bet · GR01MJU16 · 2004-04-27 00:00:00 — Fortsatta insatser för långsiktigtskydd av skogsmark är nödvändiga för att skogar med höga biologiska värdenskall bevaras för framtiden. Skydd av skogsmark måste också i fortsättningenvara ett gemensamt ansvar för samhället och skogsbruket. Det är positivtatt utvärderingens resultat indikerar att arealen av skogsägarna frivilligtavsatta hänsynsområden har goda förutsättningar att uppnå miljökvalitetsmåletLevande skogar, delmålet om långsiktigt skydd av skogsmark. Enligtutvärderingen bör dock värdet av frivilliga avsättningar tolkas med enförsiktighet på grund av osäkerhetsfaktorer som biologiska kvaliteter ochvaraktighet över tiden. För naturvårdsavtalen ser förutsättningarna godaut att nå målet , dvs. att naturvårdsavtal sluts för ca 5 000hektar . Takten i avsättningarna för biotopskydd måste dock ökafrån ca till föratt målet skall nås . konstaterar vad gällerbildande av naturreservat att under den första tredjedelen av målperioden,t.o.m. har av målet nåtts. Detta motsvarar entakt av förvärvad eller ersatt mark om ca per år.För att uppfylla miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmålet om långsiktigtskydd av skogsmark, krävs det stora resurser. Utskottet instämmer i attdet självklart är viktigt att dessa används så effektivt som möjligt.Redan i 1993 års skogspolitiska beslut redovisades behovet av en effektivoch flexibel användning av tillgängliga medel. Det innebär t.ex. att medlenbör prioriteras till skydd av objekt som ger störst nytta sett utifrånsyftet att bevara biologisk mångfald. För att detta skall vara möjligthar man ansett det nödvändigt att de nationella målen för skydd av skogbryts ned till regional nivå eftersom behovet av att skydda skog ser olikaut i olika regioner. , , skogsvårdsstyrelsernaoch länsstyrelserna arbetar tillsammans med andra berörda för att se hurbehovet ser ut i respektive region och län. Detta ligger till grund förframtagande av regionala mål för skydd av skog.Som anförs i skrivelsen är det en förutsättning för att kunna ta rationellabeslut om vilka områden som kan behöva skydd i någon form att skogensnaturvärden är kända. har genomfört en nationellinventering och klassificering av värdefulla biotoper under perioden1993-1998. avslutas en kompletterande inventering. Skogsbolageninventerar naturvärden på sina marker och skall vara klara under år 2003.Naturvårdsverket har till regeringen redovisat ett uppdragatt genomföra en naturvärdesbedömning av all statlig skogsmark (rapport5339). Syftet är att sammanställa och bedöma den befintliga kunskapen omde statliga skogsmarkernas natur- och kulturvärden samt redovisa hur dennainformation skall hållas uppdaterad och tillgänglig. Uppdraget har genomförtsi samverkan med skogsvårdsorganisationen, länsstyrelserna,,och övriga statliga skogsägare. Som anförs i skrivelsen finnsdärmed ett bra grundmaterial för urval och beslut om vilka områden somkan behöva särskilt anpassad skötsel eller skydd i olika form för attnaturvärdena skall bevaras och utvecklas. Utskottet har inhämtat attutredningsresultatet bereds i Miljödepartementet.I skrivelsen redovisas vidare att det behövs ytterligarenaturvärdesinventeringarför att man skall kunna bedriva ett effektivt skyddsarbete framöver. Skälethärför är dels att gjorda inventeringar inte varit heltäckande, dels attkunskapsuppbyggnaden kring skyddsbehovet för olika arter och biotoperutvecklas. Ett exempel är behovet av bättre kunskap om vad som finns i deområden som har skyddats, dvs. vad dessa innehåller för olikanaturtyper och arter, inklusive livsmiljöer för arter. Naturvårdsverkethar redovisat en plan för hur en nationell basinventeringav skyddade områden, inklusive Natura 2000-områden, kan genomföras.Regeringen har regleringsbrev uppdragit åt attsärskilt redovisa en lägesbeskrivning av genomförandet av basinventeringenav skyddade områden samt natura 2000-områden.Som anförs i skrivelsen finns det, även om kunskaperna om skogens