bet · GR01LU29 · 2004-05-13 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /04:121 Ny produktsäkerhetslag jämtefyra motioner som väckts med anledning avpropositionen.I propositionen lägger regeringen fram förslagtill en ny produktsäkerhetslag, som skall ersätta1988 års produktsäkerhetslag. Härutöver föreslåsändringar i annan lagstiftning som har samband medregleringen av den allmänna produktsäkerheten.Syftet med lagförslagen är att i svensk rättgenomföra och rådets direktiv2001/95/EG av om allmänproduktsäkerhet. Produktsäkerhetslagen är avsedd attfylla ut och komplettera speciallagstiftningen påproduktsäkerhetsområdet.I likhet med vad som gäller enligt den nu gällandeproduktsäkerhetslagen skall den nya lagen varatillämplig på varor och tjänster som tillhandahållsi näringsverksamhet och på varor som tillhandahållsi offentlig verksamhet. Genom den föreslagna lagenslås fast att näringsidkare bara får tillhandahållasäkra varor och tjänster. I lagen anges när en varaoch tjänst skall anses säker respektive farlig.Näringsidkarna åläggs en skyldighet att på egetinitiativ lämna säkerhets- och varningsinformation,återkalla varor och tjänster från såvälnäringsidkare i senare säljled som konsumenter samtbedriva ett förebyggande produktsäkerhetsarbete.Tillsynsmyndigheterna ges i lagförslaget befogenhetatt själva meddela de förelägganden och förbud sombehövs. Även tillfälliga förbud samt förbud motexport och utförsel av varor skall kunna meddelas avmyndigheterna. En näringsidkare som överträderlagens bestämmelser skall kunna åläggas ensanktionsavgift.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli2004.Utskottet föreslår att antar regeringenslagförslag och avslår samtliga motionsyrkanden.I betänkandet finns tre reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Lagen om marknadsdomstol m.m.Riksdagen ändrar beslutet (rskr. 2003/04:224) såvitt gäller lagen omändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstolm.m. och beslutar att 1 § skall ha följande somUtskottets förslag betecknade lydelse:-----------------------------------------------------Lydelse enligt Utskottets förslagbeslut (rskr.2003/04:224)-----------------------------------------------------1 §[1]-----------------------------------------------------handlägger mål och ärenden enligt-----------------------------------------------------1. konkurrenslagen 1. konkurrenslagen(1993:20), (1993:20),2. marknadsföringslagen 2. marknadsföringslagen(1995:450), (1995:450),3. lagen (1994:1512) om 3. lagen (1994:1512) omavtalsvilkor i avtalsvillkor ikonsumentförhållanden, konsumentförhållanden,4. lagen (1984:292) om 4. lagen (1984:292) omavtalsvilkor mellan avtalsvillkor mellannäringsidkare, näringsidkare,5. produktsäkerhetslagen(1988:1604),5. lagen (1994:615) om6. lagen (1994:615) om ingripande motingripande mot otillbörligt beteendeotillbörligt beteende avseende offentligavseende offentlig upphandling,upphandling,6. lagen (2000:1175) om7. lagen (2000:1175) om talerätt för vissatalerätt för vissa utländskautländska konsumentmyndigheter ochkonsumentmyndigheter och konsumentorganisationer.konsumentorganisationer.-----------------------------------------------------Bestämmelserna i 14, 15 och 16-22 §§ tillämpasinte i mål eller ärenden enligt konkurrenslageneller marknadsföringslagen. I mål enligtmarknadsföringslagen tillämpas inte heller 13 a§. I stället gäller vad som föreskrivs i dessalagar.Därmed bifaller proposition 2003/04:121delvis i denna del.2. Produktsäkerhetslagens tillämplighet påoffentliga tjänsterRiksdagen avslår motionerna 2003/04:L17 yrkande 1,2003/04:L18, 2003/04:L19 yrkandena 3 och 4 samt2003/04:L20.Reservation 1 (m, fp, kd, c)3. Tillsynsmyndigheternas befogenheterRiksdagen antar 27-30 §§ regeringens förslag tillproduktsäkerhetslag. Därmed bifaller riksdagenproposition 2003/04:121 i denna del och avslår motion2003/04:L19 yrkandena 1 och 2.Reservation 2 (m)4. Överklagande m.m.Riksdagen avslår motion 2003/04:L17 yrkande 2.Reservation 