genomförande (RRV 2003:20). redovisade i denna en rad personella aspekter på att genomföra försvarsreformen. Bland annat konstaterades att ett lämpligt personal- och kompetensförsörjningssystem inte kommer att vara infört vid utgången av 2004. bedömde att Försvarsmakten kan minska antalet yrkesofficerare i enlighet med planeringen, men till höga kostnader. Vidare konstaterades att Försvarsmakten skyndsamt behöver införa en tydlig personal- och personalkostnadsredovisning och att de korta tjänstgöringstiderna för yrkesofficerarna inte är bra för verksamheten. framförde att Försvarsmakten bör fortsätta att påverka statsmakterna för att få möjlighet till visstidsanställningar samt att Försvarsmakten bör stärka arbetsgivarrollen. I budgetpropositionen (prop. 2004/05:1, utg.omr. 6, avsnitt 3.9) redovisas ett mer fylligt referat av rapporten, Försvarsmaktens svar och regeringens slutsatser. Försvarsberedningens rapport för en ny tid (Ds 2004:30) Försvarsberedningen har lämnat en omfattande redogörelse för sin syn på yrkesofficerarna. Bland de frågor som beredningen belyst vill regeringen särskilt peka på följande: Yrkesofficerare bör först och främst tjänstgöra i befattningar som kräver det yrkeskunnande som är unikt för militär personal. Att delta i internationell verksamhet kommer att vara ett återkommande och normalt inslag i officerens yrkesliv. Högre officerare bör tjänstgöra på sina befattningar. Möjligheterna att direktrekrytera officerare med särskild kompetens bör förbättras. Det behövs fler rekryteringsvägar in i officersyrket och hänsyn måste tas till kostnaderna när olika åtgärder för att minska antalet anställda övervägs. Officerare som är anställda med fullmakt och som inte väljer att avvecklas bör tjänstgöra på de platser inom myndigheten där lämpligt arbete finns. Regeringen delar Försvarsberedningens syn i dessa delar. Förändringsarbetet bör intensifieras Regeringen noterar de iakttagelser och analyser som och Försvarsberedningen gör. Regeringen anser det nödvändigt att Försvarsmaktens i sitt arbete med att minska antalet anställda beaktar de arbetsrättsliga reglerna. Arbetet bör vidare ske på ett sätt som främjar verksamheten och minimerar avvecklingskostnaderna. Försvarsmakten bör också intensifiera sitt arbete med att genomföra den inriktning för yrkesofficerarna som regeringen tidigare redovisat för . Det handlar om att skapa alternativa karriärvägar, att frikoppla befordran från formella utbildningskrav och att anställa personer med särskild kompetens. I de fall där detta gäller anställning som officer bör anställningarna vara kopplade till en anpassad yrkesofficersutbildning. Regeringen menar att Försvarsmakten i ökad omfattning bör tillsätta militära befattningar med ett ansökningsförfarande. Det skulle skapa ett bemanningssystem som är effektivare för myndigheten och mer attraktivt för den enskilde. Försvarsmakten har uppgett att detta tidigast kan inledas . Regeringen har beslutat om ändringar i officersförordningen (1994:882) för att underlätta Försvarsmaktens utvecklingsarbete i dessa avseenden. Ändringarna trädde i kraft . Arbetsgivarpolitiska aspekter Försvarsmakten bedömer i budgetunderlaget att behovet av yrkesofficerare kommer att minska från ca 11 600 till ca 9 100 . Underlaget grundades på myndighetens förslag till fortsatt utveckling och tog hänsyn till behovet av militär kompetens i insatsorganisationen, grundorganisationen, den internationella verksamheten och i andra myndigheter, som t.ex. och Försvarshögskolan. För att nå detta nettoresultat räknar Försvarsmakten med att nyrekrytera ca 500 och att avveckla ca 3 000 officerare. Försvarsmakten anser att minskningen är möjlig genom en kombination av naturlig avgång, olika åtgärder