biologiskamångfald har ökat, fortfarande stora kunskapsluckor bl.a. avseende vilkaeffekter olika skyddsmodeller har på bevarande av biologisk mångfald ochhur långsiktig skötsel av skyddade områden skall utformas. Forskning omdetta är angeläget för att man skall kunna arbeta med områdesskydd på ettså effektivt sätt som möjligt.Naturvårdsverket och har i regleringsbrevet för år 2004fått i uppdrag att tillsammans ta fram en gemensam fördjupad strategi förarbetet med områdesskydd (naturreservat och biotopskyddsområden) ochnaturvårdsavtal för särskilt värdefulla naturområden på skogsmark. Enkostnadseffektiv måluppfyllelse av miljökvalitetsmålet Levande skogar,delmål 1 Långsiktigt skydd av skogsmark, skall utgöra utgångspunkt föruppdraget. Strategin skall bl.a. belysa frågor som geografisk fördelninginom landet (län/regioner) och fördelning på olika skogsnaturtyper.Naturtypsindelningen bör i huvuddrag vara densamma som den som avses användasi basinventeringen över skyddade områden. Vidare gäller att områdesskyddoch naturvårdsavtal på skogsmark skall ses i ett landskapssammanhang. Detinnebär att beröringspunkter med kompletterande bevarandeinsatser iskogslandskapet, t.ex. frivilliga avsättningar inom ramen för ekologisklandskapsplanering, gröna skogsbruksplaner och kommunala naturvårdsinsatserbör uppmärksammas. Arbetet skall utföras efter samråd med och underlagfrån länsstyrelser och skogsvårdsstyrelser. Uppdraget skall redovisastill regeringen . Utskottet föreslår att motionerna2002/03:MJ425 (kd) yrkande 6, 2003/04:MJ23 (m) yrkande 4, 2003/04:MJ25(kd) yrkande 4 och 2003/04:MJ415 (c) yrkandena 1 och 2 i avvaktan påresultatet av det arbete som pågår lämnas utan vidare åtgärd.Naturvårdsverket har tagit fram underlag för urval, skydd och skötsel avädellövskogar och andra sydsvenska lövskogar samt en vägledning föravgränsning och översiktlig naturvärdesbeskrivning av naturreservat iskogsmark. Som anförs i skrivelsen innebär Miljökvalitetsmålet Levande skogar,delmålet om förstärkt biologisk mångfald, att arealen mark föryngrad medlövskog skall öka och att arealen äldre lövskog skall öka med minst 10 %.I skrivelsen redovisas vidare att röjning och gallring är viktiga åtgärderi lövskogsskötsel och för möjligheterna att få mera äldrelövrik skog, vilket är ett av delmålen under miljökvalitetsmålet Levandeskogar. Skogsägarna sparar mera lövträd efter röjning och gallring äntidigare. Lövträdens andel av virkesförrådet är . Enligt utvärderingenav skogspolitiken är tendensen att andelen kommer att öka till år2050. Utskottet instämmer i att en ökning av andelen lövträd gynnarbiologisk mångfald och ökar den framtida handlingsfriheten i fråga om vadskogen producerar. Som har uttalats bör röjningarna öka i omfattningi syfte att säkerställa såväl framtida lönsamhet och god virkeskvalitetsom att bidra till en ökad lövandel. Det anförda innebär enligt utskottetsuppfattning att syftet med motionerna 2003/04:MJ22 (v) yrkande 7 och2003/04:MJ423 (mp) yrkande 2 i huvudsak tillgodosetts med vad som anförts.Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd.Resultat från inventeringar utgör enligt skrivelsen en viktig informationeftersom de beskriver de bevarandevärden som ligger till grund för fortsattplanering i form av t.ex. skogsbruksplaner och skogs- och miljöredovisningar.Markägare och brukare bör därför få en presentation av den del avinventeringsresultaten som berör just dem så fort som möjligt efter det attresultaten sammanställts. Så t.ex. presenteras resultat frånskogsvårdsstyrelsernasnyckelbiotopsinventering för skogsägarna efter utförd inventering. Ensådan presentation och återföring av resultat tar tid och resurser ianspråk men bör ses som en långsiktig investering i syfte att nå god samsynoch lokalt deltagande. Kostnaderna för sådan information bör inkluderasi kostnadsberäkningarna för olika inventeringar och andra projekt som rörkunskapsuppbyggnad.Utskottet instämmer i att en effektiv medelsanvändning