bet · GR01UBU13 · 2004-09-09 00:00:00 — Kunskaper i dessa ämnenär också viktiga för att kunna erhålla ett arbeteoch ha möjlighet att utvecklas i detta arbete. Detär således inte endast högskolebehörigheten sommotiverar vissa obligatoriska ämnen. Utskottetframhåller att det är en oerhört angelägen uppgiftför skolorna att hitta metoder för undervisning ochvägledning för inlärning för att alla elever skalluppnå godkänt i kärnämnena. Utskottet vill ocksåpeka på den möjlighet till studier för att erhållahögskolebehörighet som kommunerna erbjuder, enverksamhet som är efterfrågad av många som inteavslutat gymnasieskolan med sådan behörighet.Möjlighet till utbildning utanförhemkommunenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta regeringens förslag tilländringar i skollagen som rör möjligheten attinför år 1 och 2 söka en utbildning pånationellt program i annan kommun även om denerbjuds av hemkommunen och därmedsammanhängande ersättningsregler. Vidare börriksdagen avslå motionsyrkandena ommöjligheten att läsa kurser på olika skolor isamverkan, om en ny antagningsmodell tillgymnasieskolan, avseendeersättningsskyldigheten och beräkningen aversättningen, regler om överklagande,inackorderingsstöd samt uppföljning.Jämför reservationerna 20 (kd), 21 (m, fp),22 (m), 23 (fp), 24 (kd), 25 (fp, c), 26 (kd)och 27 (kd, c).Gällande bestämmelserGällande rättVarje kommun är enligt 5 kap. 5 § första stycketskollagen skyldig att erbjuda utbildning pånationella program för samtliga de ungdomar ikommunen som avslutat sin grundskoleutbildning ellermotsvarande fram till och med det förstakalenderhalvåret det år de fyller , förutsattatt de uppfyller behörighetskraven och inte hellertidigare gått igenom gymnasiet eller likvärdigutbildning. Enligt andra stycket skall erbjudandetomfatta ett allsidigt urval av nationella programoch antalet platser skall anpassas med hänsyn tillelevernas önskemål. Detsamma gäller de olikainriktningarna inom programmen. Erbjudandet skallenligt tredje stycket avse utbildning som anordnasinom kommunen eller i annan kommun eller ettlandsting i enlighet med samverkansavtal. Två ellerflera kommuner som gemensamt erbjuder en utbildningpå ett nationellt program bildar ettsamverkansområde för den utbildningen.Behöriga elever har en enligt 5 kap. 8 § skollagenrätt att tas emot som sökande till utbildning påannan ort om det nationella programmet eller dennationella inriktningen inte finns i hemkommuneneller i samverkansområdet. Denna rätt finns också omden sökande med hänsyn till sina personligaförhållanden har särskilda skäl att få gå i dengymnasieskola dit han eller hon sökt. Sådan rättfinns också om det är fråga om riksrekryterandeutbildning (9 §).I 5 kap. 11 § tredje stycket skollagen reglerasmöjligheten att överklaga beslut om att inte ta emoten elev som saknar behörighet eller som inte ärhemmahörande i kommunen eller samverkansområdet, somfattats av styrelsen för utbildningen. Sådana beslutkan överklagas av sökanden hos Skolväsendetsöverklagandenämnd.Enligt 5 kap. 22 och 23 §§ skollagen har en kommuneller landsting som i sin gymnasieskola på ettnationellt program tagit in en elev som inte ärhemmahörande i kommunen eller i samverkansområdetför utbildningen, rätt till ersättning för sinakostnader för elevens utbildning från elevenshemkommun. Hemkommunen är dock enligt 24 § inteskyldig att betala ersättning om det är fråga om1. ett nationellt program eller utbildning med ennationellt fastställd inriktning inom ett sådantprogram som kommunen själv erbjuder, utom då eleventagits emot med hänsyn till personliga förhållanden,då utbildning med en nationellt fastställdinriktning inte erbjuds av hemkommunen eller dåeleven går i gymnasieskola med Rh-anpassadutbildning med riksrekrytering, eller2. utbildning med en lokalt fastställd inriktninginom de nationella programmen.Stöd till inackordering lämnas till vissa eleversom har merkostnader på grund av att bosättning tillföljd av