bet · GR01BOU8 · 2004-04-01 00:00:00 — Det får förutsättas att kommunerna överväger olikamöjligheter att hjälpa de utsatta kvinnorna till ett tryggt och säkert boende,exempelvis som motionärerna förordar genom förtur i det kommunalabostadsbeståndet. Mot bakgrund av bl.a. det omnämnda utredningsuppdragetanser emellertid inte utskottet att det föreligger etttillräckligt behov av ett tillkännagivande i frågan. Motion 2003/04:Ju443(m) yrkande 5 avstyrks således.BostadsanvisningDen upphävdes lagen (1987:1274) om bostadsanvisningsrätt.Lagen gav en kommun möjlighet att ansöka hos hyresnämnden om anvisningsrätttill lägenheterna i en viss fastighet. hade att göra enavvägning mellan kommunens och fastighetsägarens intressen och ge kommunenanvisningsrätt om detta inte framstod som oskäligt. Lagen förutsatte dockatt kommunen och fastighetsägaren i första hand skulle sluta avtal omanvisningsrätt.Vänsterpartiet föreslår i sin partimotion 2003/04:Bo252 yrkande 10 ettåterinförande av bostadsanvisningslagen. Enligt motionen var den tidigaregällande lagen ett kraftfullt redskap för att garantera kommunmedborgarnaen möjlighet till bostad.Enligt motion 2003/04:Bo290 (s) bör regeringen ges i uppdrag att utarbetaen ny bostadsanvisningslag. Motionären anser att den nya lagen bör göradet möjligt för kommunerna att anvisa lägenheter i det privata beståndet.Lagen bör bygga på frivilliga överenskommelser som förstahandsalternativmen med en möjlighet till tvingande beslut av hyresnämnd.Även enligt motion 2003/04:Bo224 (mp) yrkandena 1 och 3, det förstnämndai motsvarande del, bör en ny lagstiftning med krav på bostadsanvisningutarbetas. Motionärerna anser att det behövs en "lex " som innebäratt privata fastighetsägare tvingas låta tre fjärdedelar av sina ledigalägenheter gå till den kommunala bostadskön.En möjlighet för kommunerna att ålägga fastighetsägare att lämna ledigalägenheter till den kommunala bostadsförmedlingen bör enligt motion2003/04:Bo244 (s) tas in i lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar.Motionären anser inte att kravet i denna lag på kommunerna att vid behovinrätta en bostadsförmedling är tillräckligt.När motionsförslag om en återinförd lag om bostadsanvisningsrätt senastbehandlades framhöll utskottet (bet. 2002/03:BoU7) att fråganhar ett starkt samband med övriga åtgärder som kan vidtas för att hjälpade hushåll som drabbas av bostadsbristen på vissa orter. Att minskabostadsbristen genom ett ökat byggande är det i särklass viktigastemedlet när det gäller att trygga bostadsförsörjningen.Ett ökat statligt stöd till bostadsbyggandet, bl.a. genom två former avinvesteringsstöd, har bidragit till att nyproduktionen nu ökar på orterdär det föreligger bostadsbrist. Det gäller stöd som utgår enligtförordningen (2001:531) om statligt investeringsbidrag för nybyggnad avbostäder som upplåts i områden med bostadsbrist och förordningen (2003:506)om investeringsstimulans för byggande av mindre hyresbostäder ochstudentbostäder. Kopplat till dessa stöd finns också en form avbostadsanvisningsrätt.Som en av förutsättningarna för att stöd skall kunna utgå gäller såledesatt mottagaren förbinder sig att bostäderna som byggs med stödet skallförmedlas via den kommunala bostadsförmedlingen eller i samarbete medkommunen.Bostadsutskottet anser att det är angeläget att vara lyhörd gentemotkommunerna när det gäller behovet av att anpassa de styrmedel som gerförutsättningar för att utöva det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningen.Det gäller bl.a. i fråga om kommunernas möjligheter att upprätthållasitt ansvar för bostadsförsörjningen för svaga hushåll utan någon lagstöddmöjlighet att nå anvisningsrätt i bostadsbeståndet. Utskottet anseremellertid att frivilliga lösningar är att föredra på detta område. Enlagreglerad bostadsanvisningsrätt kan i praktiken bli svår att tillämpaoch kan även ifrågasättas av andra skäl. Det är mot denna bakgrund angelägetatt utveckla det frivilliga samarbete som finns på flera orter vid förmedlingav