bet · GS01FöU4 · 2004-12-02 00:00:00 — Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 2). Åter i samma motion sägs att det är angeläget att öka kunskapen om kvinnors villkor i konfliktdrabbade länder ytterligare, bl.a. hos de trupper som deltar i FN:s fredsfrämjande operationer. Som ett led i detta arbete har regeringen beslutat att anvisa medel till Försvarsmakten för att myndigheten skall genomföra ett seminarium om könsrollsperspektiv på krishantering och internationella insatser. Syftet är att inventera och utveckla Försvarsmaktens kompetens när det gäller könsrollsperspektivet på framtida krishanteringsoperationer. Seminariet har genomförts, men har det varit tyst i frågan. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen tillser att en utvärdering och uppföljning av det seminarium Försvarsmakten höll för att inventera och utveckla Försvarsmaktens kompetens när det gäller könsrollsperspektivet på framtida krishanteringsoperationer, presenteras (yrkande 3). Utskottets ställningstagande Utskottet anser, liksom regeringen, att bidrag till internationell krishantering inom ramen för FN, EU, och Nato/PFF i hög grad bidrar till säkerhet. Som medlem i Europeiska unionen har en del i ansvaret för utvecklingen av EU:s krishanteringsförmåga. Fortlöpande bör därför övervägas svenska bidrag inom områden där EU har sådana behov. Denna utveckling behöver kombineras med en fortsatt svensk förmåga att bidra i uthålliga fredsbevarande insatser inom exempelvis FN:s ram. Försvarsmakten bör sålunda kunna bidra till att förebygga och hantera kriser liksom kunna medverka i fredsfrämjande insatser i och globalt. I den svenska förmågan bör också ingå att kunna leda multinationella förband. Utskottet ansluter sig vidare till regeringens uppfattning att ambitionerna bör höjas för vår förmåga till internationella insatser, när det gäller såväl numerär som tillgänglighet och uthållighet. Utskottet föreslår därför att bifaller regeringens förslag att Försvarsmakten skall ha förmåga att kunna leda och genomföra dels två insatser med förband av bataljonsstorlek eller motsvarande, dels mindre förbandsenheter i ytterligare tre insatser (hemställan nr 8 i propositionen). Förmågan skall omfatta både nya insatser, med relativt kort förvarning, och uthålligt deltagande i långvariga operationer. Försvarsmakten skall vidare utveckla ett svenskt bidrag till en multinationell snabbinsatsstyrka under svensk ledning som en del i EU:s snabbinsatsstyrka. Förbandet bör vara operativt . På , 20102012, bör en egen svensk snabbinsatsstyrka kunna vara organiserad. Utskottet utgår från att regeringen successivt informerar om hur arbetet med att bygga upp en svensk snabbinsatsförmåga framskrider. Utskottet övergår härefter till att behandla avgivna motionsyrkanden med anknytning till internationella insatser. Fyrpartimotionen 2004/05:Fö21 (m, fp, kd, c) förordar att ökar sitt internationella engagemang (yrkande 4). Som framgått har utskottet ingen annan uppfattning. Utskottet ser dock skillnader mellan inriktningen i motionen i förhållande till propositionens inriktning. Motionärerna förutsätter sålunda större ekonomiska resurser och fler förband. Motionsyrkandet bör därför avslås av . Uthållighetsfaktorn bör vara en viktig beräkningsgrund för internationella insatser enligt yrkande 7 i partimotion 2004/05:Fö8 (v). Som framgått i det föregående innebär den utveckling som utskottet förordat ökade krav på uthållighet och förmåga till uthålligt deltagande i långvariga operationer. Motionsyrkandet kan därmed anses bli tillgodosett och avstyrks därför. Utskottet utgår från att Försvarsmakten i sitt arbete med att bemanna förbanden för internationella insatser inte utnyttjar fler meniga soldater än vad förbandens uppgifter kräver. Något särskilt uttalande från att minimera antalet meniga soldater i insatsstyrkan anser utskottet därför inte vara nödvändigt, varför yrkande 8 avstyrks. I två motioner framförs yrkanden som berör krishantering ur ett genusperspektiv