bet · GR01KU20 · 2004-05-13 00:00:00 — Det begränsadeutrymmet i kalendern ledde fram till bedömningen attinterpellationen inte skulle kunna besvaras föresommaruppehållet. Sedermera uppstod ändringar iprogrammet som inte kunde förutses, vilketmöjliggjorde att statsrådet besvaradeinterpellationen sent tisdagen den 27 maj 2003.Därutöver har i promemorian nämnts att statsrådetunder /03 besvarade sammanlagt 24interpellationer och 108 skriftliga frågor.Promemorian från finns intagen sombilaga A 1.9.3.Gällande bestämmelser m.m.Enligt 12 kap. 5 § regeringsformen får enriksdagsledamot enligt bestämmelser iriksdagsordningen framställa interpellationer ellerfrågor till statsråd i angelägenheter som angårstatsrådets tjänsteutövning.Interpellationsinstitutet utgör ett led i riksdagenskontrollmakt.Närmare bestämmelser om interpellationer finns i 6kap. 1 § riksdagsordningen med tilläggsbestämmelser.En interpellation skall ha bestämt innehåll och varaförsedd med motivering. Den skall besvaras inom tvåveckor från det att den getts in. Om kammaren görett uppehåll i sitt arbete ,förlängs tiden med vad som motsvarar uppehållet. Omsvar inte lämnas inom den angivna tiden skallstatsrådet meddela varför svar uteblireller anstår. En interpellation förfaller om deninte har besvarats vid det då den väckts.I tilläggsbestämmelserna föreskrivs att eninterpellation ges in till kammarkansliet. Talmannenlåter utan dröjsmål statsrådet få del avinterpellationen och anmäler den vid närmastföljande sammanträde med kammaren. Talmannenbestämmer också efter samråd med statsrådet vidvilket sammanträde svaret skall lämnas.Den dag under ett då interpellationersenast får ges in till kammarkansliet fastställs avtalmannen efter samråd med de särskilda företrädarnaför partigrupperna. Om det finns särskilda skäl fårdock talmannen medge att en interpellation fårframställas även om den getts in efter denna dag.Den sista tidpunkten för att lämna ininterpellationer under /03 hade enligtmeddelande fastställts (prot. 2002/03:92, 3§). sista dag före sommaruppehållet varfredagen den 13 juni 2003.Från kammarkansliet har inhämtats att när eninterpellation har lämnats in, sänds den samma dageller senast dagen efter över tillRegeringskansliet. Därefter avvaktas besked frånstatsrådet om vid vilket kammarsammanträde förinterpellationsdebatter inom den föreskrivnatvåveckorsfristen som han eller hon kan besvarainterpellationen. När beskedet har kommit in, lämnasdet till interpellanten. En interpellant förväntasvara beredd att ta emot svaret vid de sammanträdensom ligger inom tvåveckorsfristen.Tidigare utskottsuttalanden ominterpellationsbesvarandeI betänkande 1998/99:KU20 arbetsformerbehandlade utskottet utifrån ett antal motionerfrågan om besvarande av interpellationer. I sinbedömning anförde utskottet att interpellationer ärett viktigt instrument i kontroll avregeringen. Även om det inte finns en lagstadgadskyldighet för statsråden att besvarainterpellationer var det utskottets bestämdauppfattning att ett statsråd endast i undantagsfalloch om synnerliga skäl förelåg borde kunna avståfrån att besvara en interpellation. Utskottet utgickfrån att regeringen framgent skulle beakta vadutskottet anfört och fann därför inte någonanledning att föreslå en skärpning av bestämmelsernai riksdagsordningen. Någon skärpning avbestämmelserna gjordes inte heller i samband med attriksdagsordningen moderniserades under riksmötet2002/03 (se bet. 2002/03:KU15).Statsråds besvarande av interpellationerbehandlades i utskottets båda granskningsbetänkandenunder /02.I betänkande 2001/02:KU10 avsnitt 5 behandlades enanmälan enligt vilken statsråden regelmässigt brötmot riksdagsordningens regel om att interpellationerskall besvaras inom två veckor.I sin bedömning hänvisade utskottet till attriksdagsledamöternas möjlighet att framställainterpellationer till statsråd är en del avkontrollmakten som ger ledamöter insyn iregeringens politiska arbete. Utskottet framhöll atthuvudregeln är