bostäder. Exempelvis har bostadsförmedling träffat enöverenskommelse med om förmedling avlägenheter som bl.a. innebär att föreningen rekommenderar sina medlemmaratt lämna av ledigblivna och nyproducerade lägenheter till förmedlingen.Utskottet är mot den givna bakgrunden inte berett att på grundval avmotionsförslagen föreslå införandet av en lag om bostadsanvisningsrätt.Motionerna avstyrks.Svarthandel med hyresrätterTre motioner tar upp frågor om hur s.k. svarthandel med hyresrätter skallkunna motverkas.Det i föregående avsnitt omnämnda förslaget i motion Bo224 (mp) om en"lex " innebär enligt yrkande 1 i motsvarande del att lagen ävenbör innehålla regler om påföljd vid uppdagad svarthandel. Enligt motionenbör fastighetsägaren åläggas större ansvar för dessa fall genom att hanfår erlägga ett bötesbelopp motsvarande hyresbeloppet för de "feluthyrda"lägenheterna.I motion 2003/04:Bo231 (v) yrkande 6 föreslås att en utredning genomförsom möjligheten att använda ett lägenhetsregister i syfte att bekämpasvarthandel med hyreslägenheter. Enligt motionärerna kan ett lägenhetsregisterbli ett kraftfullt verktyg för att komma åt svarta lägenhetsaffärer,eftersom det möjliggör kontroll av byteskedjor m.m. I motionens yrkande 5föreslås också att i ett tillkännagivande skall begära attregeringen återkommer med förslag om hur och när ett lägenhetsregisterkan inrättas. Motionärerna hänvisar till att ett förslag 2001 från berörda myndigheter men att regeringen ännu intelagt fram något förslag i frågan för riksdagen.Enligt motion 2003/04:Bo236 (fp) yrkande 4 behövs en utredning som gerförslag om åtgärder för att stoppa svarthandeln med hyreslägenheter.Motionärerna anser att ett antal olika åtgärder bör utvärderas. en reformering av hyressättningssystemet, kriminalisering av bådeköp och försäljning av hyreskontrakt, enklare andrahandsuthyrning samtändring av den praxis som medger viss prisreduktion vid köp av villa isamband med bostadsbyte.Bostadsutskottet ser givetvis mycket allvarligt på förekomsten av handelmed hyresrätter. Denna inställning framgår också av lagstiftningen påområdet. Hyreslagen stadgar sålunda straff för den som uppsåtligen uppställervillkor om särskild ersättning för upplåtelse eller överlåtelse avhyresrätten till en bostadslägenhet. För normalgraden stadgas böter ellerfängelse . Brottet kan bedömas som grovt om detutgjort ett led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i störreomfattning eller om gärningsmannen eljest i avsevärd mån har missbrukatsin ställning som ägare eller förvaltare av fastighet. Ett grovt brottstraffas med fängelse, högst . Ett ringa brott är straffritt.Ersättning som utgivits skall betalas tillbaka (65 § hyreslagen). Tidigaresvartförsäljningar kan läggas en fastighetsköpare till last vid enförvärvstillståndsprövning enligt lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighetm.m. Svarta pengar vid ett byte mot annan hyresrätt eller villa utgörskäl för hyresnämnden att vägra tillstånd till bytet.Möjligheterna att finna metoder som i högre utsträckning än motverkarsvarthandeln med hyresrätter har i olika sammanhang diskuterats ibostadsutskottet. Utskottet har i dessa sammanhang kunnat konstatera attbetydande svårigheter föreligger att på ett effektivt sätt hindra dennaverksamhet. Svårigheterna uttrycktes på följande sätt i en promemoriafrån revisorer (dagtecknat ) som upprättats efter enförstudie föranledd av ett förslag från bostadsutskottet:Det är förenat med betydande problem att granska ett område som olagligförsäljning av hyreslägenheter. Uppgifterna om omfattningen är mycketosäkra och det är mycket svårt att bevisa att brott föreligger.Bristen på ingripanden från polisen beror sannolikt inte på bristandeeffektivitet, utan på regelsystemet. Om inte någon av de inblandade villanmäla brottet och lämna vittnesmål är det närmast omöjligt att styrkabrott. Polisen får dessutom inte bedriva spaning genom att låtsas varaköpare. Det är inte lagligt för polisen att provocera fram brott som