bet · GR01KU20 · 2004-05-13 00:00:00 — Vidtidpunkten för kommentaren var en resningsansökan iärendet föremål för prövning i Regeringsrätten.Statsministerns uttalande utgjorde enligtpromemorian en kommentar till det förhållandet attregeringen inte kan ta ställning till en fråga i ettenskilt asylärende som inte har överlämnats tillregeringen enligt de förutsättningar som anges iutlänningslagen.Uttalandena innebär enligt promemorian inte attf.d. statsrådet eller statsministernhar bestämt eller avsett att bestämma hurUtlänningsnämnden eller någon annan myndighet skallbesluta. Uttalandena är inte heller sådana att de avberörda myndigheter ens skulle kunna uppfattas somdirektiv till dem att förfara på ett visst sätt. Dekan därför enligt promemorian inte anses strida mot11 kap. 2 eller 7 §§ regeringsformen.Utfrågning med f.d. statsrådet har hållit en utfrågningmed statsrådet bl.a. i det aktuellaärendet, se bilaga B2.Jan O. pekade på att det anmäldauttalandet fälldes under ett anförande införUtlänningsnämnden . I det anförandetkommenterade han det förhållandet att riksdagenspartiledare i ett uttalande uppmanatUtlänningsnämnden att överlämna ärendet tillregeringen. Hans anförande underströk uteslutandeden omständigheten att det är somavgör saken, inte någon annan - vare sig regeringeneller för den delen . Om skullegöra det skulle det vara i form av en ändradlagstiftning.Närvarande vid tillfället var förmodligen mellan50 och 100 personer, höga domare och ämbetsmän samtett stort antal ledamöter av ,samtliga med långvarig erfarenhet av samhällsarbeteinte minst i den här typen av ärenden. Uttalandetgjordes till föremål för en anklagelse från f.d.chefsredaktören , och det blevmassmedialt mycket uppmärksammat. Om det hade kommitfram ett enda ytterligare uttalande till stöd förtolkningen att han skulle ha gjort sig skyldig tillmissbruk skulle det ha kommit fram i offentligheten.Icke något enda sådant uttalande gjordes. Av dem somhörde uttalandet var det en enda person somuppfattade det på det sätt som framgår av anmälan.Syftet med uttalandet var att understryka att detär som avgör om ett ärende skallöverlämnas till regeringen och ingen annan. Dettavar en bedömning som han gjorde innan han sade det,medan han sade det och efter att han sagt det.Det var något som var angeläget att göra medanledning av det uttalande som partiledarna hargjort, nämligen att uttala önskemålet attUtlänningsnämnden skulle överlämna detta. bedöma helt självständigt.Det var väldigt viktigt att klarlägga attlagstiftningen är entydig på den här punkten. Detvar så att säga motsatsen till ministerstyre ellerinblandning i rättigheter. Detgällde att skydda ochinte att försöka påverka den. Han upplevde ettmycket stort samförstånd med Utlänningsnämndensledamöter i just denna fråga.Han och statsministern hade självfallet sammabedömning: att självständigt avgörom ärenden av det här slaget skall överlämnas tillregeringen eller inte. Det var en självklarhet ochbehövde inte föregås av någon beredning.Utskottets ställningstagandeSom tidigare anfört har ettstatsråd i likhet med alla andra medborgaresjälvfallet rätt att göra uttalanden i olikasammanhang. Med hänsyn till ett statsråds speciellaställning i förening med det förhållandet attregeringsformen uppställt vissa regler förmyndigheternas självständighet i förhållande tillregeringen måste dock återhållsamhet iakttas när detgäller uttalanden som rör myndighetsutövning motenskild eller tillämpning av lag.Granskningen föranleder inte något uttalande frånutskottets sida.6 Vissa frågor med anknytning tillIrakkrigetAllmänt om kontroll av vapenexportRegler för tillstånd och för återkallelse avtillstånd för utförsel av krigsmaterielI 6 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel föreskrivskrav på tillstånd för utförsel ur landet avkrigsmateriel. Beslut i frågor som rör tillståndenligt lagen fattas enligt 1 a § av Inspektionen förstrategiska produkter. Även regeringen kan dockenligt samma