3 (fp)5. Lagförslagen i övrigtRiksdagen antar regeringens förslag tilla) produktsäkerhetslag, i den mån det inte omfattas avvad utskottet föreslagit ovan,b) lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstolm.m., i den mån det inte omfattas av vad utskottetföreslagit ovan,c) lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160),d) lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),e) lag om ändring i konsumenttjänstlagen (1985:716),f) lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220),g) lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarligaoch explosiva varor,h) lag om ändring i konsumentköplagen (1990:932),i) lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859),j) lag om ändring i lagen (1992:1326) om personligskyddsutrustning för privat bruk,k) lag om ändring i lagen (1992:1327) om leksakerssäkerhet,l) lag om ändring i lagen (1992:1328) om farligalivsmedelsimitationer,m) lag om ändring i lagen (1993:584) om medicintekniskaprodukter,n) lag om ändring i lagen (1996:18) om vissa säkerhets-och miljökrav på fritidsbåtar,o) lag om ändring i lagen (1998:1707) om åtgärder motbuller och avgaser från mobila maskiner,p) lag om ändring i lagen (2001:558) omvägtrafikregister,q) lag om ändring i fordonslagen (2002:574),r) lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364).Därmed bifaller proposition 2003/04:121 i dennadel. **FOOTNOTES**[1]: Senaste lydelse 2000:1176.Stockholm den 13 maj 2004På lagutskottets vägnarInger RenéFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), JanErtsborn (fp), (), (),(), (), (), (), Rezene Tesfazion (s), MartinAndreasson (fp), (), (),(), () och ().2003/04LU29Utskottets övervägandenInledningGällande rättAllmänna bestämmelser om produktsäkerhet finns iproduktsäkerhetslagen (1988:1604). Därutöver finns en långrad specialförfattningar som reglerar säkerheten hos olikaslags varor, exempelvis livsmedel, läkemedel,medicintekniska produkter, kemikalier och maskiner.Dessutom finns i arbetsmiljölagstiftningen bestämmelser omanvändningen av olika varor inom arbetslivet.Produktsäkerhetslagen, som trädde i kraft den 1 juli1989, syftar till att motverka att varor och tjänsterorsakar skada på person eller egendom. För detta ändamålfår en näringsidkare åläggas att lämnasäkerhetsinformation, förbjudas att tillhandahålla varoroch tjänster, åläggas att lämna varningsinformation,åläggas att återkalla varor och tjänster och förbjudas attexportera varor. Beslut om sådana förelägganden ellerförbud meddelas som huvudregel av efteransökan av tillsynsmyndighet. utövartillsyn enligt produktsäkerhetslagen. Även en myndighetsom enligt annan författning utövar tillsyn överproduktsäkerheten är tillsynsmyndighet enligt lagen. Lagenkompletterar och fyller ut speciallagstiftningen påproduktsäkerhetsområdet.ProduktsäkerhetsdirektivenGenom antagandet av rådets direktiv /59/EEG av den 29juni 1992 om allmän produktsäkerhet infördes för förstagången gemensamma bestämmelser om allmän produktsäkerhetpå EG-nivå beträffande varor som är avsedda att användasav konsumenter. Den grundläggande principen i direktivetvar att tillverkare endast får föra ut säkra produkter påmarknaden. I direktivet fanns bl.a. bestämmelser om när envara skall anses säker och krav på medlemsstaterna i frågaom tillsyn och marknadskontroll. Direktivet genomfördes isvensk rätt genom vissa ändringar i produktsäkerhetslagen,som trädde i kraft (prop. 1993/94:203,bet. UU23, rskr. 367)produktsäkerhetsdirektiv har ersatts avEuropaparlamentets och rådets direktiv /95/EG av den 3december 2001 om allmän produktsäkerhet. Syftet med detnya direktivet är, liksom det tidigare, att säkerställaatt endast säkra produkter släpps ut på marknaden.Direktivet omfattar alla produkter som är avsedda förkonsumenter eller som kan komma att användas avkonsumenter under rimligt förutsebara förhållanden och somtillhandahålls i kommersiella förhållanden. Tjänsteromfattas inte av direktivet.Tillverkare åläggs i direktivet