annarsinte skulle ha blivit begångna.Revisorerna framhåller svårigheten för polisen att få fram bevis försvarthandel. Frågor om på vilket sätt brottsutredningsverksamheten inomolika områden kan förbättras ingår som en viktig del i direktiven förBeredningen för rättsväsendets utveckling (dir. 2000:90). Beredningen harhösten 2003 i ett delbetänkande (SOU 2003:74) redovisat sina övervägandenom provokativa åtgärder i det polisiära utredningsarbetet. att det råder osäkerhet om gränserna mellan tillåten s.k.bevisprovokation och otillåten s.k. brottsprovokation. Utredningen föreslåren reglering av vissa provokativa åtgärder som skall få användas vidförundersökning angående brott på vilket fängelse kan följa. Den fortsattaberedningen av frågan får visa om de redovisade övervägandena kan fåbetydelse även för möjligheterna att bekämpa svarthandel med hyresrätter.Påpekandet i revisorernas promemoria gäller också svårigheterna att hindraen verksamhet när ingen av de närmast inblandade parterna har intresse aven rättslig prövning. I denna del skiljer sig svarthandeln från mångaandra former av brottslig verksamhet. För att komma till rätta med dettaproblem fordras sannolikt en bred attitydförändring i synen på svarthandel.Kampen mot och lagföringen av dem som begår brotten är således i storutsträckning beroende av gemene mans inställning, som i sin tur är beroendeav den uppmärksamhet problematiken med de svarta lägenhetsaffärerna gesgenom mediernas bevakning men även genom debatter och diskussioner somförs. Här vilar ett ansvar på såväl de politiska partierna somintresseorganisationerna och andra berörda parter.När det gäller möjligheten att använda ett lägenhetsregister i kampen motsvarthandel kan utskottet konstatera att beredningen av frågan om etteventuellt införande av ett sådant register fortfarande pågår inomRegeringskansliet. Frågan om registret har främst aktualiserats av riksdagensbeslut om att det i stället för de traditionella folk- ochbostadsräkningarna skall genomföras registerbaserade folk- och bostadsräkningar.Bostadsutskottet anser att ställningstagandet till behovet av registretför dess avsedda primära ändamål, som ligger utanför utskottetsberedningsområde, bör avvaktas innan en diskussion tas upp även om andraanvändningsområden, exempelvis det som förordas i v-motionen.Utskottet anser att de svarta lägenhetsaffärerna i varje enskilt fall ochsammanlagt innebär en brutal marknadsanpassning av hyresmarknaden medoacceptabla verkningar för bostadsförsörjningen. Bruksvärdessystemet bliråsidosatt med särskilt allvarliga konsekvenser för de mindre resursstarkahushållen, som inte på samma sätt som andra kan hävda sig när det gälleratt finna en bostad. För samhället gäller det att bekämpa de brott dessaförsäljningar utgör men kanske framför allt att motverka förutsättningarnaför de svarta försäljningarna, dvs. bristen på lägenheter. Ett ökatbostadsbyggande är således även på detta område av grundläggande betydelse.Även andra aktuella bostadspolitiska frågor kan få betydelse när detgäller att begränsa förutsättningarna för svarthandeln. Det gäller exempelvisden pågående utredningen om en reformering av hyressättningssystemet somskall redovisa sina överväganden i början av hösten 2004.Bostadsutskottet delar sammanfattningsvis motionärernas syn på attsvarthandeln med hyresrätter måste motverkas och bekämpas. Utskottet äremellertid mot den redovisade bakgrunden inte övertygat om att ettgenomförande av något av motionsförslagen skulle innebära någon väsentligförändring av möjligheterna att bekämpa brott på området. Motionernaavstyrks därför.Rätten att hyraI partimotion 2003/04:Bo252 yrkande 6 föreslås att detinförs en möjlighet till överprövning av hyresvärds skäl att nekahyreskontrakt. Enligt motionärerna drabbas unga, socialbidragsberoende,arbetslösa och lågavlönade av godtyckliga krav från hyresvärdarna. Vidarehänvisar motionärerna till att bostadssökande invandrare drabbas avdiskriminering och ibland uttalad rasism. I motionens