att en interpellation skall besvarasinom från det att den getts in ochkonstaterade att bestämmelsen åsidosatts i fråga ommer än hälften av alla interpellationer. Utskottetansåg att detta var anmärkningsvärt samt attregeringen inte kunde undgå kritik för detta.I betänkande 2001/02:KU20 avsnitt 1.2 granskadeutskottet statsrådet vägran attbesvara interpellationer av det skälet att hon inomkort skulle avgå som statsråd. Utskottet hänvisadetill sin tidigare bedömning av interpellationer somett viktigt instrument i kontroll avregeringen. Utskottet ville också understryka attett statsråd som har aviserat sin avgång ändå haratt fullfölja sina förpliktelser som statsråd framtill avgången. Granskningen föranledde i övrigt intenågot uttalande från utskottets sida.Utskottets ställningstagandeSom utskottet tidigare framhållit är möjligheten attframställa interpellationer till statsråd ettviktigt instrument i kontroll avregeringen, och ett statsråd bör endast iundantagsfall och om synnerliga skäl föreliggerkunna avstå från att besvara en interpellation.I det nu aktuella fallet löstes de svårigheter somfanns att få till stånd en interpellationsdebatt.Anmälningen föranleder inte utskottet till någotytterligare uttalande. **FOOTNOTES**[1]: . 1994/95:KU22 s. [2]: . 2002/03:KU30 avsnitt 1.4. [3]: Majoriteten = m, fp, kd, v, c, mp. [4]: . 2002/03:KUU1 s. [5]: Rskr. 2002/03:140. [6]: Skr. 2003/04:13 s. 33 f.[7]: Se bet. 2003/04:KUU1 s. [8]: Snabbprot. 2003/04:32, anf. [9]: Rskr. 2003/04:57. [10]: 2002/03:22 1 §. [11]: 2002/03:30. [12]: 2003/04:4 2 §. [13]: 2003/04:6. [14]: . 1994/95:KU22 s. [15]: Förslag 2000/01:RS1, bet. 2000/01:KU23,rskr. 2000/01:273-276. [16]: SOU 1994:10 s. 96 f. och 107, prop.1994/95:19 s. 538, bet. 1994/95:KU22 s. [17]: Bilaga 6 till förslag 2000/01:RS1. [18]: Cirkulären återfinns på Regeringskanslietswebbplats:http://www.utrikes.regeringen.se/eu/europeiska_un/regering_eu/cirkular.htm. [19]: Artikelns lydelse (intagen här): Nothing inthe present Charter shall impair the inherentright of individual or collective self-defence ifan armed attack occurs against a Member of theUnited Nations, until the hastaken measures necessary to maintaininternational peace and security. Measures takenby Members in the exercise of this right of self-defence shall be immediately reported to theSecurity Council and shall not in any way affectthe authority and responsibility of the SecurityCouncil under the present Charter to take at anytime such action as it deems necessary in orderto maintain or restore international peace andsecurity. [20]: CIG 52/03 Add 1. Kansliets översättningfrån engelska. [21]: I bilaga A 1.6.3. Se även CIG 62/03.Kansliets översättning från engelska. [22]: CIG 60/03 Add 1. [23]: Skr. 2003/04:13. [24]: . 2003/04:KUU1. [25]: Yttr. 2003/04:FöU3y. [26]: A.bet. [27]: A.bet. [28]: 2003/04:13 1 §. [29]: 2003/04:14 1 §. [30]: 2002/03:33 1 §. [31]: 2003/04:4 1 §. [32]: CIG 37/03. [33]: 2516:e mötet, jordbruk och fiske (10272/03[Presse 164]). Den italienska delegationenröstade emot rekommendationen. [34]: 2470:e mötet, sysselsättning ochsocialpolitik, hälso- och sjukvård,konsumentfrågor (14892/02 [Presse 376]). Denitalienska delegationen antecknades inte kunnastödja riktlinjen. De tyska, luxemburgska ochnederländska delegationerna gjorde ett separatuttalande till rådets protokoll om användningenav injektionsrum för att kroniskt sjukanarkotikamissbrukare skulle kunna nås avhälsovårdsinrättningar och för att det skallkunna inledas en rehabiliteringsprocess. [35]: KOM(2002) 201 slutlig. [36]: Rådets rekommendation av den 18 juni 2003om förebyggande och begränsning avhälsorelaterade skador i samband mednarkotikamissbruk, EUT L 165, , s. [37]: Dvs. [38]: 2001/02:38 3 § (anf. [39]: 2002/03:8 3 § (anf. [40]: Uppgifterna hämtade från kommissionensmeddelande , KOM (2003) 315. [41]: PreLex. [42]: Pres/03/150. [43]: Båda initiativen från UNHCR. [44]: Se slutsatserna från mötet, p. [45]: 2002/03:23 6 § (anf. [46]: Snabbprot. 