och tillämpningen av FN:s resolution 1325:2000. I partimotion 2004/05:Fö8 (v) föreslås sålunda att uppdrar åt regeringen att utarbeta en plan för hur FN:s resolution skall införas (yrkande 10). I kommittémotion 2002/03:Fö218 (v) föreslås dels att regeringen utvecklar en strategi för att förverkliga FN-resolution (yrkande 1), dels att det inrättas en mekanism för att följa upp denna resolution (yrkande 2), dels att ett seminarium 2002 om könsrollsperspektiv på framtida krishanteringsoperationer utvärderas och följs upp (yrkande 3). Utskottet har erfarit att det tagits åtskilliga initiativ och pågår flera projekt för att genomföra FN:s resolution 1325:2000 om kvinnor, fred och säkerhet, såväl internationellt som nationellt. Utskottet anser ändå att det finns behov av ytterligare ansträngningar och att bör fortsätta sitt engagerade och aktiva arbete inom och berörda myndigheter, främst Försvarsmakten och . Utskottet har vidare erfarit att det under innevarande höst under ledning har tillsatts en interdepartemental arbetsgrupp med uppgift att prioritera, koordinera och driva på det svenska agerandet för att nationellt och internationellt förverkliga intentionerna i resolution . Målet är bl.a. att gruppens arbete skall utmynna i en handlingsplan och en strategi för fortsatt svenskt agerande inom detta angelägna område. Utskottet kan också konstatera att Försvarsmakten i regleringsbrevet fått i uppdrag, med tillhörande krav på återrapportering, att uppmärksamma vikten av utökade utbildningsinsatser i genuskunskap både i grundorganisationen och för personal som skall delta i internationell krishantering. Vidare skall Försvarsmakten beakta vikten av att resolution tillämpas fullt ut i all verksamhet och att kvinnors deltagande i internationell krishantering bör öka. Detta bör ses i förening med ett uppdrag som Försvarsmakten gav till Försvarshögskolan , och som skall redovisas , om att all militär ledarskapsutbildning skall innefatta ett genusperspektiv. Enligt utskottets uppfattning har åtgärder vidtagits av regeringen och berörda myndigheter, eller kommer att vidtas, i linje med vad som efterlysts i de nämnda motionsyrkandena i de båda motionerna. Utskottet behöver därför inte tillstyrka yrkandena. I kommittémotion 2002/03:Fö240 (fp) yrkande 3 förordas att bör ha en beredskap att kunna ställa 1 500 man till förfogande för internationella insatser. Utskottet anser att den inriktning som förordats i det föregående kan inrymma de ambitioner som motionen ger uttryck för. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet. I samma motion (yrkande 4) ifrågasätts om inte förmågan till internationella insatser i högre utsträckning än bör vara dimensionerande för krigsorganisationen. Som framgått av det föregående anser regeringen att krav som sammanhänger med förmågan att delta i internationella insatser bör påverka planeringsprocessen . Ambitionen bör vara att utnyttja synergier mellan de nationella och de internationella uppgifterna. En ökad internationell förmåga skall sålunda ses som en integrerad del av Försvarsmaktens omställning. Motionsyrkandet får därmed anses bli tillgodosett varför det avstyrks. I kommittémotion 2002/03:Fö254 (kd) yrkande 8 föreslås att skall kunna avdela förband från alla försvarsgrenar till internationella operationer. Ett förslag med motsvarande innebörd förs fram i kommittémotion 2003/04:Fö264 (kd) yrkande 3. Som framgått av det föregående kommer förband ur olika stridskrafter att vara anmälda till internationella styrkeregister. Förbandsanmälningarna kommer att analyseras och omprövas . De båda motionsyrkandena får därmed anses bli beaktade, varför de avstyrks. Utskottet delar motionärernas uppfattning i kommittémotion 2002/03: Fö254 (kd) yrkande 9 om betydelsen av fortsatt nordiskt samarbete och en fördjupning av det praktiska regionala PFF-samarbetet med övningar med allsidigt sammansatta förband i vårt närområde. Utskottet anser att detta är förenligt med vad som tidigare anförts om en