innebär att såvälstrategier som bevarandemodeller behöver utvecklas i takt med att kunskapernaom hur man mest effektivt bevarar biologisk mångfald utvecklas.Skogsvårdsorganisationen bedriver i enlighet med vad som redovisades i prop.1997/98:158 (bet. 1998/99:MJU3) en försöksverksamhet med en kompletterandemodell för naturskydd i vissa områden, kallad landskapsekologiska kärnområdeneller LEKO. Denna modell innebär att samhällets medel och skogsägarnasfrivilliga åtaganden kombineras för största möjliga nytta inom ett visstområde. Syftet med modellen är att effektivt bevara biologisk mångfald iområden med småskaligt skogsbruk och stor andel höga naturvärden. Tätakontakter med markägarna under processen liksom ett nära samarbete medlänsstyrelsen är grundläggande inslag. Utskottet stöder i likhet medregeringen bedömning att detta arbetssätt är mycketverkningsfullt och en för samhället kostnadseffektiv modell för bevarande avnaturvärden och att modellen bör införas där det är lämpligt. ,i samarbete med och skogsvårdsorganisationen, arbetar medatt ta fram strategier för inrättande av naturreservat i skogslandskapet.Arbetet genomförs så att färdiga nationella och regionala strategierskall kunna tillämpas från år 2004.Vid riksdagsbehandlingen av regeringens skrivelse En samlad naturvårdspolitik(skr. 2001/02:173, bet. 2001/02:MJU24) framhöll utskottet att ett långsiktigtvidmakthållande av biologisk mångfald kräver ett nyttjande som sker påett sätt och i en utsträckning som inte leder till långsiktig minskningav biologisk mångfald. Vid sidan av bevarandeåtgärder krävs att sektoreroch näringar, som använder de stora arealerna av mark och vatten i ,i samarbete med samhället i övrigt utvecklar ett hållbart nyttjande ilinje med den definition av begreppet som är fastlagd i konventionen ombiologisk mångfald.I den nu aktuella skrivelsen anförs att regeringen avser att under år2004 ge ett uppdrag till berörda myndigheter att utveckla och preciserabegreppet "hållbart nyttjande av biologisk mångfald och biologiska resurser",i syfte att underlätta en tillämpning inom framför allt areella näringari administrerar instrumenten biotopskydd ochnaturvårdsavtal. Utskottet instämmer i att för att nå målet om en ökad arealbiotopskyddsområden och naturvårdsavtal och långsiktigt säkra kvalitetenhos dessa måste former och metoder för skyddsarbetet liksom den naturvårdandeskötseln och tillsynen av biotoperna utvecklas. Vid riksdagsbehandlingenav den nämnda regeringsskrivelsen En samlad naturvårdspolitik (skr.2001/02:173, bet. 2001/02:MJU24 s. 30) uppmärksammas några åtgärder somkan underlätta och effektivisera genomförandet av områdesskydd. Härunderstryks t.ex. vikten av att etablera en lokal dialog och deltagande ochatt på ett tidigt stadium förankra naturvården hos alla berörda aktörerinklusive brukare. Det anförda bör i allt väsentligt tillgodose syftetmed motionerna 2002/03:MJ424 (kd) yrkande 27, 2003/04:MJ24 (fp) yrkande6, 2003/04:MJ26 (c) yrkandena 4-7 och 2003/04:MJ412 (c) yrkandena 4, 6och 7. Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd.Som anförs i den nu aktuella skrivelsen bedöms av biotopskyddsområdenavara i behov av någon typ av skötselinsats för att bevara och utvecklanaturvärdena. För att säkra att önskvärda skötselåtgärder utförs inomområden som omfattas av naturvårdsavtal kommer bl.a. riktad rådgivningtill berörda skogsägare att behövas. Vid utgången av kommer detom miljökvalitetsmålet uppnås att finnas omkring 10 000 biotopskyddsområdenoch drygt 7 000 områden med naturvårdsavtal. För biotopskyddsområden harskogsvårdsorganisationen i enlighet med ett tillsynsansvar.Utskottet instämmer i att formerna för tillsyn av objekten måste utvecklasför att detta skall kunna genomföras på ett effektivt sätt. Skogsstyrelsenbedriver utvecklingsarbete för att t.ex. kunna använda satellitbilder somett komplement till fältbesök.Utskottet instämmer med regeringen i att det är angeläget att undanröjaalla eventuella hinder