som yrkesväxlingsstöd och fortsatt tillämpning av systemet med särskild pension. Däremot kan det bli nödvändigt med uppsägningar på grund av arbetsbrist om avtalet om särskild pension inte förlängs eller ersätts av ett liknande system när det går ut . Arbetsgivarpolitiken i staten är långtgående delegerad. Enligt regeringen bör det därför vara myndigheten som avgör behovet av personal med olika kompetens. Det är myndigheten som i samverkan med och arbetstagarorganisationerna skall avgöra hur personalminskningen bör genomföras. I några avseenden vill dock regeringen uttala sin principiella syn. Det första är att det är viktigt att i omstruktureringen så långt som möjligt ta hänsyn till behovet av att få en personalstyrka med rätt kompetens och en rimlig åldersstruktur för verksamheten. Det andra är att Försvarsmakten bör styra de personella resurserna till den verksamhet där de behövs bäst. finns det för många yrkesofficerare som delar av organisationen lider av befälsbrist. Det kommer att behövas en tydligare styrning från myndigheten för att under omstruktureringen få tillräckligt med personal i t.ex. värnpliktsutbildningen. De planerade nyanställningarna utgör endast en begränsad del av dem som behövs på för att få en personalförsörjning i balans. Utan tydlig styrning finns det en uppenbar risk för att situationen förvärras vid de enheter som redan nu har brist på officerare. Den tredje aspekten som regeringen vill peka på är kostnaderna för personalavvecklingen. De har varit betydande och svåra att prognostisera. Enligt Försvarsmaktens delårsredovisning uppgick kostnaderna för avveckling av personal till ca . Försvarsmakten måste därför fortsätta att utveckla sina prognosinstrument och noga väga kostnaderna för olika avvecklingsåtgärder mot de effekter som åtgärderna ger. Regeringen är positiv till Försvarsmaktens inriktning att lämna stöd till den personal som är beredd att byta yrke. Särskilt angeläget är det att stöd ges till dem som visar intresse för annan offentlig verksamhet som t.ex. polis-, kriminalvårds- eller utbildningsväsendet. Officerarnas erfarenheter av utbildning och ledarskap bör, med nödvändig komplettering i yrkes- och ämnesutbildning, vara lämpliga kvalifikationer. Då tillvaratas personalens kompetens på ett sätt som är konstruktivt både för den enskilde och för samhället. Sammantaget konstaterar regeringen att minskningen av officerskåren kommer att ställa stora krav på Försvarsmakten. Läget kompliceras dessutom av att cirka en tredjedel av officerarna är anställda med fullmakt. Fullmakter och särskild pension I ett historiskt perspektiv har staten använt fullmakter för att anställa tjänstemän som ansetts behöva en särskilt trygg och oberoende ställning. Detta gäller t.ex. domare och officerare. En fullmaktsanställning ger ett mycket starkt anställningsskydd. Arbetsbrist är t.ex. inte en saklig grund för uppsägning. fanns det ca 10 000 yrkesofficerare med fullmakt. trädde förordningen (1992:538), om inrättande och indragning av vissa tjänster vid myndigheter som hör till Försvarsdepartementet, i kraft. Där reglerades att en fullmaktstjänst skulle dras in av myndigheten om tjänsten var vakant eller skulle bli ledig. De yrkesofficerare som redan var anställda med fullmakt fick behålla anställningsformen. finns ca 3 600 officerare kvar med fullmakt. Majoriteten av dem är eller äldre. Om man utgår från officerarnas nuvarande pensionsålder (), kommer fullmaktssituationen att påverka Försvarsmaktens möjligheter att avveckla äldre officerare under ytterligare . Därefter kommer konsekvenserna att avta tills de sista fullmaktshavarna pensioneras, omkring 2025. har systemet med särskild pension kritiserats. Regeringen vill därför beskriva