en uttrycklig skyldighetatt endast släppa ut säkra produkter på marknaden. Vad somär att anse som säker produkt anges närmare i direktivet.Medlemsstaterna skall se till att tillverkare ochdistributörer iakttar sina skyldigheter enligt direktivet.Det åligger därför medlemsstaterna att inrätta eller utsetillsynsmyndigheter och säkerställa att det finnsproportionella och avskräckande påföljder om inteföretagen följer de nationella reglerna. I direktivetfinns vidare bestämmelser om befogenheter att vidtaåtgärder mot företag som inte uppfyller kravet på attendast släppa ut säkra produkter. Kommissionen ges i vissafall möjlighet att ingripa mot farliga produkter pågemenskapsnivå.Direktivet trädde i kraft och skulleha varit genomfört i medlemsstaterna senast den 15 januari2004, då direktiv upphörde att gälla.Ärendets beredningRegeringen tillkallade en särskildutredare med uppgift att lämna förslag till hur 2001 årsproduktsäkerhetsdirektiv skulle genomföras i svensk rätt(dir. 2002:28). Utredningen, som antog namnet 2002 årsproduktsäkerhetsutredning, redovisade sitt uppdrag iseptember 2003 i betänkandet (SOU 2003:82) Säkraprodukter. Betänkandet har remissbehandlats och liggertill grund för ifrågavarande proposition.Lagförslagen i propositionen innehåller förslag till en nyproduktsäkerhetslag, som skall ersätta 1988 årsproduktsäkerhetslag. Härutöver föreslås ändringar i annanlagstiftning som har samband med regleringen av denallmänna produktsäkerheten. Regeringens förslag finns ibilaga 1 och regeringens lagförslag finns i bilaga 2.Propositionen har föranlett fyra motioner innehållandesammanlagt åtta motionsyrkanden. Förslagen i motionernafinns i bilaga 1.PropositionenI likhet med vad som gäller enligt 1988 årsproduktsäkerhetslag föreslås den nya produktsäkerhetslagenvara tillämplig i fråga om varor som tillhandahålls såväli näringsverksamhet som i offentlig verksamhet, medundantag för vissa begagnade varor. Lagen skall även varatillämplig på tjänster som tillhandahålls inäringsverksamhet. De krav, skyldigheter och befogenhetersom följer av den föreslagna lagen skall tillämpas ocksåpå varor och tjänster som omfattas av annan lagstiftningpå produktsäkerhetsområdet, i den utsträckning motsvarandereglering saknas i denna lagstiftning. Lagen kompletteraroch fyller således ut speciallagstiftningen på området.Genom den föreslagna lagen slås fast att näringsidkarebara får tillhandahålla säkra varor och tjänster.Näringsidkarna åläggs en skyldighet att på eget intitiativlämna säkerhets- och varningsinformation, återkalla varoroch tjänster från såväl näringsidkare i senare säljled somkonsumenter samt bedriva ett förebyggandeproduktsäkerhetsarbete. De skall också samarbeta medvarandra och med tillsynsmyndigheterna, särskilt genom attunderrätta myndigheterna när de får kännedom om att envara eller tjänst är farlig. skall, enligtförslaget, utöva tillsyn enligt lagen. Statligamyndigheter som enligt andra författningar utövar tillsynöver produktsäkerheten i fråga om vissa varor, tjänstereller risker skall dock vara tillsynsmyndigheter enligtproduktsäkerhetslagen. Tillsynsmyndigheterna föreslås fåbefogenheter att själva kunna meddela de förelägganden ochförbud som behövs för att lagstiftningen skall efterlevas.Även tillfälliga förbud skall kunna meddelas.Förelägganden och förbud skall förenas med vite, om detinte är obehövligt.En näringsidkare skall kunna åläggas att betala ensanktionsavgift, om näringsidkaren eller någon som handlarpå dennes vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet haröverträtt någon av de skyldigheter som följer av denföreslagna lagstiftningen. Sanktionsavgiften, som döms utav allmän förvaltningsdomstol efter ansökan avtillsynsmyndighet, skall fastställas till lägst 5 000 kreller högst , dock högst avnäringsidkarens årsomsättning.