paragraf fatta beslut i sådana frågor.Enligt 16 § kan tillstånd avseende bl.a. utförsel avkrigsmateriel återkallas om tillståndshavarenåsidosatt en föreskrift i denna lag ellerföreskrift, villkor eller bestämmelse som harmeddelats med stöd av lagen eller om det finns andrasärskilda skäl till återkallelse.Med andra särskilda skäl avses enligt förarbetenatill lagen (prop. 1991/92:174) att förhållandena idet mottagande landet ändrats. Tillstånd skallenligt propositionen återkallas om ovillkorligaexporthinder uppstår (se nedan). Även i andra fallkan sådana ändrade förhållanden uppstå att etttillstånd bör återkallas. Motivtexten i denna del avpropositionen vilar väsentligen på de riktlinjer förkrigsmaterielexport och annan utlandssamverkan somingår i den här aktuella propositionen (prop.1991/92:174 bilaga 4).Enligt dessa riktlinjer bör tillstånd för utförselav krigsmateriel eller annan samverkan med någon iutlandet avseende krigsmateriel endast medges omsådan utförsel eller samverkan1. bedöms erforderlig för att kunna tillgodosesvenska försvarets behov av materiel eller kunnandeeller i övrigt är säkerhetspolitiskt önskvärt samt2. inte står i strid med principerna och målen förSveriges utrikespolitik.Som ovillkorliga hinder för tillstånd till utförseleller annan utlandssamverkan anges i riktlinjerna omdet skulle strida mot internationell överenskommelsesom har biträtt, mot beslut av FN:ssäkerhetsråd eller mot folkrättsliga regler omexport från neutral stat under krig. Tillstånd börinte heller lämnas om det avser stat där omfattandeoch grova kränkningar av mänskliga rättigheterförekommer. Tillstånd för utförsel av krigsmaterielför strid eller annan utlandssamverkan som avserkrigsmateriel för strid eller övrig krigsmaterielbör, enligt riktlinjerna, inte beviljas om det avserstat som befinner sig i väpnad konflikt med annanstat, oavsett om krigsförklaring har getts eller ej,stat som är invecklad i internationell konflikt somkan befaras leda till väpnad konflikt eller stat somhar inre väpnade oroligheter.Ett meddelat tillstånd till utförsel böråterkallas, förutom vid ovillkorliga exporthinder(se ovan), om den mottagande staten kommer i väpnadkonflikt med annan stat eller får inre väpnadeoroligheter. Undantagsvis bör i de två sistnämndafallen återkallelse av tillstånd kunna underlåtas omdet är förenligt med de folkrättsliga reglerna ochmed principerna och målen för Sverigesutrikespolitik.Innebörden av de nämnda undantagen diskuterasi propositionen (s. 56). Det förhållandet att enstat deltar i av FN beslutade gemensamma aktionerför att upprätthålla fred och säkerhet kan enligtpropositionen i sig inte innebära att hinderföreligger mot fortsatt tillståndsgivning till dennastat. På motsvarande sätt föreligger i sådant fallinte heller skäl för återkallelse av tillståndet,även om staten i fråga faktiskt deltar i en väpnadkonflikt. Enligt propositionen står det i bättreöverensstämmelse med de situationer som sannoliktkan uppstå att därför ange att det är defolkrättsliga reglerna som bör vara avgörande.Avgörande är enligt propositionen också huruvida detkan anses förenligt med våra utrikespolitiska måloch principer att i ett enskilt fall avstå från attåterkalla ett givet tillstånd.Inspektionen för strategiska produkter ochExportkontrollrådetKrigsmaterielinspektionen (KMI) bildades och förlades organisatoriskt till dåvarandeHandelsdepartementet. Vid departements-reformen1982/83 överfördes KMI till Utrikesdepartementetshandelsavdelning. KMI utgjorde dels endepartementsenhet för beredning av tillståndsärendenavseende utförsel av svensk krigsmateriel, dels enmyndighet som utövade kontroll över tillverkningenav sådan materiel.