2002/03:88, 6 § (anf. [47]: Snabbprot. 2002/03:112, 24 § anf. [48]: 2002/03:27, anf. [49]: 2002/03:29, anf. 94 och 108. [50]: 2002/03:30, anf. 2 och 18.2 Vissa frågor med anknytning tillstatsbudgeten2.1 Regeringens redovisning avstatens inkomster och utgifter m.m.AnmälanI en anmälan till den 3februari 2004, bilaga A2.1.1, begärs attkonstitutionsutskottet granskar finansminister redovisning av statens inkomster ochutgifter i budgetpropositionen samt hans hanteringav utgiftstaken i statsbudgeten.I anmälan anförs att regeringen satt i system attomvandla olika utgifter i statsbudgeten tillinkomstminskningar (kostnaderna för allmäntanställningsstöd, förstärkt anställningsstöd,särskilt anställningsstöd, bidrag till OSA, dvs.stödet till skyddat arbete hos offentligaarbetsgivare, stöd till bredbandsinstallation,sjöfartsstöd, sysselsättningsstöd till kommuner ochlandsting samt stödet till byggande avsmålägenheter) trots bestämmelsen i 17 § förstastycket budgetlagen om bruttoredovisning. Vidareanförs att regeringen i budgetpropositionen valt attnettobudgetera vissa kostnader (kostnader för dets.k. friåret), trots bestämmelsen i 17 § andrastycket budgetlagen om att utgifterna på ettstatsbudgetanslag får redovisas netto bara ominkomsterna endast bidrar till att täckaverksamhetens utgifter. I anmälan anförs också attregeringen manipulerar regelverket i 10 §budgetlagen genom att skjuta på betalningen av EU-avgiften över och därigenom åsidosätterSveriges mellanstatliga och fördragsfästaförpliktelser. I anmälan nämns härvidlag ocksåmanipulering av betalningsrutinerna när det gällerutbetalningar av EU-medel till jordbruket. Det finnsäven enligt anmälan skäl att granska regeringensämbetsutövning i andra budgethänseenden än de ovannämnda. Dessa är utebliven nedjustering avutgiftstaket i samband med införandet av s.k.elcertifikat, tillskapande av konto i riksgälden isyfte att slussa pengar från vinstgivande (bl.a.Vattenfall AB och ) tillförlustbringande statliga företag (SJ) samt medvetnaoch upprepade underbudgeteringar av vissa kostnad.Anmälaren önskar att granskningen särskiltinriktas på potentiella brott mot gällandebudgetordning i följande hänseenden. Skenbar omvandling av faktiska statsutgiftertill budgeterade inkomstminskningar Förekomst av otillåten nettobudgetering Förskjutning i tiden av statliga betalningar isyfte att kringgå utgiftstaket Regeringens hantering av systemet medelcertifikat1. Kringgåendet av statbudgeten genom inrättandet avett koncernkonto i riksgälden2.3. Medveten underbudgetering av vissa statsutgifter4.BakgrundBudgetordningen i vissa avseendenGrundläggande bestämmelser om ochregeringens befogenheter och skyldigheter i fråga omregleringen av statsbudgeten finns i regeringsformenoch riksdagsordningen. I lagen (1996:1059) omstatsbudgeten, den s.k. budgetlagen, finnsytterligare bestämmelser.BruttoredovisningEn grundläggande princip i budgetlagen ärbruttoprincipen. Den innebär att statens inkomsteroch utgifter skall tas upp var för sig istatsbudgeten. Inkomsterna får inte minskas medutgifter och utgifter får inte minskas medinkomster.Enligt 16 § skall regeringens förslag tillstatsbudget omfatta alla inkomster och utgifter, medde undantag som anges i 17 § andra stycket och 18 §,samt andra betalningar som påverkar statenslånebehov. Enligt 17 § skall statens inkomster ochutgifter budgeteras och redovisas brutto påstatsbudgeten (första stycket). Undantag från dennabestämmelse gäller om inkomsterna från en verksamhetendast bidrar till att täcka verksamhetenskostnader. Utgifterna får då redovisas netto påanslag (andra stycket), vilket innebär att anslagetavräknas med nettoutgifter, dvs. skillnaden mellanen verksamhets utgifter och dess inkomster.Verksamheter med krav på full kostnadstäckning, dvs.för vilka statens kostnader helt skall täckas medverksamhetens intäkter, skall inte budgeteras ochredovisas på statsbudgeten (18 §). Beträffandeinkomster som redovisas mot inkomsttitlar