skolgången behöver ske på annan ort änhemorten. Rätten till stöd regleras på olika sättberoende på vem som är huvudman för utbildningen.Till elever i den offentliga gymnasieskolan sombehöver inackordering till följd av skolgången skallhemkommunen lämna ekonomiskt stöd enligt 5 kap. 33 §skollagen. Till studerande vid andra utbildningar ände som ingår i det offentliga skolväsendet, t.ex.fristående skolor, kan i stället statligtinackorderingstillägg lämnas enligt studiestödslagen(1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655).PropositionenRegeringen menar att en kommuns skyldighet atterbjuda utbildning på nationella program liksom bör omfatta ett allsidigt utbud av de nationelltfastställda programmen och inriktningarna och att enkommun i allmänhet bör sträva efter att erbjudaflera inriktningar inom ett program som harnationellt fastställda inriktningar. Även om det kanvara svårt för små kommuner att anordna ettallsidigt utbud, bör det dock enligt regeringensuppfattning vara möjligt för dem att komma överensom att erbjuda detta genom regional samverkan.Regeringen föreslår att behöriga sökande gesmöjlighet att 1 och år 2 i gymnasieskolansöka en utbildning på ett nationellt program i enannan kommun även om den erbjuds av hemkommunen. Ensådan sökande bör tas emot i mån av plats, sedanalla behöriga sökande tagits emot frånanordnarkommunen eller samverkansområdet och frånandra kommuner som inte erbjuder denna utbildningsamt sedan elever med särskilda skäl tagits emot.Förslaget är ett led i att öka valmöjligheterna iden offentliga gymnasieskolan. Den kommun eller detlandsting som tar emot en sökande från en annankommun garanteras rätt till ersättning från elevenshemkommun även om programmet eller den nationellainriktningen erbjuds i hemkommunen. Regeringenföreslår också att frågan om det finns platser kvarpå en utbildning sedan alla sökanden som huvudmannenär skyldig att ta emot fått plats inte kan bliföremål för överprövning. skall kunna pröva är om sökandenuppfyller de villkor för behörighet tillutbildningen som finns.Regeringen menar att ersättning från en elevshemkommun till en annan kommun inom ettsamverkansområde även fortsättningsvis skallregleras i samverkansavtal. Om inte avtal omersättning har träffats föreslår regeringen attersättning från en elevs hemkommun till anordnandekommun beräknas enligt anordnande kommunssjälvkostnad när utbildningen inte finns ihemkommunen eller samverkansområdet. Principenföreslås också tillämpas för elever som avpersonliga skäl får sin gymnasieutbildning i enannan kommun, för elever som flyttar och utnyttjarsin rätt att fullfölja utbildningen samt för eleveri s.k. riksrekryterande utbildning inom detoffentliga skolväsendet. Den ersättning elevenshemkommun skall betala till anordnande kommun närutbildningen även erbjuds av hemkommunen skall uppgåtill högst den kostnad som hemkommunen själv har förmotsvarande utbildning. Är anordnarkommunens kostnadlägre skall hemkommunen ersätta den lägre kostnadeni stället.Regeringen anser att en kommun inte skall varaskyldig att betala interkommunal ersättning förelever som antas till lokala inriktningar i andrakommuner eller landsting, annat än när lagensbestämmelser ålägger kommunen att ta emot eleven.Begränsningen motiveras av kostnadsskäl. Regeringeninformerar också om att man avser att ge Skolverketi uppdrag dels att överväga behovet av nationelltfastställda inriktningar på program som saknarsådana, dels att följa den närmare utvecklingen avfrisökning och att analysera konsekvenserna förelever och kommuner.För att inte öka hemkommunens kostnader börelevens rätt till stöd till inackordering inom detoffentliga skolväsendet enligt regeringensuppfattning inte utvidgas till att omfattafrisökning.Bestämmelser av denna innebörd skall enligtregeringens förslag införas i 5 kap. 11 § tredjestycket, 24 §, 24 a § och 33 § första stycketskollagen.MotionerKristdemokraterna framhåller i motionerna2003/04:Ub10 