för ett effektivt genomförande av delmålet omlångsiktigt skydd av skog under miljökvalitetsmålet Levande skogar. Iskrivelsen redovisas att flera remissinstanser pekar på att objekt istorleksintervallet mellan 5 och hamnar i ett glapp mellanbiotopskydd och naturreservat. Det är angeläget att samordningen avskogsvårdsorganisationens arbete med biotopskydd och naturvårdsavtal samt denaturvårdande myndigheternas arbete med reservat utvecklas så att biologisktvärdefulla områden inte faller mellan stolarna.Naturvårdsverket har till regeringen redovisat ett uppdragatt i samverkan med analysera och redovisa i vilken månregelverket eller den praxis som har utvecklats vid tillämpningen av deolika skyddsinstrumenten naturreservat, biotopskydd och naturvårdsavtalutgör ett hinder för ett effektivt genomförande av ett långsiktigt skyddav skogsmark. Myndigheterna hade i uppdrag att lägga förslag till eventuellaförändringar som behöver beslutas av regering eller riksdag. Uppdragethar genomförts i samråd med och länsstyrelserna.Utskottet har inhämtat att redovisningen bereds iMiljödepartementet. I avvaktan på resultatet av den verksamhet som pågår ärutskottet inte nu berett att föreslå något uttalande medanledning av motionerna 2002/03:MJ210 (c), 2002/03:MJ219 (kd) yrkande 4,2003/04:MJ22 (v) yrkande 3 och 2003/04:MJ24 (fp) yrkande 9. Motionernabör lämnas utan vidare åtgärd.När det gäller de frågor som tas upp i motion 2002/03:MJ219 (kd) yrkandena2 och 3 om markägares rätt till inventering samt juridisk hjälp påmyndighetens bekostnad vill utskottet hänvisa till vad utskottet anförde imaj 2002 (bet. 2001/02:MJU24 s. 31). I samband med miljöpolitiskaproposition uttalade sig utskottet och om principerna föransvaret vid bevarandet av skyddsvärda områden m.m. (1990/91:JoU30 s. 255).Regeringen kom därefter att hänvisa till dessa principer i motiven tillmiljöbalken (prop. 1997/98:45, bet. 1997/98:JoU20). Uttalandet innebär ikorthet att ansvaret för att säkerställa den biologiska mångfalden intefår begränsas till att bli en fråga om statens ekonomiska resurser förintrångs- och inlösenersättningar. En princip, parallellt med PolluterPays Principle, borde utformas där förvaltande av naturen och den biologiskamångfalden blir ett normalt inslag i verksamheten och som inte förutsätterstatliga bidrag. Utskottet ansåg att alla har ett ansvar för att bevarabiologisk mångfald och att också det ekonomiska ansvaret bör delas avalla. Med detta synsätt fordrades enligt utskottet alltså regler, enligtvilka samhället till en viss grad kompenserar markägare och andrarättighetsinnehavare, som grundas på bl.a. naturvårdsskäl. kom ienlighet med uttalandena att i korthet innebära att rätt till ersättningföreligger vid beslut om nationalpark, naturreservat, kulturreservat,biotopskyddsområde, vattenskyddsområde samt föreläggande och förbud enligtden s.k. samrådsparagrafen (12 kap. 6 §). Innebär ett sådant beslut attmark tas i anspråk eller att pågående markanvändning inom berörd del aven fastighet avsevärt försvåras betalas ersättning för intrånget. Ersättningbetalas också vid vissa undersökningar och vid föreläggande omstängselgenombrottm.m. En eventuell ersättning skall emellertid alltid minskas med ett beloppsom motsvarar vad fastighetsägaren är skyldig att tåla utan ersättning.I sammanhanget bör också framhållas vad regeringen anför om Lantmäteriverketsoch presenterade förslag om naturskyddsförrättning.Enligt förslaget skall främst frågor om intrångsersättning och inlösen isamband med bildandet av vissa typer av områdesskydd avgöras genom enlantmäteriförrättning. Bakgrunden till förslaget är bl.a. att ett mycketstort antal nya områdesskydd kommer att inrättas under den närmastetioårsperioden.Utskottet har inhämtat att detta förslag bereds inomRegeringskansliet. Utskottet föreslår att motion 2002/03:MJ219 (kd) yrkandena2 och 3 avstyrks med det anförda.Skogspolitikens medel - statligt ekonomiskt stödUtskottets förslag i korthetUtskottet