yrkande 7 föreslåsockså att regeringen bör ge i uppdrag till att inventera de olikaformer av krav som ställs upp för hyreskontrakt. Enligt motionärerna bordedet ligga i regeringens intresse att få en samlad bild av alla de olikakrav och regler som tillämpas inför tecknande av hyreskontrakt.Bostadsutskottet behandlade motsvarande förslag om överprövning m.m.föregående år och anförde då (bet. 2002/03:BoU7 s. 20) bl.a. följande:En sådan överprövning skulle i sig innebära en inskränkning i fastighetsägaresrätt att bestämma över sin egendom. Överprövningsrätten kan ifrågasättasäven av andra skäl. Utskottet har tidigare (bet. 1999/2000: BoU3) pekatpå att lägenheten i de allra flesta fall inte skulle vara ledig när ettavgörande av tvisten föreligger. Om hyresvärden då i stället skulle blitvungen att tillhandahålla en annan lägenhet kan det visa sig vara omöjligt.I andra fall torde det kunna bli en vansklig uppgift att avgöra omhyresvärden som alternativ erbjuder en tillräckligt bra lägenhet. Om avsikteni stället är att hyresvärden inte skall få hyra ut lägenheten innan tvistenär avgjord föreligger en risk för att lägenheten skullekomma att stå tom. Om myndighetens beslut skulle vara överklagningsbart,vilket synes naturligt då det handlar om enskildas rättigheter, skulletidsutdräkten bli än längre. Det skulle vara kostsamt om lägenheter pådetta sätt stod tomma men också ur andra perspektiv mindre lämpligt. fall uppkommer frågan om vem som skall stå för denna kostnad, särskiltom hyresgästen förlorar sin talan.Det kan påpekas att man inom arbetsrättens område valt att inte gearbetssökande möjlighet att genom myndighetsbeslut erhålla en sökt privattjänst. Diskrimineringslagstiftningen innehåller i ställetskadeståndssanktioner.Även sådana sanktioner torde föra med sig tillämpningsproblem. Det kanförväntas bli betydande bevissvårigheter för den bostadssökande som görgällande att han bland flera andra sökande blivit förbigången av osakligaskäl, bl.a. om det mot honom görs gällande att den person som fått tecknakontrakt för lägenheten tagit kontakt med hyresvärden före honom.Enligt bostadsutskottets mening måste det beträffande alla förslag omutredningsinsatser ställas frågan om syftet med utredningen och vad deni förlängningen skulle kunna leda till. Det v-motionärerna anför i dennadel är att det borde ligga i regeringens intresse att få en samlad bildav alla de krav och regler som finns på bostadssektorn avseende rättentill hyreskontrakt. Det ligger även nära till hands att anta att v-motionärernaser utredningsuppdraget som ett försteg till den önskade överprövningsrätten.Om regeringen vill få tillgång till de efterfrågade uppgifterna så kanden på eget initiativ ge , eller annan, detta uppdrag. Beträffandedet begränsade antalet fall där en hyresvärd avvisar en hyressökande somhar anvisats en lägenhet får det förutsättas att regeringen utan någotsärskilt tillkännagivande i frågan följer utvecklingen på området och tarde initiativ som behövs.Ett tillkännagivande enligt förslaget i v-motionen är på de av motionärernaanförda skälen inte behövligt. Utskottet finner inte heller tillräckligaskäl för att med hänvisning till den förespråkade överprövningsrätteneller något annat skäl nu gå dem till mötes beträffande den önskadeutredningen.Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker såledesmotion 2003/04:Bo252 (v) yrkandena 6 och 7.Lagen om allmännyttiga bostadsföretag m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen omavskaffande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag, jämför reservation16 (m, fp, kd, c),ortsbegreppet i tillståndsärenden, jämför reservation 17 (m, fp, kd, c),kommunernas roll som fastighetsägare, jämför reservationerna 18 (m), 19(fp), 20 (kd) och 21 (c).Uppföljning av tillståndsprövning för överlåtelserLagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag trädde i kraft den 1april 2002 efter ett riksdagsbeslut (prop. 2001/02:58,bet. 2001/02:BoU4, rskr. 2001/02:160). Vid bostadsutskottets