systemet utifrån ett statligt, arbetsgivarpolitiskt perspektiv. Beskrivningen utgår från skrivelse Hemställan från Försvarsmakten om vissa pensionsåtgärder (, dnr 9909-0488-Centro-65). I samband med försvarsbeslut beslutade regeringen förordningen (1992:96) om pension för vissa yrkesofficerare. Den innebar att fullmaktsanställda officerare i vissa fall kunde gå i pension när de fyllde . Förordningen gällde till utgången av 1994. Regeringen beslutade att Försvarsmakten fick välja de metoder och den omfattning som verksamhetsmålen krävde för att avveckla yrkesofficerare (dnr Fö94/1954/MIL) och betonade att personalåtgärder av principiell betydelse för de statliga arbetsgivarna skulle behandlas av . bemyndigade Försvarsmakten att besluta om åtgärder i enlighet med regeringsbeslutet. Bemyndigandet gällde till utgången av 1996. hemställde , på begäran av Försvarsmakten, att regeringen skulle reglera fortsatt tillämpning av systemet med särskild pension. Regeringen beslutade att inte vidta någon åtgärd (dnr Fi 96/2864, Z 3), eftersom det är som på statens vägnar sluter avtal om anställnings- och arbetsvillkor. Regeringen framförde att myndigheterna skulle bära ansvaret för kostnaderna. delegerade befogenheten att sluta kollektivavtal för särskild pension till Försvarsmakten. Delegeringen avsåg tiden . Befogenheten förlängdes sedan till utgången av 2004. Kvinnor som yrkesofficerare bedömer att den omfattande avvecklingen av personal och det tillfälliga rekryteringsstoppet till officersutbildningen riskerar att få negativa konsekvenser för uppgiften att successivt öka andelen kvinnor inom officersyrket. Det ställs högre krav på Försvarsmaktens förmåga att behålla de kvinnor som är anställda som yrkesofficerare. Försvarsmakten bör, när officersutbildningen återupptas, genom fortsatt tillämpning av särskilda rekryteringsåtgärder utnyttja fler värnpliktskullar som rekryteringsbas för att säkerställa att andelen kvinnor i den grundläggande yrkesofficersutbildningen ökar väsentligt. I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. Regeringen uppdrog åt Försvarsmakten att redovisa mål för rekryteringen av kvinnor till officersyrket. Myndigheten vidtog därefter åtgärder för att öka andelen kvinnor på yrkesofficersprogrammet, bl.a. genom positiv särbehandling. Resultatet visar att den positiva särbehandlingen inte har bidragit till någon ökning av antalet kvinnor som påbörjat yrkesofficersprogrammet. Istället har antalet kvinnor bland yrkesofficersaspiranterna sjunkit något i fasta tal och procentuellt är det oförändrat i förhållande till föregående år. Däremot har det totala antalet kvinnor inom yrket genomgått en positiv utveckling sedan förra försvarsbeslutet. konstaterar regeringen att dagens mycket stora obalans mellan män och kvinnor i officersyrket gör att arbetet med att öka andelen kvinnor måste ses i ett långsiktigt perspektiv. Till och med i en situation där Försvarsmakten kontinuerligt skulle lyckas rekrytera lika många kvinnor som män till yrkesofficersprogrammet skulle andelen kvinnor inom officerskåren först efter flera årtionden kunna närma sig hälften. Regeringen ser därför med oro på det negativa utfall som rekryteringen gav 2003 och konstaterar vidare att såväl avvecklingen av personal som rekryteringsstoppet till officersutbildningen riskerar att få negativa konsekvenser för inriktningen att successivt öka andelen kvinnor inom yrket. är det glädjande att Försvarsmakten lyckats väl i sitt arbete med att minska de förtida avgångarna bland kvinnliga officerare. Regeringen bedömer att de låga förtida avgångarna utgör ett trendbrott. Försvarsberedningen konstaterar (Ds 2004:30) att det ur ett kvalitets- och kompetensperspektiv är centralt att öka andelen