År 1985 inrättade regeringen en rådgivande nämndför krigsmaterielexportfrågor. Ledamöterna i nämndenutsågs efter förslag från de politiska partier somvar representerade i . Den rådgivandenämndens uppgift var att lämna råd i enskildaexportärenden. Nämnden bestod fram tillomvandlingen av myndigheten avsex ledamöter som förordnades av regeringen förhögst tre år.Utrikesnämndens sammansättning ändrades eftervalet så att alla riksdagspartier varföreträdda, således också , som ficken ordinarie plats, samt de gröna ochKristdemokratiska samhällspartiet, numeraKristdemokraterna, som fick var sin suppleantplats.Representationen för de nämnda partierna tillsammansmed en ordinarie plats för liberalernavar resultatet av att Socialdemokraterna avstoddessa platser. nya sammansättningfick dock inget genomslag isammansättningen av den rådgivande nämnden i KMI.Regeringen strävade efter att senare lämna en samladpresentation av alla frågor som berörde den kommandeorganisationen inklusive den partipolitiskasammansättningen av efterföljaren till denrådgivande nämnden.KMI ombildades till en nymyndighet för kontroll över krigsmateriel och andrastrategiskt känsliga produkter (prop. 1995/96:31,bet. Den nya myndigheten gavs namnetInspektionen för strategiska produkter (ISP).Inspektionens uppgifter är enligt förordningen(1995:1680) med instruktion för ISP (ISP-instruktionen) bl.a. att sköta tillsyn och annankontroll enligt lagen (1992:1300) om krigsmaterieloch lagen (2000:1064) om kontroll av produkter meddubbla användningsområden och av tekniskt bistånd.Det innebär bl.a. att inspektionen prövar merpartenav de ärenden som regeringen eller ett enskiltstatsråd tidigare hade till uppgift att pröva.Enligt den tidigare ordningen fick det statsråd somhade till uppgift att föredra ärenden om utförsel avkrigsmateriel själv avgöra de ärenden om utförsel avkrigsmateriel som inte avsåg utförsel i störreomfattning eller som i övrigt inte var av störrevikt. Det kunde gälla utförsel i samband med t.ex.demonstration eller reparation av krigsmateriel (a.prop. s. 21). Denna ordning upphörde vid tillkomstenav ISP.Regeringen prövar dock, liksom tidigare, ärendensom har principiell betydelse eller annars är avsärskild vikt. Detta följer av 1 a § lagen(1992:1300) om krigsmateriel och 4 § lagen(2000:1064) om kontroll av produkter med dubblaanvändningsområden och av tekniskt bistånd. Det ärmyndigheten som avgör vilka ärenden som enligt dessabestämmelser behöver prövas av regeringen (sekonstitutionsutskottets yttrande i bet.1995/96:UU3). Av de nämnda lagrummen framgåräven att regeringen får meddela ytterligareföreskrifter om överlämnande till regeringen. Ianslutning härtill har i lagmotiven uttalats att deti krislägen eller andra tillspetsade situationer kanvara motiverat att regeringen prövar fler ellerandra ärenden än vad som normalt är ändamålsenligt.Det kan t.ex. gälla alla ärenden som avser exporttill ett visst land eller som avser varor av ettvisst slag (prop. 1995/96:31 s. 25).Tidigare var krigsmaterielinspektören chef förinspektionen. Efter en ändring i 5 § ISP-instruktionen som trädde i kraft den 1 september2001 föreskrivs numera att myndighetens chef hartiteln generaldirektör. ISP är en s.k.enrådighetsmyndighet innebärande attmyndighetschefen i princip ensam harbeslutsansvaret.I proposition 1995/96:31 föreslogs att denrådgivande nämnden skulle ombildas till ett råd församråd i exportkontrollfrågor hos den nyamyndigheten. Arbetet i rådet skulle enligtpropositionen ta sikte på inte bara samråd utanockså på att tillföra myndigheten sakkunskap ochkontinuerlig inblick i utrikes-, säkerhets- ochförsvarspolitiska frågor. Lekmän borde ingå i rådet.Ledamöterna borde utses efter förslag från departier som är företrädda i Utrikesnämnden.Enligt 6 § ISP-instruktionen skall hosinspektionen finnas ett råd för samråd iexportkontrollfrågor bestående av generaldirektörenoch högst tio andra ledamöter. Generaldirektören ärrådets ordförande. Enligt 7 § skallgeneraldirektören hålla rådet informerat ominspektionens verksamhet på exportkontrollområdet.Om det är möjligt skall generaldirektören enligt 8 §första stycket samråda med rådet innan inspektionenlämnar över ett ärende om exportkontroll tillregeringens prövning enligt de tidigare