finns detinget undantag från bruttoprincipen. [51] Sådanainkomster skall därför alltid budgeteras ochredovisas brutto.Ett huvudskäl enligt den s.k.Budgetlagsutredningen till att bruttoprincipen ärhuvudregel är att när en statlig verksamhet tas uppnetto på statsbudgeten kan det i många fall varasvårt för att få en klar uppfattning omverksamhetens samlade omfattning (SOU 1996:14 s.203). Det var också bakgrunden till attRiksdagsutredningen förordadebruttoredovisningsprincipen (förs. 1993/94:TK1 s. 27f.). har vid ett flertal tillfällenbetonat bruttoredovisningens betydelse för att ökastatsbudgetens genomsiktlighet i syfte att förbättrariksdagens möjligheter att fatta ett välgrundatbudgetbeslut.Nettoredovisning kan användas för de avgifter sommyndigheterna uppbär för olika typer av tjänster ochvaror som de tillhandahåller, oftast i litenomfattning. Det kan gälla t.ex. kurser ellerpublikationer. För sådan verksamhet avsesinkomsterna i regel bara bidra till myndigheternaskostnader, men krav på full kostnadstäckning kanockså förekomma. Genom att omfattningen avverksamheten är liten behöver inte tahänsyn till dessa inkomster då anslaget anvisas.Nettoredovisning kan också användas för myndighetermed omfattande avgiftsinkomster i verksamhet sominte lämpligen kan särredovisas med krav på fullkostnadstäckning. Denna verksamhet är i övrigtanslagsfinansierad och inkomsterna avses i regelendast bidra till att täcka myndigheternaskostnader, t.ex. museernas inkomster frånentréavgifter. I detta fall beräknas anslagetsstorlek med hänsyn tagen till förväntadeavgiftsinkomster (jfr SOU 1996:14 s. 202).När det gäller offentligrättsliga avgifter anfördeBudgetlagsutredningen att "uppbörd avoffentligrättsliga avgifter som beräknarinte skall tillföras ett anslag så att utgifterna pådetta sätt därmed skulle nettoredovisas" (s. 203).Skälet till detta var att statsinkomster somberäknas av skall redovisas påinkomsttitlar, och för inkomsttitlar skall alltidbruttoredovisning tillämpas (se ovan). Om emellertiden offentligrättslig avgift inte beräknas avriksdagen - och således inte skall redovisas på eninkomsttitel - kan inkomsten användas för attfinansiera en viss avgiftsbelagd verksamhet. Somexempel nämns Patent- och registreringsverket.Offentligrättsliga avgifter regleras av s.k.betungande offentligrättsliga föreskrifter. Dessaskall, som en följd av 8 kap. 3 § regeringsformen, iprincip meddelas genom lag, eftersom det handlar omförhållandet mellan enskilda och det allmänna, somgäller åligganden för enskilda eller i övrigt avseringrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden. Dock kan enligt 8 kap. 9 §andra stycket bemyndiga regeringen eller kommun attmeddela föreskrifter om avgifter, som på grund av8:3 annars skall meddelas av riksdagen.Slutligen kan nämnas att inkomster frånutdelningar redovisas av mot inkomsttitel.Insatser i form av utgift för aktieägartillskottbeslutas genom att anslag anvisas för ändamålet,medan lån kan tas upp av myndigheterna inom denkreditram som fastställer och denärmare villkor som regeringen beslutar om (yttr.2002/03:KU6; se även avsnitt nedan om koncernkonto iriksgälden).AvräkningsprinciperI budgetlagen regleras hur avräkning mot anslagskall ske. Enligt 10 § skall avräkning mot anslagför transfereringar göras det budgetår då betalningsker. Mot övriga anslag skall avräkning göras detbudgetår till vilket utgiften hänför sig. Dettainnebär att utgifter för transfereringar som hänförsig till ett budgetår men som betalas först detefterföljande budgetåret skall avräknas mot anslagetdet efterföljande året.En arbetsgrupp inom hararbetat fram konsekvensbeskrivningar av nyaprinciper för utformning av statsbudgeten (Ds2003:49). De nya principerna innebär bl.a. attstatsbudgeten baseras på i huvudsakbokföringsmässiga grunder, dvs. redovisningenbaseras på kostnader och intäkter. Både avräkningmot anslag för transfereringar och avräkning motövriga anslag skall ske bokföringsmässigt (se vidareavsnitt 