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli 2004.Allmänna övervägandenUtskottet erinrar om att verksamhet med syfte att stödjakonsumenter och stärka deras ställning på marknaden har enlång tradition i . Sålunda har enlång rad lagstiftningsåtgärder och andra åtgärdervidtagits på det konsumentpolitiska området. Reformarbetetvar ursprungligen huvudsakligen inriktat på det ekonomiskakonsumentskyddet. kom frågor kringsäkerheten hos konsumentprodukter alltmer i fokus, vilketbl.a. resulterade i antagandet av 1988 årsproduktsäkerhetslag. De konsumentpolitiska insatserna påproduktsäkerhetsområdet har därefter ökat i omfattning ochfått hög prioritet . Ett uttryck för detta är attskyddet av konsumenternas hälsa och säkerhet sedan 1994års konsumentpolitiska beslut ingår bland de övergripandemålen för den svenska konsumentpolitiken, såväl pånationell nivå som inom EU och i internationellasammanhang.Produktsäkerheten är ett prioriteratområde också på EU-nivå. Ett viktigt inslag i detta arbetevar införandet av den s.k. new approach-metodenför teknisk harmonisering. Metoden innebär att degrundläggande säkerhetskraven som en produkt skalluppfylla läggs fast i produktdirektiv och att de närmaretekniska detaljerna återfinns i standarder som utarbetasav standardiseringsorganisationer. En vara som uppfyllertillämplig standard förutsätts uppfylla de tvingandekraven i direktivet. Standardiseringsarbetet har härigenomkommit att fylla en viktig funktion iproduktsäkerhetsarbetet. De allmännaproduktsäkerhetsdirektiven kompletterar produktdirektivenpå de områden där det inte finns någongemenskapslagstiftning. har äventjänsters säkerhet kommit att uppmärksammas på EU-nivå.Enligt utskottets mening innebär antagandet av 2001 årsallmänna produktsäkerhetsdirektiv ett viktigt steg framåtpå produktsäkerhetsområdet. Direktivet ger i en rad olikaavseenden bättre förutsättningar att bedriva ett effektivtproduktsäkerhetsarbete, något som kommer att främja såvälkonsumentintresset som den inre marknadens funktion. De ipropositionen framlagda lagförslagen bygger, enligtutskottets mening, på ett omsorgsfullt utrednings- ochberedningsarbete, och utskottet kan för sin del inte seannat än att genom den föreslagna lagstiftningenkommer att uppfylla vad som krävs i direktivet.Riksdagen har denna dag beslutat om en ändring i lagen(1970:417) om marknadsdomstol m.m. (prop. 2003/04:80, bet.NU13, rskr. För att samordna denna ändring med det iförevarande ärende framlagda förslaget till ändring isamma lag erfordras en lagteknisk justering av riksdagenstidigare beslut och det nu aktuella lagförslaget. Ettsådant samordnat förslag finns i förslagspunkt 1.Därmed övergår utskottet till att under skilda rubrikerbehandla de spörsmål som har aktualiserats i motionerna.Lagens tillämplighet på offentligatjänsterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden i vilkaförordas att produktsäkerhetslagen skall varatillämplig även på offentliga tjänster. Utskottethänvisar till tidigare ställningstaganden frånriksdagens sida. Jämför reservation 1 (m, fp, kd,c).Gällande rättProduktsäkerhetslagen är, enligt 1 §, tillämplig i frågaom varor och tjänster som tillhandahålls inäringsverksamhet och varor som tillhandahålls i offentligverksamhet, dock under förutsättning att varan ochtjänsten i inte obetydlig omfattning utnyttjas eller kankomma att utnyttjas av konsumenter för enskilt bruk. Vadsom sägs i lagen om näringsidkare är tillämpligt också påden som i offentlig verksamhet tillhandahåller varor. I 3§ föreskrivs att åläggande eller förbud enligt lagen intefår meddelas om det i annan författning eller i beslut aven myndighet har meddelats särskilda bestämmelser om varaneller tjänsten med samma ändamål som ett åläggande ellerförbud enligt lagen skulle fylla. Som exempel på sådanabestämmelser kan nämnas livsmedels-, läkemedels- ochfordonslagstiftningen.PropositionenI propositionen föreslås att den nya produktsäkerhetslagenskall vara tillämplig i fråga om varor och tjänster somtillhandahålls i näringsverksamhet och varor somtillhandahålls i offentlig verksamhet. En förutsättningför att lagen skall vara tillämplig