inriktning med ökade ambitioner för internationella insatser. Yrkandet avstyrks därför av utskottet. Informationsoperationer Regeringen bedömer att Försvarsmakten bör öka förmågan att möta olika former av informationsoperationer mot Försvarsmaktens egna system och därigenom bidra till samhällets totala motståndsförmåga. Därför är det viktigt att bl.a. utveckla ett försvarsmaktsgemensamt Computer Emergency Response Team (CERT) och ett försvarsmaktsgemensamt IT-försvarsförband för skydd mot IT-angrepp i Försvarsmaktens system. I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. I de flesta stridshandlingar och i varierande konfliktnivåer ingår informationsoperationer som en del. Informationsoperationer kan bl.a. genomföras genom elektronisk krigföring, psykologiska operationer (PSYOPS), vilseledning och fysisk bekämpning. Inom ramen för elektronisk krigföring kan dator- och nätverksoperationer (CNO) genomföras. Detta ställer krav på utformningen av såväl insatsorganisationen som Försvarsmaktens operativa förmåga. Exempelvis kan IT-angrepp ske i såväl fred, kris som krig men även i internationella insatser. Vi måste redan i fredstid kunna skydda våra informationssystem. Regeringen anser därför att Försvarsmakten bör ha en god förmåga att skydda sina informationssystem mot dator- och nätverksoperationer. De insatsförband som skall ges hög tillgänglighet och beredskap för såväl internationella som nationella insatser måste själva kunna skydda sina informationssystem och bör därför prioriteras. Inom ramen för internationella insatser bör Försvarsmakten ha en god förmåga att genomföra psykologiska operationer, bl.a. till stöd för skydd och säkerhet för den egna personalen. Även andra enheter t.ex. telekrigsförband, bör öka sin förmåga inom ramen för informationsoperationer. För att kunna utveckla förmågan att skydda sig mot angrepp genom informationsoperationer behövs god kunskap om hur offensiva informationsoperationer genomförs. Insatser med Försvarsmaktens resurser regleras i författningar, och informationsoperationer är inget undantag. Regeringen anser därför att man måste analysera de legala och folkrättsliga aspekterna för att klarlägga förutsättningarna för och konsekvenserna av att Försvarsmakten utvecklar en offensiv förmåga till informationsoperationer. upprättas en enhet för skydd mot informationsoperationer i Försvarsmaktens högkvarter. Den skall vara ett för informationsoperationer. Genom detta utvecklas förmågan inom ramen för samhällets informationssäkerhet. utvecklas ett Computer Emergency Response Team (CERT) med förmåga att detektera, hantera och avbryta attacker och informationsoperationer riktade mot Försvarsmaktens ledningssystem. CERT upprätthåller sekretess, tillgänglighet och riktighet i Försvarsmaktens insats- och verksamhetsledningssystem. utvecklas och anskaffas även materiel för ett IT-försvarsförband. Utskottets bedömning Utskottet delar regeringens bedömning att Försvarsmakten bör öka förmågan att möta olika former av informationsoperationer mot Försvarsmaktens egna system och att detta bidrar till samhällets totala motståndsförmåga. Anpassningsfrågor Regeringen behandlar här frågor om Försvarsmaktens anpassningsförmåga inför försvarsbeslut i enlighet med vad som anmälts i budgetpropositionen och vad krävt i detta avseende (bet. 2001/02:FöU2). I och med försvarsbeslut introducerades en anpassningsprincip för totalförsvaret. Syftet med att skapa anpassningsförmåga för det militära försvarets del var att säkerställa att Försvarsmakten har förmåga att kontinuerligt kunna utvecklas med hänsyn till fortlöpande förändringar, t.ex. i omvärldsutvecklingen, hoten, vapen- och övrig materielutveckling, organisationsformer och internationellt samarbete. Anpassning utgår från den aktuella förmågan och skapas genom en differentierad beredskap, flexibilitet i planeringen och satsningar på utveckling mot framtida uppgifter och utmaningar. De styrinstrument som förutsågs i beslutet har inte fått avsedd