yrkande 24 och 2003/04:Ub498 yrkande 36att det är viktigt att gymnasieskolan erbjuder ettrikt utbildningsutbud som svarar mot olika eleversindividuella behov. För att uppfylla detta mål krävssamverkan, inte minst mellan de mindre kommunerna.Därför är det viktigt att dessa samverkar så attolika valmöjligheter för eleven finns inom rimligtavstånd, t.ex. genom att gå samman i regioner.Moderaterna anser (motion 2003/04:Ub9 yrkande 16)att bör fatta beslut om att hemkommunensskyldighet att betala ersättning också skall gällalokala inriktningar. Det är sannolikt att det ärjust de lokala inriktningarna som är mestintressanta för eleverna, och regeringens förslaginnebär en obefogad inskränkning i elevernas rätt.Moderaterna hävdar i samma motion (yrkande 17) attdet inte finns någon anledning att centralt beslutavilket antagningssystem som skall gälla. Så länge deantagningsregler som skolhuvudmännen sätter upp ärförutsägbara och rättssäkra finns ingen anledningatt från statligt håll lägga sig i vilken modell somutnyttjas.I motion 2003/04:Ub409 (s) yrkar motionären attden interkommunala ersättningen bör gällanär en ungdom önskar utbilda sig i ett annatnordiskt land, t.ex. i en dansk efterskole.När det gäller beräkningen av kostnader förfrisökningen föreslår och Folkpartietandra beräkningsgrunder. föreslår imotion 2003/04:Ub9 yrkande 15 att regeringenåterinför en riksprislista för gymnasieskolan därlägsta ersättning per program och inriktning anges.Folkpartiet vill i motion 2003/04:Ub12 yrkande 9 atten nationell skolpeng införs. Skolpengen skallbetalas ut till den skola eleven väljer att gå påoavsett om det är en skola i elevens egna kommun, enannan kommun eller en fristående skola. I motion2003/04:Ub367 yrkande 33 föreslår attskollagen ändras så att en elevs hemkommun blirskyldig att betala ersättning för elevens utbildningi en annan kommun också om utbildningen erbjuds ihemkommunen.Kristdemokraterna anser i motion 2003/04:Ub10yrkande 25 att en kommun som anser sig orättvistbehandlad skall ha rätt att överklaga beslut omersättning till Skolverket.Kristdemokraterna menar i motion 2003/04:Ub10yrkande 28 att den fria sökningen riskerar att blien klassfråga eftersom rätten tillinackorderingsstöd inte förändras. Man menar attregeringen bör initiera förändringar avinackorderingstillägget så att detta blir en statligangelägenhet varigenom alla elever erbjudslikvärdiga möjligheter att studera i den kommun deväljer. anser i motion 2003/04:Ub11yrkande 7 att en översyn bör göras av reglerna förinackorderingsstöd.En uppföljning av systemet med denfria sökningen föreslås av ochCenterpartiet i motionerna 2003/04:Ub10 yrkande 26respektive 2003/04:Ub11 yrkande 6. I motion2003/04:Ub8 (s) framhålls vikten av att aktivt följaupp effekterna av frisök i kommunerna eftersomkommunernas möjligheter att långsiktigt planerabehovet av gymnasieutbildningar minskar då elevernafår möjlighet att välja mellan flerautbildningsorter.Utskottets ställningstagandeUtskottet föreslår att antar regeringensförslag till lag om ändring i skollagen såvitt avser5 kap. 11 § tredje stycket, 24 §, 24 a § och 33 §första stycket samt avslår motionsyrkandena.Utskottet delar uppfattningen att alla ungdomarockså i fortsättningen skall ha rätt att läsa ettprogram som hemkommunen inte erbjuder i en annankommun som anordnar detta. Alla ungdomar skall ocksåha lika rätt till utbildning på alla de nationellainriktningarna. Utskottet anser också liksomregeringen att en kommun i allmänhet bör strävaefter att erbjuda flera inriktningar inom ettprogram som har nationellt fastställda inriktningar.Kan en kommun inte anordna ett allsidigt utbud ärdet enligt skollagen möjligt att erbjuda detta genomregional samverkan, och utskottet utgår också ifrånatt sådana samverkansavtal sluts mellan kommuner närdetta är lämpligt.Utskottet anser att regeringens förslag ommöjligheter för elever att söka utbildning utanförhemkommunen kommer att öka elevernas valfrihet. Detär