2.2 i detta betänkande).Utgiftstaket som budgetpolitiskt mål och åtgärdermed anledning av risk för överskridande av taketI samband med förändringen av budgetprocesseninfördes ett tak för statens utgifter. Ibudgetpropositionen (prop. 2003/04:1)beskriver regeringen utgiftstaket för staten som ettmycket viktigt budgetpolitiskt åtagande som främjartrovärdigheten i den ekonomiska politiken.Utgiftstaken kan bl.a. förhindra att tillfälligthögre inkomster används för att finansiera varaktigthögre utgifter. Genom utgiftstaket ges ochregeringen förbättrade möjligheter till kontroll ochstyrning över anvisade medel och utgiftsutvecklingen(s. 96).Om regeringen avser att använda tak för statensutgifter skall enligt 40 § budgetlagen förslag tillbeslut om ett sådant utgiftstak ingå ibudgetpropositionen. Finns det risk för att ettbeslutat tak för statens utgifter kommer attöverskridas har regeringen för att undvika dettaenligt 42 § skyldighet att vidta sådana åtgärder somden har befogenhet till eller föreslå riksdagennödvändiga åtgärder. Enligt förarbetena tillbudgetlagen kan denna skyldighet leda till attregeringen beslutar att medel på anvisade anslaginte skall användas. Regeringen är självfalletförpliktad att se till att de åtaganden som statenhar till följd av lag eller avtal fullgörs. Omregeringen beslutar att inte utnyttja anvisadeanslag skall detta redovisas för så snartdet lämpligen kan ske, t.ex. i en ekonomisk-politiskproposition, en tilläggsbudget eller i nästkommandebudgetproposition (prop. 1995/96:220 s. 88). Somexempel på åtgärder som regeringen kan vidta då detfinns risk för överskridande nämns i förarbetena attregeringen i förhållande till underordnademyndigheter med stöd av 7 § budgetlagen kanföreskriva snävare villkor för utnyttjande avanslag. Vidare kan regeringen enligt 8 § budgetlagenbesluta att anvisade medel på något eller någraanslag helt eller delvis inte skall utnyttjas(s. 112).Utgiftstakets konstruktionI budgetlagen anges inte hur ett eventuellt tak förstatens utgifter skall definieras.Konstitutionsutskottet gjorde vid behandlingen avregeringens proposition 1995/96:220 Lag omstatsbudgeten bedömningen att frånvaron avdefinition av utgiftstaket i lagen inte borde varanågot problem så länge det tydligt framgår vidbeslutstillfället vad utgiftstaket omfattar (bet.1996/97:KU3 s. 41).Enligt den beräkning av utgiftstaket för statensom görs av regeringen och som föreslås isamband med budgetpropositionen omfattarutgiftstaket dels utgifterna på statsbudgetenexklusive statsskuldsräntor (utgiftsområde 1-25 samt27), dels utgifterna för ålderspensionssystemet vidsidan av statsbudgeten samt en budgeteringsmarginal.De utgifter som utgiftstaket omfattar benämnstakbegränsade utgifter och utgörs av faktisktförbrukade anslagsmedel, vilket innebär att ävenmyndigheternas utnyttjande av anslagsbehållningaroch anslagskredit ingår.Budgeteringsmarginalen utgör en buffert mot såvälmakroekonomisk osäkerhet som den osäkerhet som finnsbeträffande myndigheternas utnyttjande avanslagsbehållningar. Hur stor budgeteringsmarginalenbör vara är en avvägningsfråga. Risken för attutgifterna skall hota att överskrida utgiftstaketreduceras om utgiftstaket och budgeteringsmarginalensätts på en tillräckligt hög nivå. Å andra sidanskulle en större budgeteringsmarginal kunna ledatill att utgiftstaket blir en mjukarebudgetrestriktion med mindre styrande effekt påutgiftsutvecklingen (prop. 2001/02:100 s. 58).Finansutskottets utfrågning om budgetlagen ochdess tillämpningUtskottet anordnade en offentligutfrågning om budgetlagen och dess tillämpning medCurt , statssekreterare,, Per , rådgivare,, och , utredare avbudgetprocessen. Enligt finansutskottets uppfattningframkom inte något som stödde krav (mot.2003/04:Fi295) på att budgetlagen borde ses överavseende bruttoredovisning, tekniska justeringar ochkrediteringar av skattekontot. Enligt utskottetsuppfattning hade budgetlagen fungerat mycket välsedan den trädde i kraft , ochutskottet