verkan, bl.a. har planering och realiserbarhetsgranskning av beredskapshöjningar och andra anpassningsåtgärder inte genomförts i tillräcklig utsträckning. har dock fortsatta förbättringar i omvärldsläget lett till att regeringen fattat beslut om att Försvarsmaktens förmåga kan anpassas. Bland annat har beslut fattats om avveckling av merparten av de s.k. materiella mobiliseringsenheterna (MME) och om sänkta krav på beredskap för stora delar av insatsorganisationen. Motiv för avveckling av MME redovisades till i skrivelsen Vissa frågor om Försvarsmaktens anpassningsförmåga (skr. 2002/03:48). Regeringen beslutade om en differentierad beredskap. Genom detta förbättrades tillämpningen av anpassningsprincipen. Beslutet ligger till grund för åtgärder inom Försvarsmakten . Huvuddelen av dessa åtgärder rör planering och direktiv som inte hinner få genomslag inom utbildning, anskaffning, förrådsställning eller skolverksamhet . Försvarsmaktens underlag inför har däremot helt anpassats till den differentierade beredskapsmodellen. De delvis förändrade krav på operativ förmåga som regeringen beskrivit i det föregående leder till att beredskapssystemet kommer att ses över. Det berör framför allt synen på i vilken omfattning Försvarsmakten bör ha förband med låg beredskap, dvs. längre beredskapstid än . Principen om att insatsorganisationens förband ges en varierande uppfyllnad av personal, materiel etc. är emellertid fortfarande viktig för att, inom en given ekonomisk ram, fullt ut åstadkomma de förband som skall kunna genomföra insatser. För att få ett starkare genomslag för de förändrade krav som ställs kommer regeringen att ställa krav i termer av beredskap och krav på flexibilitet och utveckling. Motioner Under allmänna motionstiden under riksdagsåren 2002/03 och 2003/04 har väckts motioner som berör anpassningsprincipen. I kommittémotion 2002/03:Fö254 (kd) av m.fl. betonas att Totalförsvarets beredskap skall vara flexibel och följaktligen differentierad. En del uppgifter måste kunna lösas , som t.ex. försvar av territoriell integritet och hävdandet av den nationella suveräniteten samt insatser vid katastrofer och andra svåra påfrestningar. För att möta plötsliga, mindre och väpnade angrepp, delta i fredsfrämjande insatser i närområdet och i humanitära hjälpinsatser globalt rör det sig om dagar och veckor. För en tredje beredskapskategori, någon eller några månader, omfattas övriga fredsfrämjande operationer utanför . Slutligen berör den långsiktiga beredskapen (ett till ) förebyggande katastrofberedskap och invasionsförsvar. anser att beredskapssystemet måste utvecklas i syfte att öka förmågan att möta krav på flexibilitet inför olika typer av hot, vilket som sin mening bör ge regeringen till känna (yrkande 10). I kommittémotion 2002/03:261 (mp) av m.fl. pekar motionärerna på den minskande risken för en negativ säkerhetspolitisk utveckling i vårt närområde. har därför vid flera tillfället föreslagit att militärutgifterna skall minska och att invasionsförsvaret skall nedmonteras till förmån för ett försvar mot nya icke-militära hot, som IT-sabotage, terrorism, miljöförstöring och sönderrostande ubåtar i . Motionärerna anför vidare att regeringen ställde sig bakom krav att inte bara ha en anpassningsförmåga av Försvarsmakten uppåt, utan också ha en anpassningsförmåga för fortsatta minskningar. bör därför tillkännage för regeringen vad i motionen anförs om att ta fram en plan för hur en halvering av det militära försvaret skulle kunna genomföras på ett för samhället och Försvarsmakten så gynnsamt sätt som möjligt (yrkande 1). Moderata samlingspartiet delar inte regeringens syn på att det går snabbt att återupprätta en stark svensk försvarsförmåga. I kommittémotion 2003/04:Fö259 (m) av m.fl. hävdas att alltför många osäkerheter är förenade med anpassningsdoktrinen för att denna skall kunna intecknas och på så sätt motivera uteblivna militära satsningar . Varje första beslut om en anpassningsåtgärd är till sin natur reagerande. kommer inte