kvinnor inom försvaret. Beredningen anser därför att det är viktigt att Försvarsmakten utvecklar rekryteringsvägarna så att inte dessa begränsas till dem som tjänstgör som befälselever. Regeringen har tidigare anfört att Försvarsmakten bör ges möjlighet att anställa personer med särskild kompetens som officerare efter en anpassad officersutbildning. Denna möjlighet infördes efter det att regeringen beslutat om omfattande ändringar i officersförordningen (1994:882). Regeringen anser att Försvarsmakten med detta beslut som grund bör utveckla rekryteringsvägarna på ett sådant sätt att det bidrar till att öka andelen kvinnor inom officerskåren. Regeringen bedömer därutöver att Försvarsmakten, parallellt med eventuella personaluppsägningar, måste fortsätta att verka för att begränsa de frivilliga avgångarna bland kvinnliga yrkesofficerare. Regeringen anser vidare att det är nödvändigt att Försvarsmakten vidtar åtgärder för att behålla intresset för officersyrket hos de unga kvinnor som genomfört värnplikt så att de, när utbildningsstoppet hävts, ges en ny möjlighet att söka till officersutbildningen. Regeringen bedömer att Försvarsmakten då kan nå en större kvinnlig rekryteringsbas än tidigare och därmed få större möjligheter till en radikal ökning av andelen kvinnor till officersutbildningen. Regeringen kommer att följa resultatet av Försvarsmaktens fortsatta ansträngningar att rekrytera fler kvinnor till officersyrket. Åldersstrukturen hos Försvarsmaktens yrkesofficerare m.m. Regeringen bedömer att det krävs ytterligare åtgärder för att uppnå en lämplig åldersstruktur inom yrkesofficerskåren i Försvarsmakten. Försvarsmakten bör därför tillsammans med och arbetstagarorganisationerna fortsätta att analysera denna fråga. Regeringen kommer att noga följa processen. I skälen för sin bedömning framhåller regeringen bl.a. följande. Försvarsmaktens underlag I budgetunderlaget framhåller Försvarsmakten att det behövs ett fortsatt reformarbete inom personalförsörjningsområdet, främst för att kunna möta de krav som det flexibla insatsförsvaret och de internationella uppgifterna ställer. De internationella ambitionerna förutsätter nya regler som omfattar alla personalkategorier. De ökande beredskapskraven förstärker ytterligare behovet av reformarbete. Ett alternativ som kan bli aktuellt är möjligheten till en tidsbegränsad anställning () för yrkesofficerare. Nuvarande kompetens- och åldersstruktur är enligt Försvarsmakten oacceptabel för ett insatsförsvar där internationella insatser blir allt viktigare. En väl avvägd balans mellan yngre och äldre officerare är nödvändig, framför allt med hänsyn till kraven på tillgänglig insatsförmåga. Därför krävs ett mer flexibelt system, där förberedelser för övergång till en civil karriär blir ett integrerat element i den militära karriären. Enligt Försvarsmakten är alltför många yrkesofficerare i nivån löjtnant och kapten . Försvarsmakten bedömer att framtidens insatser såväl nationellt som internationellt i hög grad kommer att kräva en fysisk uthållighet i kombination med en ständigt förändrad kompetens, framför allt med tanke på införandet av tekniskt avancerad materiel. Detta innebär att nuvarande åldersstruktur behöver förändras, i synnerhet för insatsorganisationens personal. Försvarsmakten framhåller särskilt att nuvarande regelverk för yrkes-officerare innebär att den omfattande personalavvecklingen måste upprepas , allteftersom yrkesofficerarna åldras eller för att anpassa organisationens storlek efter förändrade krav. Nya officerare måste ständigt rekryteras till den större andelen befattningar i de lägre nivåerna i organisationen. Möjligheterna att vid behov öka rekryteringen begränsas av att detta skapar en ogynnsam