positivt att elever skall kunna söka fritt ävenmellan kommunala skolor utanför hemkommunen och intebara till fristående skolor. Vidare anser utskottetatt det är lämpligt att det finns nationella reglerför antagning då detta leder till nödvändigförutsägbarhet och rättssäkerhet och avvisar därförmotionsyrkandet om decentraliserade regler.Utskottets uppfattning är att regeringens förslagtill interkommunal ersättning är väl avvägda och attberäkningsgrunderna är riktiga och avvisar därförförslag om riksprislista och nationell skolpeng.Utskottet delar också regeringens uppfattning attlokala inriktningar inte skall omfattas avfrisökningen. En sådan möjlighet, och en möjlighetatt få ersättning vid studier utomlands, skullekunna innebära alltför stora kostnader förkommunerna.Skollagskommittén har i sitt betänkande lämnatförslag avseende möjligheterna att överklaga beslutsom fattats med skollagen som grund. Utskottet anseratt beredningen av kommitténs förslag bör avvaktas.När det gäller rätten till inackorderingsstödhänvisar utskottet till beredningen avStudiehjälpsutredningens betänkande Ekonomiskt stödvid ungdomsstudier (SOU 2003:28) som pågår inomRegeringskansliet.Utskottet menar slutligen att yrkandena omuppföljning av regeländringarna är tillgodoseddagenom det uppföljningsuppdrag enligtpropositionen kommer att få.Poängplan för nationella ochspecialutformade programUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör anta regeringens förslag om attbilaga 2 till skollagen ändras så att enkärnämneskurs i historia som omfattar 50gymnasiepoäng införs och att gymnasiearbeteersätter det nuvarande projektarbetet.Utskottet föreslår vidare att riksdagenavslår motionsyrkandena avseende annatinnehåll i poängplanen samt yrkanden omhistorieämnet och gymnasiearbetet.Jämför reservationerna 28 (fp, kd, c), 29(m), 30 (fp) och 31 (m).Gällande bestämmelserBilaga 2 till skollagen innehåller poängplanen förnationella och specialutformade program igymnasieskolan. Bilagan reglerar kärnämnena ochderas omfattning angivet i gymnasiepoäng,omfattningen av karaktärsämnena inklusiveprojektarbetet samt utrymmet för individuella val.Kärnämnena och deras omfattning är svenska/svenskasom andraspråk 200 poäng, engelska 100 poäng,matematik 100 poäng, idrott och hälsa 100 poäng,samhällskunskap 100 poäng, religionskunskap 50poäng, naturkunskap 50 poäng samt estetiskverksamhet 50 poäng. karaktärsämnena omfattar 1 450poäng inklusive projektarbetet om 100 poäng, och detindividuella valet omfattar 300 poäng.PropositionenRegeringen föreslår att en kärnämneskurs i historiasom omfattar 50 gymnasiepoäng införs. Man anser atten gemensam kärna av historisk kunskap är angelägenför att visa hur människor skapat och påverkat sinalivsbetingelser, samhällen och kulturer.Historieämnet ger också insikt i hursamhällsutvecklingen kan påverkas nationellt ochglobalt. Kursen skall ge dels en bakgrund tillförståelsen av vår egen tid och omvärld, delsinsikter i kritiskt tänkande och granskning avuppgiftskällor. När det gäller kärnämnenasomfattning inom programmen menar regeringen attdessa inte kan få en mycket större omfattning och föreslår därför att historieämnet skallmotsvara 50 gymnasiepoäng. Detta får dock enligtregeringen inte innebära en minskad omfattning avämnet på de studieförberedande program där ämnet ärobligatoriskt.En annan förändring som föreslås är att ettgymnasiearbete införs som ersätter dagensprojektarbete. Det nya gymnasiearbetet är avsett attvara ett viktigt kvalitetsinstrument för att visaatt målen för utbildningen har uppnåtts. Igymnasiearbetet får eleven möjlighet att tillämpaoch fördjupa teoretiska eller praktiska kunskaperinom flera ämnesområden och ger enligt regeringenmöjlighet till reflektion över vadgymnasieutbildningen som helhet inneburit. För enelev som valt en yrkesinriktad utbildning kangymnasiearbetet innebära ökade kontakter medarbetslivet men också med högskolan. Detta kanenligt regeringen