att vara ensamt om, eller ens först med, att förstärka den egna försvarsförmågan. Nationella hänsyn kommer att få företräde före omsorgen om andra stater. Sannolikt fattas beslut om en upprustning inom en kortare tidsrymd än . är det svårt att organisera nya typer av förband, utveckla nya förmågor eller utveckla och anskaffa nya materielsystem. Moderata samlingspartiet har därför hävdat att varje beslut om avveckling av förband och materiel skall föregås av en femårig behovsanalys. Totalförsvarets beredskap och möjlighet till anpassning skall kontinuerligt utvecklas i samklang med förändringarna i omvärlden. Motionärerna föreslår att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om anpassning till framtida hotbilder (yrkande 4). Utskottets ställningstagande I anslutning till försvarsbeslutet uttalade utskottet att regeringen borde återkomma till angående försvarets anpassningsförmåga. I betänkandet (bet. 2001/02:FöU2) anförde utskottet att det förutsatte att regeringen fortsätter att utveckla rapporteringen om anpassningsplaneringen och att den lämnar en mer utförlig redovisning av förmågan till anpassning inför varje ny försvarsbeslutsperiod, eller när omvärldsförändringar kräver detta. Med anpassningsförmåga avsåg utskottet försvarets förmåga att möta angrepp i olika tidsperspektiv. Med hänsyn till utvecklingen i omvärlden skall försvaret kunna förstärkas, utökas, reduceras eller eljest förändras för att motsvara de krav som ställs på försvaret. Regeringen lämnar nu i propositionen den redovisning som utskottet har begärt. Regeringen framhåller bl.a. att anpassning utgår från den aktuella förmågan och skapas genom en differentierad beredskap, flexibilitet i planeringen och satsningar på utveckling mot framtida tänkbara uppgifter. Regeringen anför vidare att de styrinstrument som förutsattes i det förra försvarsbeslutet inte har fått avsedd verkan men att den beslutade differentierade beredskapen kommer att leda till en bättre tillämpning av anpassningsprincipen. Regeringen kommer också att se över beredskapssystemet. Enligt utskottets mening är det ofrånkomligt att beslut om anpassningsåtgärder kommer att behöva fattas under betydande osäkerhet och med inslag av politiskt risktagande. Utskottet välkomnar den uppstramning som har skett i planeringen samt att regeringens kravställande kommer att ske i termer av beredskap, flexibilitet och utveckling. Utskottet förutsätter att regeringen fortlöpande håller informerad om förändringsplaneringens utveckling. I kommittémotion 2003/04:Fö259 (m) hävdas att varje beslut om avveckling av förband och materiel skall föregås av en femårig behovsanalys och att totalförsvarets beredskap och möjligheter till anpassning utvecklas i samklang med förändringarna i omvärlden (yrkande 4). Utskottet konstaterar att tidigare (bet. 2001/02:FöU2) behandlat och avvisat ett snarlikt yrkande. Utskottet anser att med den modernisering och uppstramning av planeringen som är i fråga så föreligger tillfredsställande möjligheter att förändra försvarets utveckling till framtida hot. Motionsyrkandet bör därför avslås av . Med samma argument avstyrker utskottet kommittémotion 2002/03:Fö254 (kd) yrkande 10 vari förordas att beredskapssystemet måste utvecklas för att öka förmågan att möta kravet på flexibilitet inför olika hot. Även det i kommittémotion 2002/03:Fö261 (mp) framförda yrkandet om en plan för hur det militära försvaret skall kunna halveras har behandlat och avvisat tidigare (bet. 2001/02:FöU2). Utskottet anser att den utvecklade anpassningsplaneringen kommer att innehålla erforderlig flexibilitet för en förändring av försvaret, även nedåt. Någon särskild plan för en halvering behövs därför inte. Yrkande 1 i nämnda motion bör därför avslås av . Utveckling mot ett nätverksbaserat försvar Regeringen bedömer att utvecklingen mot ett nätverksbaserat försvar syftar till att nå ökad operativ effekt där flexibelt sammansatta enheter med hög precision kan nå graderad verkan i olika