redovisadebestämmelserna i lagen (1992:1300) om krigsmateriel,lagen (2000:1064) om kontroll av produkter meddubbla användningsområden och av tekniskt biståndeller enligt föreskrifter som har meddelats med stödav dessa bestämmelser. Enligt 8 § andra stycketbestämmer generaldirektören vilka andra ärenden omexportkontroll som före avgörandet skall föreläggasrådet för samråd.Regeringens inflytande på beslutsfattandet påmyndighetsnivåEnligt 9 § ISP-instruktionen är rådets sakkunniga iutrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska frågorden statssekreterare i somsvarar för exportkontrollfrågor, det utrikesråd iUtrikesdepartementet som bestämmeroch statssekreteraren i Försvarsdepartementet ellerden som någon av dem sätter i sitt ställe. Frågan omoch hur regeringen håller sig underrättad ompraxisutvecklingen i myndigheten har även behandlatsi ett granskningsärende. I en promemoria frånStatsrådsberedningen (bet. 1998/99:KU25 del 2 bilagaA2.10.2) har i ärendet anförts att denstatssekreterare i som svarar förexportkontrollfrågor eller den som denne väljer attsätta i sitt ställe regelmässigt deltar i rådetssammanträden. En återrapportering sker tillansvarigt statsråd. På detta vis håller sigregeringen underrättad om rådets arbete. Regeringenhar enligt promemorian inte funnit anledning att hanågon synpunkt på myndighetens bedömningar avärenden som förelagts rådet. I promemorian angesvidare att regeringen, om den så önskar, har enmöjlighet att ge uttryck för sin uppfattning i formav direktiv till inspektionen.Av upplysningar som under hand har inhämtats frånUtrikesdepartementet i samma granskningsärende (bet.1998/99:KU25 s. 96) framgår att deunderhandskontakter som förekommer mellaninspektionens chef och regeringen eller ansvarigtstatsråd grundas på att regeringen har ett särskiltansvar för utrikespolitiken. Enligt 10 kap. 8 §regeringsformen skall chefen för det departementtill vilket utrikesärendena hör hållas underrättadnär frågor som är av betydelse för förhållandet tillannan stat eller till mellanfolklig organisationuppkommer hos annan statlig myndighet. På dennagrund kan det finnas anledning för inspektionenschef att i enskilda ärenden inhämta regeringenseller statsrådets synpunkter. I ärenden omförhandsbesked hålls regeringen regelmässigtunderrättad, men det är myndighetschefen som haransvaret att avgöra vilket ställningstagande ettförhandsbesked skall innehålla. Den huvudsakligaformen för dessa underrättelser är denåterrapportering till statsrådet som sker genom denstatssekreterare i som svarar förexportkontrollfrågorna eller den som denne väljeratt sätta i sitt ställe och som deltar i rådetssammanträden och åhör diskussionen.Underhandskontakter får också anses vara ett led iden normala dialogen mellan regeringen eller ettenskilt statsråd och en myndighet som är underställdregeringen.Vissa uttalanden av utrikesutskottetUtrikesutskottet har under det innevarande riksmötetbehandlat frågor om export av krigsmateriel ibetänkande 2003/04:UU3. Utskottet yttrade bl.a.följande.Med lagen (1992:1300) om krigsmaterielsäkerställs att varje utförselärende prövasindividuellt. Varje ärende prövas således medutgångspunkt i de av regeringen fastlagdariktlinjerna som ställt sig bakom ochmed utgångspunkt i den uppförandekod förvapenexport som Europeiska unionen, som enpolitisk avsiktsförklaring, enats om år 1998.Riktlinjerna är till sin karaktär ettbalansinstrument där också faktorer som talar förexport vägs in (exempelvis försvarets behov ochSveriges trovärdighet som leverantör). Inget avkriterierna, förutom de tre s.k. ovillkorligahindren, har en direkt förbudseffekt. De tretyper av ovillkorliga hinder som riktlinjernaanger och som, om de föreligger, omöjliggörexport är: beslut av ,internationella överenskommelser som Sverigebiträtt (t.ex. EU-sanktioner) samt deneutralrättsliga reglerna i Haagkonventionerna.Den vikt som tillmäts de fastlagda riktlinjernaatt export inte bör beviljas om det avser statsom befinner