leda till ökat intresse för arbeteinom ett visst område eller för högskolestudier.Gymnasiearbetet skall liksom det nuvarandeprojektarbetet omfatta 100 gymnasiepoäng. Regeringenframhåller att erfarenheterna från projektarbetetbör tas till vara och utvecklas.Regeringen föreslår således att ändringar medinnebörd enligt ovan införs i bilaga 2 tillskollagen.Många korta kurser innebär enligt regeringen enonödig splittring och försvårar för elevernaatt se helheter och samband. När det gällerkaraktärsämnenas omfattning anser regeringenatt strävan bör vara att en karaktärsämneskursomfattar minst 100 gymnasiepoäng men att det äroundvikligt att vissa kurser alltjämt kommeratt omfatta 50 poäng. En utökning av de kortakurserna skulle allvarligt inkräkta på utrymmetför undervisning i karaktärsämnen och på detindividuella valet.MotionerEtt antal motionsyrkanden som rör införandet av historia ipoängplanen men också poängplanens innehåll i övrigthar väckts. föreslår i motion2003/04:Ub9 yrkande 20 att kärnämnet historia skallomfatta 100 gymnasiepoäng för att bli en faktiskkunskapsinjektion. I yrkande 19 föreslås attsvenska, matematik, engelska och historia bör varaobligatoriska kärnämnen och att gymnasiearbetetskall vara obligatoriskt. Eleven skall vara skyldigatt läsa minst 200 poäng svenska eller svenska somandraspråk, 100 poäng matematik, 100 poäng engelskaoch 100 poäng historia samt genomföra ett godkäntgymnasiearbete om 100 poäng. Enligt yrkande 21 isamma motion begärs att regeringen återkommer medett förslag om att ge samtliga elever igymnasieskolan rätt att läsa 100 poäng i idrott ochhälsa respektive samhällskunskap samt 50 poängvardera i ämnena religionskunskap, naturkunskap ochestetisk verksamhet. pekar i sammamotion (yrkande 18) på regeringens inkonsekvens vadgäller införandet av historia om 50 poäng då mansamtidigt hävdar att ingen kurs skall vara kortareän 100 poäng.Folkpartiet, och Centerpartietbegär ett tillkännagivande till regeringen att de 50gymnasiepoäng som kärnämnet historia kommer attomfatta bör tas från det valbara utrymmet.Folkpartiet menar i motion 2003/04:Ub12 yrkande 5 (idenna del) att det är bekymmersamt att regeringengenom förslaget minskar utrymmet förkaraktärsämnena. föreslår i motion2003/04:Ub10 yrkande 17 att det skall slås fast attde 50 poäng som historieämnet kommer att omfattainte får reducera blocket av kärnämneskurser utan istället skall tas från det individuella valet.Centerpartiet föreslår i motion 2003/04:Ub11 yrkande11 att införandet av historieämnet inte skall göraspå bekostnad av karaktärsämnena. I stället bör detindividuella valet minskas till 250 poäng ochkaraktärsämnena och gymnasiearbetet skall omfattasav 1 450 poäng.I motioner från den allmänna motionstiden föreslårKristdemokraterna (mot. 2003/04:Ub498 yrkande 9) ochCenterpartiet (mot. 2003/04:Ub391 yrkande 1) atthistorieämnet görs till kärnämne.I motion 2003/04:Ub12 yrkande 4 anser Folkpartietatt det individuella valet i sin nuvarandeutformning skall tas bort och att eleverna i ställetskall erbjudas att välja mellan ämnen som bidrartill att nå målen för den utbildning han eller honvalt. I samma motions yrkande 5 (i denna del)föreslås att ges i uppdrag att isamarbete med representanter från gymnasieskolor,branscher och högskolor utforma hur det individuellavalet skall minska och därmed öka omfattningen avkaraktärsämnena.Att historieämnet är av stor betydelse och gereleverna kunskap om samhällets utvecklingslinjer ibred bemärkelse framhålls av i motion2003/04:Ub9 yrkande 22. I tider av osäkerhet ochsnabb förändring ökar vikten av att alla medborgarenår insikter om bakomliggande orsakssamband iutvecklingen. vill i motion2003/04:Ub10 yrkande 16 att uttalar attdet nya kärnämnet historia inte får leda till enförsämring av historiekunskaperna för de elever somför närvarande läser historia i gymnasieskolan.Kristdemokraterna påtalar i motion 2003/04:Ub10yrkande 14 att projektarbetet i gymnasieskolan