insatsmiljöer. Utvecklingen, inklusive prov och försök, utgör en viktig grund för reformeringen från ett invasionsförsvar till ett flexibelt insatsförsvar. I utvecklingen är det viktigt att samordna utformningen med den internationella utvecklingen inom området så att svenska särlösningar undviks. Vidare bör utvecklingen ske i samverkan med berörda myndigheter. I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a. följande. och regeringen har genom tidigare beslut angett att det militära försvaret bör förändras från ett invasionsförsvar mot ett flexibelt insatsförsvar. En sådan förändring skapar förutsättningar för en ökad operativ effekt, bl.a. genom behovssammansatta insatsförband. Genom gemensam information skapas nödvändigt beslutsunderlag för att kunna leda och genomföra graderade insatser med hög precision. Detta bedöms kunna ske med stöd av modern informations- och kommunikationsteknik, som främst baseras på civilt utvecklad teknik och civil infrastruktur. Utvecklingen inom ramen för konceptet nätverksbaserat försvar bedöms öka effektiviteten i såväl utveckling som tillämpning av vår försvarsförmåga. Den kommer att underlätta internationellt samarbete och ge ökade möjligheter till samordning med berörda myndigheter. Med gemensam information och omvärldsuppfattning skapas förutsättningar för ett informationsöverläge om egna och främmande resurser. Informationen skall göras tillgänglig i ett nätverk för staber, förband, verkansdelar och övriga befattningshavare. När staber på olika ledningsnivåer får samma omvärldsuppfattning och annat nödvändigt beslutsunderlag, blir det möjligt att med en snabb beslutsprocess leda från den för situationen mest lämpliga nivån. Därmed kan de bäst lämpade förbanden och verkansdelarna genomföra snabba insatser med graderad verkan och med hög precision. Sammantaget bedömer regeringen att det skapas förutsättningar för att med en mindre insatsorganisation nå en hög operativ effekt. Insatser som kan göras med ökad precision och med en graderad insats, minskar också risken för förluster hos såväl civila som militära förband. Utvecklingen av det nätverksbaserade försvaret bör öka samordningen och därmed förbättra resursutnyttjandet av sensor-, informations- och verkans-system inom samtliga stridskrafter. I den fortsatta utvecklingen är det angeläget att det finns en tydlig och långsiktig målsättning och att alla Försvarsmaktens utvecklingsprocesser samordnas och styrs mot konceptet nätverksbaserat försvar. Att Försvarsmakten skall öka sin förmåga att delta i internationella insatser ställer också krav på utveckling, inklusive prov och försök, inom ramen för konceptet nätverksbaserat försvar. Det handlar om utveckling av de tekniska ledningssystemen, personalens kompetens, organisationens utformning och metodiken för planering och insatsledning. Det är viktigt att utvecklingen samordnas med den internationella utvecklingen inom området för att undvika svenska särlösningar. Regeringen anser att utvecklingen mot ett nätverksbaserat försvar bör ske i samverkan med berörda myndigheter. Då skapas förutsättningar för att utbyta information och samverka såväl under fredstida kriser som i krig. Detta ökar samhällets totala förmåga att hantera svåra kriser. Utvecklingsarbetet bör bedrivas så att kraven på informationssäkerhet uppfylls. Regeringen anser att de investeringar som sker i utveckling, prov och försök inom ramen för konceptet nätverksbaserat försvar tidigt bör användas och prövas i organisationen och i insatsförbanden. Det bör vara en väl avvägd balans mellan utveckling och anskaffning och en anpassning av befintlig materiel. I transformeringen mot ett flexibelt insatsförsvar är det väsentligt att utveckla förmågan att utöva såväl nationell som internationell ledning. fullföljs utveckling och anskaffning av årliga sy-stemdemonstratorer. Därmed skall viktiga och tekniskt genomförbara delar av utvecklingen prövas och ligga till grund för den fortsatta utvecklingen av det nätverksbaserade försvaret.