åldersstruktur om inte de naturliga avgångarna är större än rekryteringen. Om rekryteringarna skulle behöva öka på grund av långsiktigt höjd beredskap, kommer stora obalanser i Försvarsmaktens ålderssammansättning att skapas . Enligt Försvarsmakten är det viktigt att undvika en situation där myndigheten är beroende av naturliga avgångar och återkommande avvecklingspaket för att kunna bevara en bra åldersspridning bland yrkesofficerarna. Om ingenting görs kan Försvarsmakten hamna i en situation där man måste hantera övertalighet och ogynnsam åldersstruktur med återkommande åtgärdsprogram och kanske uppsägningar, som de naturliga avgångarna gör att Försvarsmakten förlorar viktig och i vissa fall avgörande kompetens. Försvarsmakten menar i en särskild skrivelse att det framtida insatsförsvaret behöver en befälskår med tyngdpunkt i åldersläget . Huvuddelen av officerskåren bör därför ha tidsbegränsad anställning med karriärväxling till civila yrken vid . Långsiktigt verkande åtgärder och incitament behövs för att få de yngre officerarna att stanna inom försvaret till denna ålder och skapa goda möjligheter till karriärväxling efter fullgjord anställningstid som officer. Parallellt behöver verkande åtgärder vidtas för att främja motsvarande karriärväxling bland dagens övertaliga äldre officerare. I ett kompletterande underlag till budgetunderlaget framför Försvarsmakten att det för att få ett framtida personalförsörjningssystem för yrkesofficerare i balans, dvs. yrkesofficerare i rätt antal, med rätt kompetens och i rätt åldersläge, behövs ett nytt system med tidsbegränsade anställningar i någon form. För detta krävs ytterligare analyser och Försvarsmakten hemställer om att regeringen stöder Försvarsmaktens fortsatta arbete med att pröva och utveckla olika former för tidsbegränsad anställning. I underlaget finns beskrivet flera exempel på sådana system. Försvarsmakten konstaterar att myndighetens tidigare förslag om tidsbegränsad anställning upp till skapar låsningar. Alternativen är i stället utformade med kortare tidsbegränsade anställningar som kan upprepas i flera perioder. Ett system är att efter tvåårig yrkesofficersutbildning anställas tidsbegränsat i en period . Därefter kommer en livs- och karriärplanering som kan leda till ytterligare anställningar i 5-årsperioder. Ett annat system bygger på en ökad rekrytering och användning av reservofficerare. Det innebär att yrkesofficerare anställs tills vidare medan man anställer reservofficerare i grundorganisationen med tidsbegränsade anställningar . Ett tredje förslag bygger på att reservofficerare och yrkesofficerare ges en ettårig gemensam officersutbildning. Samtliga anställs tidsbegränsat . Därefter får vissa en ytterligare, ettårig, yrkesofficersutbildning och anställs tills vidare. Övriga kan fortsatt anställas som reservofficerare eller övergå till en civil karriär. Försvarsberedningens rapport för en ny tid Försvarsberedningen bedömer att två faktorer är centrala för den framtida Försvarsmakten. Dels att den militära personalen inriktas på att först och främst tjänstgöra i verksamhet som är direkt kopplad till insatsorganisationens utbildning, övning och insatser, dels att Försvarsmakten inte skall ha permanenta avvecklingskostnader för militär personal som passerat ett visst åldersläge. För att uppnå detta bedömer Försvarsberedningen det vara motiverat att pröva ett system med tidsbegränsade anställningar för militär personal. Hur ett sådant system skall se ut i detalj bör Försvarsmakten utreda. Grundläggande för ett system med tidsbegränsade anställningar är, enligt Försvarsberedningen, att det är insatsorganisationens förband och beredskapssättning som skall vara utgångspunkten för behovet av personal.