är att varan ellertjänsten är avsedd för konsumenter eller kan antas kommaatt användas av konsumenter. Lagen skall, enligtförslaget, inte vara tillämplig i fråga om begagnade varorsom tillhandahålls som antikviteter och varor somrepareras eller renoveras innan de tas i bruk, omnäringsidkaren tydligt informerar konsumenten om att detär fråga om en sådan vara. När det gäller tjänster finns iden föreslagna 5 § en konkurrensregel som innebär attlagens bestämmelser om säkerhetskrav ochbedömningskriterier inte skall tillämpas på tjänster närdet gäller risker som omfattas av särskilda säkerhetskravi någon annan författning. Lagens övriga bestämmelserskall vidare inte tillämpas på tjänster, om det i någonannan författning finns bestämmelser som reglerar sammafråga och har samma syfte.Frågan om lagens tillämplighet på offentliga tjänsterberörs inte i propositionen.MotionernaI motion L17 av m.fl. (fp) anförs attdet är oacceptabelt att den nya produktsäkerhetslagenenbart omfattar tjänster som tillhandahålls inäringsverksamhet, som lagen inte är tillämpligpå motsvarande tjänster som tillhandahålls i offentligregi. De konsumentintressen som gör sig gällande vidprivat tjänsteproduktion föreligger nämligen, enligtmotionärerna, på samma sätt vid offentligtjänsteproduktion. I motionen anförs att det givetvisfinns olika slags tjänster som inte på ett meningsfulltsätt kan inkluderas i produktsäkerhetslagenstillämpningsområde. Likaså bör lagen inte omfattasituationer inom ramen för ren myndighetsutövning. I denmån en viss tjänst omfattas av produktsäkerhetslagen skalldock, anser motionärerna, lagen gälla oavsett om tjänstentillhandahålls inom ramen för privat eller offentligverksamhet. I motionen framhålls att varken direktiveteller det förhållandet att det förekommerspeciallagstiftning på produktsäkerhetsområdet som taröver produktsäkerhetslagen utgör hinder mot atttillämpningsområdet utvidgas till att omfatta ävenoffentliga tjänster. I motionen begärs etttillkännagivande om att regeringen skall återkomma tillriksdagen med förslag till hur produktsäkerhetslagen kanutvidgas till att omfatta också olika slags tjänster ioffentlig regi (yrkande 1).Yvonne m.fl. (kd) påpekar i motion L18 attnäringsidkare erbjuder tjänster som tidigare endasttillhandahållits i offentlig regi. Reglerna ochkonkurrensförutsättningarna för privata respektiveoffentliga tjänster ser däremot, anser motionärerna,mycket olika ut, ofta till nackdel för de privatanäringsidkarna. Dessa skillnader bör utjämnas. Enligtmotionärerna är produktsäkerhetslagstiftningen, med dessundantag för offentliga tjänster, inte konkurrensneutral.Lagstiftaren ställer således olika krav på likartadetjänster, beroende på verksamhetens huvudman. Omproduktsäkerhetslagstiftningen i stället vore tillämpligpå offentliga tjänster skulle konsumenterna lättare kunnata till vara sina rättigheter. Konsumenterna måste såledeskunna ställa samma krav på tjänster och varor oavsett omhuvudmannen är privat eller offentlig. I motionen begärsett tillkännagivande om att regeringen skall tillsätta enutredning med uppdrag att lägga fram förslag till hur deni motionen förordade utvidgningen av lagenstillämpningsområde kan ske.I motion L19 av m.fl. (m) anförs att denomständigheten att produktsäkerhetslagen inte ärtillämplig på offentligt producerade eller styrda tjänsterinnebär påtagliga nackdelar för konsumenterna. Sålunda ärdet svårt för konsumenterna att överblicka regelverket,som det finns risk för att vissa tjänster fallerutanför produktsäkerhetsskyddet. Det finns därför, menarmotionärerna, stora fördelar med att utvidgaproduktsäkerhetslagens tillämpningsområde till att ävenomfatta tjänster som erbjuds i offentlig verksamhet.Lagstiftningen skulle därigenom fungera bättre som en bredgaranti och förstärka konsumentskyddet. Därtill kommer attlagstiftningen skulle bli konkurrensneutral och undanröjarisken för att likartade verksamheter utsätts för olikaslags kontroll beroende på vem som är