beredning avfrågan avgavs en gemensam reservation (m, kd, c, fp) mot införandet avlagen.Lagen innehåller en definition av allmännyttigt bostadsföretag samt angerförutsättningarna för att bli och förbli ett sådant företag. Kommunaltbostadsföretag är enligt lagen ett allmännyttigt bostadsföretag som enkommun har det bestämmande inflytandet över.Lagen innehåller också bestämmelser om tillståndsplikt vid överlåtelse avfast egendom samt aktier och andelar i kommunala bostadsföretag. I dennadel ersatte lagen en tidsbegränsad lagstiftning på området (den s.k.stopplagen). Enligt 2 kap. 1 § skall bestämmelserna tillämpas när en kommuneller ett företag som kommunen har det bestämmande inflytandet överöverlåter aktier eller andelar i ett kommunalt bostadsföretag eller i ettföretag genom vilket kommunen utövar det bestämmande inflytandet över ettkommunalt bostadsföretag. Bestämmelserna skall också tillämpas när ettkommunalt bostadsföretag överlåter fast egendom som är taxerad somhyreshusenhet eller småhusenhet och omfattar byggnad i vilken kommunen ellerdet kommunala bostadsföretaget upplåtit bostadslägenhet med hyresrätt förannat ändamål än fritidsändamål.Enligt 2 kap. 3 § krävs tillstånd för överlåtelse utom i vissa fall (6,8 §§), bl.a. när köparen är ett annat bolag med kommunalt inflytande ellernär köparen är en kooperativ hyresrättsförening. Ansökan om tillståndgörs hos (4 §). Tillstånd till en överlåtelse skall intelämnas om det kan befaras att de kommunala bostadsföretagens hyror tillföljd av överlåtelsen inte kommer att få tillräckligt genomslag vidtillämpningen av bruksvärdesreglerna i 12 kap. 55 § jordabalken eller dehyresförhandlingar som förs enligt hyresförhandlingslagen (7 §). Länsstyrelsenskall inhämta yttrande från hyresgästorganisation och fastighetsägarorganisationpå orten (10 §).Länsstyrelsens beslut får överklagas hos av den som överlåtereller den som förvärvar egendom samt av hyresgästorganisation ochfastighetsägarorganisation. beslut får inte överklagas (12 §). Vadgäller den sistnämnda frågan har emellertid Kammarrätten i iett ärende om rättsprövning funnit att beslut kan överklagastill domstol med stöd av , trots det i lagen föreskrivnaöverklagandeförbudet. Rättsläget vad gäller möjligheten till vidareöverprövning genom överklagande får därmed betraktas somosäkert.Bostadsutskottet har som ett led i sitt uppföljningsarbete inhämtatuppgifter om samtliga de beslut som länsstyrelserna fram till utgången av2003 har fattat i de aktuella tillståndsärendena, dvs. beslut enligt 2kap. lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag. Dessutom harutskottet inhämtat beslut t.o.m. i överklagadeärenden med länsstyrelsebeslut . Ensammanställning av de inhämtade besluten visar bl.a. följande.Länsstyrelserna hade vid det senaste årsskiftet fattat 287 beslut avseendefastighetsförvärv gällande omkring 7 100 lägenheter i ärenden omtillståndsprövning. Av dessa beslut avsåg 263 tillstånd till överlåtelse och24 avslag. Tillståndsbesluten avsåg ca 4 400 lägenheter och avslagsbeslutenca 2 700 lägenheter. Samtliga avslagsbeslut utom ett avsåg län.Till hade det inkommit 25 överklagandenavseende länsstyrelsebeslut före utgången av 2003. hade vid dennatidpunkt fattat beslut i 13 ärenden som i 11 fall avsåg länsstyrelsebeslutom tillstånd till överlåtelse och i 2 fall avslag. överprövningresulterade i att 3 länsstyrelsebeslut om avslag ändrades till tillstånd.Med tanke på att ett relativt stort antal beslut nu har fattats itillståndsärenden enligt lagen om allmännyttiga bostadsföretag bör det varamöjligt att gå vidare med en analys av regeltillämpningen i olika avseenden.Bostadsutskottet har noterat att regeringen fattade beslutom en utvärdering av lagen som innefattar en sådan analys (Fi 2004/1129).Utskottet har därför valt att inte nu gå vidare med en fortsatt bearbetningav det inhämtade materialet.Boverket har fått regeringens uppdrag att utvärdera de erfarenheter somhittills gjorts av lagen om allmännyttiga bostadsföretag och