instämmer i vad regeringen har anfört och avstyrker motioner omskogsbruk i och (s), resurser till skötsel avlövskog (c, mp), finansiering av bidrag till ädellövskog (m), skydd avkulturmiljöer i skogsbrukslandskapet (mp) och försurning (kd, v).Jämför reservationerna 32 (m), 33 (kd, c), 34 (kd) och 35 (fp, v).SkrivelsenSedan 1979 års skogspolitiska beslut har förutsättningen varit attskogsbruket skall vara självfinansierat. Detta innebär t.ex. att de krav somställs i skogsvårdslagstiftningen skall tillgodoses utan statligt stöd.Under perioden 1980-1993 förekom vissa bidrag till skogsvårdsåtgärder somfrån samhällets synpunkt betraktades som angelägna men som inte ansågsskäliga att kräva av skogsägaren. Mot slutet av perioden kom i stort settalla bidrag att finansieras av den dåvarande skogsvårdsavgiften. Straxinnan skogspolitiska beslut trädde i kraft slopades skogsvårdsavgiften.Därmed avvecklades också alla stöd och anslag som var finansierade avdenna.I början av 1970-talet infördes särskild lagstiftning i syfte att bevarade återstående bokskogarna. För att kompensera för de höga kostnader sombokskogsskötsel medför infördes ett statsbidrag till bl.a. anläggning avbokskog och ungskogsskötsel. Bestämmelser om detta fanns i bokskogslagen.I början av 1980-talet utvidgades bokskogslagstiftningen till att gällaalla återstående ädellövskogar. Genom skogspolitiska beslutöverfördes den dåvarande ädellövskogslagens bestämmelser i huvudsakoförändrade till skogsvårdslagen. Enligt 28 § skogsvårdslagen kan såledesbidrag lämnas till kostnader för åtgärder som behövs för att tryggaåterväxten av ädellövskog. Anslaget uppgick till 18 miljoner kronor.Med anledning av de omfattande stormfällningarna under vintern 1999beslutade om medel till nyanläggning av ädellövskog på stormfälldatidigare granbevuxna marker i . Stödet omfattar 10 miljonerkronor under perioden 2001-2003.Från år 1997 kunde bidrag lämnas inom ramen för EU:s jordbrukspolitik isyfte att minska traditionell jordbruksproduktion och öka variationen ijordbrukslandskapet. I inrättades stöd till lövskogsplantering avnedlagd åker i slättbygd. Stödet utnyttjades i mycket liten omfattning.Bidrag kunde också lämnas till miljöåtgärder inom jord- och skogsbruk.MotionernaEnligt motion 2002/03:MJ472 (s) behövs ett statligt stöd till skogsvårdför att trygga återväxten för att ett rationellt skogsbruk fortsättningsvisskall kunna bedrivas i och Västerbotten.I fråga om finansiering av bidrag till ädellövskog anförs i kommittémotion2003/04:MJ23 (m) yrkande 7 att regeringen aviserar att den nu vill seöver bidraget och möjligen samordna det med det stöd till landsbygdsutvecklingsom är en del av den gemensamma jordbrukspolitiken (CAP). Detta förslagbör enligt motionärerna avvisas på grund av att CAP ständigt är utsattför förändringar och finansieringen kan därför bli temporär. Vidare ärädellövskog långsamväxande, och det är svårt att förutse hur planteringav t.ex. ek bidrar till landsbygdsutveckling under detta och nästkommandesekel.Enligt motion 2003/04:MJ423 (mp) yrkande 1 bör insatserna för ökade arealerav ädellövskog, lövskog och blandskog utökas. Större resurser bör enligtpartimotion 2003/04:MJ474 (c) yrkande 20 avsättas till plantering ochskötsel av lövskog. Mer lövinslag i den svenska skogen, speciellt i södraoch , är angeläget.I fråga om skydd av kulturmiljöer i skogsbrukslandskapet anförs i motion2003/04:MJ423 (mp) yrkande 4 att när de nya jordbruksstöden beslutas börman på nationell nivå ändra så att lämpliga EU-medel även kan kommaskogsbrukare till del.Kristdemokraterna anför i motion 2002/03:MJ432 (kd) yrkande 9 attSkogsstyrelsens åtgärdsprogram för markförsurning bör införas. Skogsstyrelsenhar arbetat fram ett åtgärdsprogram för en sammanslagen sjö- och skogskalkning,som skulle vara effektivare än nuvarande system både ur praktisk ochekonomisk synvinkel. anför i motion 2003/04:MJ22 (v) yrkande6 att det är angeläget att verksamhet som syftar till att utveckla bättremetoder för att motverka försurning kan fortgå och inte hotas av medelsbrist.