huvudman. I motionenbegärs tillkännagivanden om att produktsäkerhetslagenstillämpningsområde skall utvidgas till att omfatta äventjänster som erbjuds i offentlig verksamhet och attlagstiftningen på produktsäkerhetsområdet skall varakonkurrensneutral (yrkandena 3 och 4).Viviann m.fl. (c) beklagar i motion L20 att mångaav de tjänster som medborgarna är mest beroende av, dvs.de offentligt producerade eller styrda tjänsterna, inteberörs i propositionen. Många människor upplever, anförsdet, att skyddet för mottagare av sådana tjänster inte ärtillnärmelsevis så starkt som det är för konsumenter avtjänster som produceras inom näringsverksamhet. I motionenbegärs ett tillkännagivande som går ut på att regeringenskall tillkalla en utredning med uppdrag att utreda hurproduktsäkerhetslagens tillämpningsområde kan utvidgastill att även omfatta offentliga tjänster.Tidigare övervägandenFrågan om produktsäkerhetslagens tillämplighet på varoroch tjänster i offentlig verksamhet har varit föremål föröverväganden i en rad olika sammanhang alltsedan lagenstillkomst . Vid behandlingen av regeringensförslag till produktsäkerhetslag begärdes sålunda i fleramotioner en utvidgning av lagens tillämpningsområde så attden skulle omfatta även den offentliga sektorn.Lagutskottet anförde därvid att även om den föreslagnalagstiftningen skulle höja säkerhetsmedvetandet också pådet offentliga området framstod det som befogat attenskilda människor ges ett skydd mot förekomsten avfarliga varor och tjänster som tillhandahålls dem i andrasammanhang än när varan eller tjänsten tillhandahålls aven näringsidkare för enskilt bruk. Det saknadesemellertid, enligt utskottet, underlag för en bedömning avhur en sådan lagstiftning närmare borde utformas, ochutskottet var därför inte för tillfället berett attförorda en sådan utvidgning av lagens tillämpningsområde.Utskottet ansåg att frågan borde bli föremål förutredning. anslöt sig till utskottets uttalandenoch gav regeringen till känna vad utskottet hade anfört(bet. 1988/89:LU13, rskr. 61).Med anledning av tillkännagivande tillkalladeregeringen en särskild utredare med uppdragatt bl.a. överväga och lämna förslag till sådanlagstiftning som kan behövas till skydd mot farliga varoroch tjänster som enskilda fysiska personer erbjuds ioffentlig verksamhet som inte var att anse somnäringsverksamhet (dir. 1993:46). Utredningen, som antognamnet , redovisade sittuppdrag i denna del i slutbetänkandet (SOU 1994:150)Produktsäkerhet i offentlig verksamhet, som överlämnadestill regeringen . Utredningen föreslog attproduktsäkerhetslagens tillämpningsområde skulle utvidgastill att omfatta också varor som tillhandahålls ioffentlig verksamhet. Däremot talade, enligt utredningensmening, starka skäl för att tjänster på det offentligaområdet borde lämnas utanför lagens tillämpningsområde.Utredningen hänvisade därvid till att en stor del av dessatjänster har karaktären av myndighetsutövning och att detknappast kunde komma i fråga att låta den typen avtjänster kontrolleras och bli föremål för åtgärder inomramen för produktsäkerhetslagen. Det rörde sig också omsådan verksamhet som redan var föremål för en omfattandetillsyn från olika myndigheter. Därtill kom att offentligatjänster i hög grad är föremål för specialreglering, bådegenom lagar och författningar och myndighetsbeslut pålägre nivå. Produktsäkerhetslagen skulle därmed, ienlighet med konkurrensregeln i 3 §, i vilket fall kommaatt sättas ur spel i stor utsträckning i fråga omoffentliga tjänster. Utredningen framhöll därutöver attdet under utredningsarbetet inte hade framkommit att detskulle finnas något behov av att låtaproduktsäkerhetslagen bli tillämplig även på tjänster somtillhandahålls inom den offentliga sektorn. Den förordadeordningen skulle visserligen, enligt utredningen, kunnamedföra att likartade tjänster blev föremål för olikaslags kontroll beroende på vem som var huvudman i detsärskilda fallet och att lagstiftningen därmed inte varkonkurrensneutral.