inteutvärderats och föreslår att bör få iuppgift att integrera erfarenheterna från dettaarbete i den fortsatta utvecklingen avgymnasieskolan.Utskottets ställningstagandeUtskottet föreslår att antar regeringensförslag om ändring i skollagen såvitt avser bilaga 2samt avslår motionsyrkandena.Utskottet välkomnar förslaget att införa historiasom kärnämne. Historia bör ingå i den gemensammakunskapsbas som elever på gymnasiet erhåller,oavsett vilket program de följer. Historia ger enviktig referensram för att förståsamhällsutvecklingen, både i och iomvärlden. Genom att historia nu införs som kärnämnefår ämnet det utrymme som är nödvändigt för atteleverna skall nå värdefulla insikter i vad sompåverkat och påverkar det omgivande samhället.Omfattningen av ämnet på 50 gymnasiepoäng måsteenligt utskottet vägas mot hela poängplanensomfattning om nuvarande 750 poäng för kärnämnen, 1450 poäng för karaktärsämnen (inklusiveprojektarbete om 100 poäng) samt 300 poäng för detindividuella valet. Utskottet delar bedömningen attdet är viktigt att karaktärsämnena inte minskar merän vad som är nödvändigt för att historia skallkunna införas som kärnämne. Inte heller anserutskottet att utrymmet för det individuella valetbör minskas. Utskottet delar vidare regeringensuppfattning att införandet av historia som kärnämneom 50 poäng inte får innebära en minskad omfattningav ämnet på de studieförberedande program där ämnetredan i dag är obligatoriskt och anser därmed attfrågan är tillräckligt uppmärksammad införSkolverkets kursplaneöversyn.Utskottet delar också regeringens ståndpunkt attkursernas omfattning i huvudsak skall omfatta 100gymnasiepoäng eftersom detta ger möjlighet tillfördjupning i ämnet men att det också bör varamöjligt att ha vissa kurser som omfattar 50 poäng.Vad gäller gymnasiearbetets betydelse villutskottet understryka att detta skall förberedaeleverna för yrkeslivet och för vidare studier, menatt det också syftar till att utvecklaundervisningen och därmed öka kvaliteten igymnasieskolan. Utskottet förutsätter atterfarenheterna från projektarbetet tas till vara ochutvärderas såsom regeringen anför i propositionen.Vissa frågor rörande kärnämnen,kurser m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkandena avseendebl.a. förändringar av kärnämnenas innehåll,kvaliteten på lokala kurser, stress,perspektiv på undervisningen och de modernaspråkens ställning.Jämför reservationerna 32 (m), 33 (fp), 34(kd), 35 (m), 36 (m, fp, kd, c), 37 (m), 38(kd), 39 (m), 40 (kd) och 41 (kd).PropositionenRegeringen understryker att förhållandet att målenför kärnämnena är gemensamma för alla elever inteinnebär att utformningen av undervisningen måstevara densamma för alla. Varje elev har unika behovsom måste mötas utifrån vars och ens individuellaförutsättningar och alla måste få det stöd sombehövs för att nå målen. Olika alternativapedagogiska metoder måste utvecklas och användas föratt måluppfyllelsen skall öka. Ett sätt attstimulera elevernas intresse kan enligt regeringenvara att kärnämneskurserna ges en prägel av målenför den studieväg som eleven följer, s.k.infärgning.I det kursplaneuppdrag regeringen avser att geSkolverket är det enligt regeringen viktigt attverket visar på möjligheter att varieraundervisningen utan att kraven sänks och lyfter framoch tydliggör hur en ökad infärgning kan genomföras.Regeringen meddelar också att man avser att geMyndigheten för skolutveckling ett uppdrag attstödja utvecklingen av undervisningen i kärnämnen isyfte att öka måluppfyllelsen genom ökad anpassningtill utbildningens karaktär.Att studera alltför många korta kurser har letttill splittrade studier för eleverna och till att enalltför stor del av studietiden ägnas åtkunskapskontroll. För att motverka splittringen ochge bättre förutsättningar för fördjupning ochsammanhang behöver kurserna därför förlängas. Utöverfyra kärnämneskurser skall därför grundprincipenvara att inga kurser skall omfatta mindre än 100gymnasiepoäng.