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar regeringens uppfattning att skogsbruket även fortsättningsvisi princip bör vara självfinansierat. Statligt ekonomiskt stöd kan endastkomma i fråga för åtgärder som inte kopplar till uppfyllande av skogspolitikensproduktionsmål, men som är av ett uttalat samhällsintresse. Utskottetinstämmer även i att möjligheterna till medfinansiering från EU bör beaktas.Skogsvårdsorganisationen bedrev miljörådgivningtill skogsbruket med delfinansiering från EU. ingår dessa ochandra stöd i ersättningar till landsbygdsutveckling inom ramen för EU:sjordbrukspolitik. I många andra länder inom unionen utnyttjas dennamöjlighet för bidrag till beskogningsåtgärder. har utnyttjat stödeti liten omfattning till åtgärder för skogsbruket. För perioden 1999-2002har totalt av stödet från EU använts till åtgärder förkompetensutveckling inom det svenska skogsbruket. För åtgärden ekologiskstabilitet i skogsbruket finns en budget på 6,47miljoner euro avsatt i det svenska miljö- och landsbygdsutvecklingsprogrammet.Utskottet avstyrker motion 2002/03:MJ472 (s).Som anförs i skrivelsen är ädellövskogen den skogstyp som hyser flesthotade arter. Den är därför i behov av ökat skydd. är ädellövskogensvirke värdefullt för förädlingsindustrin, och det är önskvärt att inhemsktproducerat trä kan användas i högre utsträckning. Dessa skogar är ocksåmycket värdefulla för rekreation och friluftsliv. Även ur kulturhistorisksynvinkel finns det skäl att gynna ädellövskog. Det är således av fleraskäl önskvärt att öka arealen ädellövskog. Kunskaperna om hur man åstadkommeren utökad areal ädellövskog är dock bristfälliga. lantbruksuniversitetutarbetar ett förslag till forskningsprogram om ett hållbartskogsbruk i ädellövskog.Enligt nuvarande regler lämnas det bidrag i första hand till åtgärder ibefintlig ädellövskog och i andra hand till anläggning av ny ädellövskog.I praktiken innebär detta att någon nyanläggning i princip inte kanerhålla bidrag eftersom tillgången på medel är begränsad. Som anförs iskrivelsen avser regeringen att se över ädellövskogsbidraget. Möjlighetentill delfinansiering inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitikensåtgärder för landsbygdsutveckling kommer att prövas i samband medutarbetandet av ett förslag till ett nytt program för dessa åtgärder efter2006. Utskottet föreslår att motionerna 2003/04:MJ23 (m) yrkande 7,2003/04:MJ423 (mp) yrkande 1 och 2003/04:MJ474 (c) yrkande 20 i avvaktan påden planerade översynen lämnas utan vidare åtgärd.Bidrag till natur- och kulturmiljövårdsåtgärder kan lämnas till åtgärdersom går utöver skogsvårdslagens krav. Bidrag lämnas t.ex. till restaureringav kulturmiljöer som skogsbeten, kolarkojor, tjärdalar och till områdenmed hamlade och frihuggna lövträd. Vidare kan naturvårdande bränning avskogsmark och anläggning av våtmarker erhålla bidrag. Bidrag lämnas med70 % av kostnaden, och anslaget var i genomsnitt7,. Det anförda torde i allt väsentligt hatillgodosett syftet med motion 2003/04:MJ423 (mp) yrkande 4. Motionen börlämnas utan vidare åtgärd.Som anförs i skrivelsen är försurning av mark en process som både berorpå surt atmosfäriskt nedfall och följer naturligt av skogsbruket. Skogenstillväxt och upptag av näringsämnen är en naturlig markförsurande process.På obrukad mark återförs basiska ämnen när skogen dör, vilket inte blirfallet vid uttag. Å andra sidan sker en mineralisering i marken sommotverkar försurning även vid skogsuttag. Om denna mineralisering heltkompenserar för uttaget varierar beroende på uttagets storlek ochmineraliseringens hastighet. Inom betydande områden är detta inte fallet.Dessutom sker en förlust av baskatjoner via utlakning från hyggen, vilketockså är en försurande process. Skogsbrukets bidrag till den totalamarkförsurningen varierar också regionalt beroende på nedfallets och uttagetsstorlek i olika delar av .