slutrapporterauppdraget . Uppdraget som innefattar även andra frågorän tillståndsprövningen enligt lagens 2 kap. innebär följande:Uppdraget innebär att skall kartlägga dels de beslut om aktieutdelningsom fattats inom ramen för gällande regelverk, dels göra en genomgång avövriga transaktioner, ekonomiska åtaganden och övriga förhållanden inomen koncern eller mellan ett allmännyttigt bostadsföretag och ägaren/kommunen,som kan utgöra eller uppfattas utgöra kontant utdelning från bostadsföretageteller annan form av värdeöverföring (t.ex. aktieägartillskott, koncernbidrag,borgensåtaganden, låne- och räntevillkor etc.). Kartläggningen kan vidbehov kompletteras med en studie av utdelningar, transaktioner m.m. somskett . I denna del av uppdraget ingår att lämna en redovisningav hur ägandet av kommunala bostadsföretag är organiserat i olika kommunersamt att genomföra en analys av vilka konsekvenser valet av organisationkan få när det gäller möjligheterna för kommunerna att bedriva en aktivbostadspolitik utan att annan verksamhet direkt eller indirektkan komma att finansieras av bostadsföretagen.I analysen av utdelning och övriga ekonomiska relationer mellan deallmännyttiga bostadsföretagen och kommuner eller de allmännyttiga koncerneri vilka bostadsföretagen ingår skall beakta vikten av att dekommunala bostadsföretagens medel kan användas för att främja den kommunalabostadspolitiken, dvs. att transaktioner inom bostadssektorn bör varamöjliga, men däremot inte lämna sektorn.Boverket skall vidare göra en genomgång av tillämpningen av Allbolagensregler om tillståndsplikt vid överlåtelse av fast egendom m.m. Boverketskall bl.a. analysera hur reglerna tillämpats i olika delar av landet ochi olika kommundelar samt kartlägga vilka erfarenheter länsstyrelsernagjort vid hanteringen av tillståndsärenden. skall härvid utgåfrån syftet med lagstiftningen, dvs. bruksvärdesprincipens betydelse ochvikten av att det finns jämförelseobjekt på så många orter sommöjligt.Avskaffande av lagen om allmännyttiga bostadsföretagFörslag om avskaffande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag läggsfram i sju motioner.De sju motioner som innehåller förslag om avskaffande av lagen är2003/04:Bo229 (m, fp, kd, c), 2003/04:Bo234 (m), 2003/04:Bo257 (m) yrkande 23,2003/04:Bo258 (m) yrkande 8, 2003/04:Bo253 (fp) yrkande 15, 2003/04:Bo297(kd) yrkande 21 samt 2003/04:Bo263 (c) yrkande 10. Motion 2003/04:Bo257(m) yrkande 20 innehåller även förslag om upphävande av den tidigaregällande s.k. stopplagen samt gällande övergångsregler för denna lag.Det huvudskäl som anförs i motionerna för förslaget om upphävande av lagenär att den anses innebära en inskränkning i den kommunala självstyrelsen.Kommunerna skall enligt motionerna vara fria att fatta beslut om bl.a.försäljningar av bostadsinnehavet utifrån de lokala behoven ochförutsättningarna. Som ett ytterligare skäl för ett upphävande anförs atttillämpningen av lagen lämnar utrymme för ett stort mått av godtycklighet.Bostadsutskottet anför följande i den aktualiserade frågan.Lagen om allmännyttiga bostadsföretag tillkom för att tillgodose flerabehov. Genom att samla reglerna om allmännyttiga bostadsföretag i en lagtydliggjordes de krav som bör ställas på denna typ av företag. Lagenstillkomst fyllde också ett behov av regler för att godkänna nya företagsom allmännyttiga, något som inte varit möjligt under . Ettstarkt vägande skäl för att införa lagen var också att slå vakt om densärskilda ställning som de allmännyttiga bostadsföretagen har i den svenskabostadspolitiken. Det hade blivit alltmer uppenbart att det behövdes enlagstiftning som skyddar det gemensamma bostadskapital som under lång tidbyggts upp. Lagen ersatte till denna del den tidigare s.k. stopplagen ochhar inneburit att ett långsiktigt regelverk för överlåtelser från kommunalabostadsföretag kan tillämpas.Det kan konstateras att det framför allt är lagens regler om tillståndprövningsom väckt invändningar både vid lagens införande och i de nu aktuellamotionerna.