sig i väpnad konflikt med annan statmåste kunna balanseras mot den vikt som tillmätsett långtgående internationelltförsvarsindustriellt samarbete för att trygga densvenska materielförsörjningen. I balansen mellanolika riktlinjer för krigsmaterielexporten måste,enligt utskottets mening och i likhet med ettlikalydande ställningstagande i betänkande2002/03:UU9 (s. 10), nationens eget intresse haförtur.6.1 Svensk vapenexport i förhållandetill folkrätten och FN-stadganAnmälanI en anmälan till har begärtsatt utskottet granskar regeringens ansvar vad gällersvensk vapenexport till de länder som deltog iIrakkriget, bilaga A6.1.1.I anmälan anförs bl.a. att under desenaste tre åren har exporterat krigsmateriel för till de länder som deltagit ianfallskriget mot , nämligen ,, , , ochDanmark.Anmälaren pekar på att enligt reglerna för svenskkrigsmaterielexport skall svensk vapenexport varaförenlig med målen och principerna för svenskutrikespolitik. Krigsmateriel skall ej exporterastill stat som befinner sig i väpnad konflikt omdenna stats militära agerande sker i strid medfolkrätten.Vidare anförs i anmälan att militära angrepppå inte var en av FN sanktionerad aktion föratt upprätthålla fred och säkerhet eller attbetrakta som självförsvar i den mening som avses iartikel 51 i . Anmälaren menar vidare attdet inte heller finns något folkrättsligt prejudikatsom kunde rättfärdiga angreppet.Promemoria från UtrikesdepartementetUtskottet har genom en skrivelse tillRegeringskansliet begärt svar på vissa frågor. Av eninom upprättad promemoria,bilaga A6.1.2, som inkommit som svar på utskottetsbegäran framgår bl.a. följande. ISP har inte överlämnat någratillståndsärenden rörande de i anmälan angivnastaterna för beslut av regeringen.Partiledaröverläggningar ägde rum den 19 mars 2003rörande krigsmaterielexporten inför och under detväpnade angreppet mot . Vid dessa överläggningarlämnades information om regeringens syn påkrigsmaterielexporten till de länder som anges ianmälan mot bakgrund av det nära sambandet mellan enkontinuerlig långsiktig försvarsindustriellsamverkan, försvarets behov av materielförsörjningoch säkerhetspolitiska intresse. I sambandmed har regeringen preciserat,förutom vad som gäller beträffande de ovillkorligariktlinjerna, att i en och samma situation kan vissariktlinjer för krigsmaterielexporten tala förfortsatt export, medan andra talar emot. Ett väpnatangrepp som sådant, med eller utan FN-mandat, reseralltid frågan om krigsmaterielexporten från Sverigebör stoppas. Bland de prövningar som görs ingårfolkrättsliga åtaganden, vilka måste balanseras motden stora vikt regeringen fäster vid ett långtgåendeinternationellt försvarsindustriellt samarbete föratt trygga framtida materielförsörjning. Ibalansen mellan olika riktlinjer förkrigsmaterielexporten har nationens eget intresseförtur. Ytterst handlar det om att slå vakt omSveriges långsiktiga säkerhet. En leveranssäkerhetbyggd på långsiktighet är av vitaltsäkerhetspolitiskt intresse för . Sverigesinternationella samarbete bygger på ömsesidighet ochSveriges trovärdighet som samarbetspartner. Dettagäller inte enbart på exportsidan utan ärockså beroende av import för att säkraförsvarsbehoven. Därför har en långsiktig samverkanbyggts upp på det försvarsindustriella området meden rad länder, inklusive och Storbritannien.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis erinra om denuppgiftsfördelning som gäller sedan den 1 februari1996 mellan regeringen och ISP, innebärande attmyndigheten beslutar om den helt dominerande delenav exportärenden och att endast om särskilda skälföreligger överlämnas ärenden till regeringen förbeslut. Det är endast ärenden av den sistnämndatypen som är föremål för utskottets granskning idetta sammanhang. Av svaret från Regeringskanslietframgår därvid att ISP inteöverlämnat några tillståndsärenden rörande de igranskningsanmälan angivna staterna för beslut tillregeringen.Regeringen får enligt gällande bestämmelsermeddela