menade att lagens tillämpning är något somformas successivt genom de beslut om budgeten somriksdagen fattar (bet. 2003/04:FiU1 s. 312).Vissa frågor avseende tillämpningen avbudgetlagenOmvandling av statsutgifter till budgeteradeinkomstminskningarEn möjlighet att undvika att en åtgärd belastar destatliga utgifterna är att i stället för att läggaupp ett anslag på utgiftssidan föra upp ettskatteavdrag på inkomstsidan (SOU 2000:61 s. 96).Skälen för att lägga utgiftsförslag somavdragsposter på inkomstsidan kan vara flera. Ettskäl kan vara att skatteavdrag är den bästalösningen på det aktuella problemet. Ett annat skälkan vara att det är lättare att hantera osäkerheterom utfall på inkomstsidan, eftersom statsbudgetensinkomstsida endast fastställs i form av enberäkning. Ett tredje skäl kan emellertid vara attkringgå utgiftstaket som restriktion för nyautgifter.Problemen med denna typ av åtgärder är främst attde kan bryta mot principen om bruttoredovisning ochatt skatteavdrag inte får samma noggranna prövning ibudgetprocessen som utgiftsåtaganden (SOU 2000:61s. 96).I granskningsanmälan anges ett antal exempel påutgifter som tagits upp på inkomstsidan. Ytterligareett exempel är den s.k. 200-kronan. fyra tillfällen beslutat att det fasta beloppetpå i den statliga inkomstskatten skalltillfalla kommuner och landsting. Förslaget komhösten 1998 i budgetpropositionen och avsågdå endast . Regeringen anförde att man avsågatt ta ställning till en eventuellförlängning av denna åtgärd, som regeringen självkallade överföring. föreslog regeringenatt 200-kronan skulle tillfalla kommuner ochlandsting även . föreslogregeringen i budgetpropositionen att 200-kronan skulle förlängas . Hösten 2001föreslog regeringen i budgetpropositionen för 2002att 200-kronan skulle förlängas till utgången av år2002. Det belopp som på detta sätt överförs tillkommunsektorn uppgår till perår.Vid finansutskottets utfrågning den 14 oktober2003 anförde statssekreterare följande(bet. 2003/04:FiU1 Del 2 s. 211).När det gäller inkomstsidan har utskottettidigare diskuterat några konkreta tillämpningar- vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder,tillfälliga sysselsättningsstöd till kommunernaoch det tillfälliga bredbandsstödet. Det harhandlat om stöd finansierat från inkomstsidan menäven här har regeringen alltid redovisat vad detvarit fråga om. har godkäntkonstruktionen.Vid samma utfrågning anförde teknologie doktor följande (s. 212 f.).Grundlagen ger ju finansmakten.Budgetlagen har vi för att specificera vadregeringen får göra, i vilka avseenden och påvilka sätt beslutar att delegera dennafinansmakt till regeringen. Det är viktigt att hadetta i åtanke, eftersom det rör en centralmaktdelningsfråga i det svenska offentligasystemet.Lagen vänder sig alltså i första hand tillregeringen, i någon mån också till myndigheterna,och säger regeringen vad regeringen får göra ochinte göra.När det gäller bruttobudgeteringen ärregelverket på det hela taget klart. Som CurtMalmborg sade i sin inledning finns det vissaundantag. Dessa är tydliga, vill jag påstå, i denmeningen att det handlar om myndigheter somantingen på marginalen eller också helt ochhållet försörjs genom avgifter och där vibudgeterar på annat sätt. Det kan gälla museersom i entrén försäljer litteratur och souvenirer.Det kan också gälla myndigheter som helt ochhållet lever på avgiftsintäkter.Det som föranlett diskussionen här ärandra typer av avvikelser - hanteringen avutgifter på budgetens inkomstsida. Jag menar attdet är ganska tydligt att detta odiskutabeltbryter mot budgetlagens anda. Det faller inteinom de kategorier av undantag som lagendefinierar.Förekomsten av nettobudgetering (friår)Försöksverksamheten med friår är reglerad iförordningen (2001:1300) om friåret.Försöksverksamhet pågår i tolv kommuner och avslutasi och med utgången av . Friåret innebär attden som har en anställning skall kunna ta ledigt iupp till och att en arbetslös person fårvikariera för den friårsledige.