ytterligare föreskrifter om överlämnande avexportärenden till regeringen. Detta bemyndigandekan utnyttjas av regeringen för att i krislägeneller andra tillspetsade situationer föreskrivat.ex. att alla ärenden som avser export till vissaländer skall överlämnas till regeringen förprövning. Utskottet noterar att regeringen inte harmeddelat föreskrifter om att ärenden om export avkrigsmateriel till de länder som deltog i Irakkrigetbör överlämnas till regeringen för prövning. Dennaomständighet kan emellertid inte föranleda att grundfinns för kritik från konstitutionell synpunkt vadgäller regeringens befattning med frågor som rörvapenexport.Ärendet föranleder inget ytterligare yttrande frånutskottet.6.2 Regeringens ansvar föruthyrningen av den svenskaförsvarsmaktens krigsmateriel tillStorbritannienAnmälanI en anmälan till har begärtsatt utskottet granskar regeringens ansvar föruthyrningen av den svenska försvarsmaktenskrigsmateriel till , bilaga A6.2.1.I anmälan anförs bl.a. att i () tillStorbritannien sålde fyra enheter av Arthursystemetför lokalisering av fientligt artilleri. behövdedock för att kunna leverera enheterna. NärIraks relationer till och dess allierade snabbtförsämrades framförde önskemål om attde beställda enheterna skulle levereras tidigare.Från förråd i lånades tillStorbritannien ut fyra enheter tillhöriga detsvenska försvaret. Inspektionen för strategiskaprodukter (ISP) har endast beviljat utförsel av deenheter som var under produktion och som skulle varafärdiga . Däremot har ISP, enligt uppgiftfrån myndigheten, inte haft någon befattning med denaktuella utlåningen av materiel till Storbritannien.Anmälarna anför även att en presstalesman vid detbrittiska försvarsdepartementet har bekräftat attArthursystemet har använts i Irakkriget.Enligt anmälarna kan försvarsmakten rimligen intepå egen hand hantera frågor om utförsel av aktuelltslag ( i all synnerhet inte i en sådan konfliktfylldutrikespolitisk situation som rådde strax föreIrakkrigets utbrott.Artikel i den 9 september 2003I en artikel i den 9 september 2003anges att lånade ut svenska försvaretsavancerade radarsystem för lokalisering av fientligtartilleri till under . Avartikeln framgår att Försvarsmakten vid årsskiftetfick en förfrågan om att låna ut radarsystemen tillStorbritannien och konstaterade att det frånberedskaps- och utbildningssynpunkt var möjligt.Sedan underrättade Försvarsmakten Regeringskanslietom vad man tänkte fatta för beslut.Kommendörkapten vidFörsvarsmaktens högkvarter uttalar i artikeln:Vi meddelade vår avsikt att låna utradarsystemen. Men vi skulle inte blivitförvånade om regeringen skulle fattat ett annatbeslut, inte ens om det skulle gjorts utanmotivering .I en intervju som redovisas i artikeln uttalarförsvarsminister attställningstagandet till utlåningen ligger hos ISP.Hon anför bl.a. att det" . är ISP som gör den bedömningen. Vi har inte haftmed utlåningen att göra".I samma artikel uttalar ,generaldirektör för har inget mandat att låna ut Försvarsmaktensmateriel. Det beslutet fattas inte av oss. Viuttalar oss bara om utförseln är tillåten .Enligt artikeln har vidare försvarsministern uttalatatt hon och regeringen inte kunde besluta omutlåningen. Hon anförde därvid: "Det är ett beslutsom myndigheten tar. Om myndigheten vill underställaregeringen det då gör man det. "På frågan om regeringen har fått någon framställanangående utlåningen från Försvarsmakten svararförsvarsministern: "Ja, men det är viktigt att kommaihåg att det enda Försvarsmakten ska uttala sig omär om det är lämpligt med hänsyn till beredskaps-och utbildningsbehov. "Allmänt om statsrättsliga regler förregeringens styrning av FörsvarsmaktenI likhet med de flesta andra statligaförvaltningsmyndigheter lyder Försvarsmakten underregeringen. Detta följer av föreskriften i 11 kap. 6§ regeringsformen. Regeringen är därmed högstaförvaltningsmyndighet på området. att den utfärdar föreskrifter förFörsvarsmakten inom ramen för sin kompetens enligt 8kap.