bet · GR01JUU16 · 2004-03-16 00:00:00 — 66).Därefter har enstaka ändringar gjorts i det aktuella kapitlet, bl.a. isamband med att skuldsaneringslagen (1994:334) respektive den nyabokföringslagen (1999:1078) infördes.I mitten av 1990-talet gjordes en ny översyn av 11 kap. brottsbalken.Översynen resulterade i betänkandet Borgenärsbrotten - en översyn av 11 kap.brottsbalken (SOU 1996:30). Som ett led i beredningen av detta betänkandeuppdrog åt en särskild utredare att se över bl.a.bokföringsbrottet. Uppdraget resulterade i departementspromemorianBokföringsbrott och brott mot borgenärer (Ds 2002:57) som överlämnades tilljustitieministern . Enligt vad utskottet har inhämtat beredspromemorian inom Justitiedepartementet.Utskottet konstaterar att en översyn av 11 kap. har företagitsoch att de förslag till ändringar som lämnats i anledning av översynenbereds inom . Detta arbete bör inte föregripas.Utskottet föreslår att motion 2003/04:Ju227 avslås.Skadegörelse m.m.I ett antal motioner berörs enskilda intressens skydd mot skadegörelseoch liknande brottsliga angrepp, bl.a. begärs i flera motioner insatserför att öka skyddet för uppfödare som utsätts för brott av s.k.djurrättsaktivister. I motionerna 2003/04:Ju315 och 2003/04:MJ403 (båda m)begärsatt straffen för brott mot näringsidkare inom bl.a. pälsdjursnäringenskärps, och i motion 2003/04:Ju331 (c) begärs att en utredning tillsättsmed uppdrag att se över hur skyddet för pälsdjursfarmare och deras familjerkan förbättras.I motion 2003/04:Ju270 (s) begärs en reglering i för attskydda raukar mot åverkan.Brott med djurrättsliga motiv, t.ex. mot näringsidkare inom pälsdjursnäringen,ökade kraftigt . Under detta år anmäldes 244 brott medkoppling till djurrättsaktivister jämfört med 105 brott . Mer änhälften av de anmälda brotten avsåg skadegörelse av olika slag(Säkerhetspolisensrapport kopplad till rikets inre säkerhet 2002 s. 67 f).Riksdagen har beslutat om flera skärpningar av den straffrättsligalagstiftningen såvitt gäller skadegörelsebrott (prop. 2002/03:138, bet.2003/04:JuU3, rskr. Skärpningarna trädde i kraft den 1 januari 2004.Den som förstör eller skadar fast eller lös egendom till men för annansrätt därtill döms numera enligt 12 kap. 1 § för skadegörelsetill böter eller fängelse i högst ett år.Är brottet, med hänsyn till skadans obetydlighet och övriga omständighetervid brottet, att anses som ringa döms enligt 12 kap. 2 § samma balk istället för åverkan till böter. Även den som i skog och mark tar t.ex.sten, grus eller annat sådant som ej är berett till bruk kan dömas föråverkan.Är brottet att anse som grovt döms enligt 12 kap. 3 § samma balk för grovskadegörelse till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottetskall vara att anse som grovt skall särskilt beaktas, om av gärningenkommit synnerlig fara för någons liv eller hälsa eller skadan drabbat sakav stor kulturell eller ekonomisk betydelse eller om skadan eljest ärsynnerligen kännbar.Även försök till skadegörelse och grov skadegörelse är straffbart liksomförberedelse till eller underlåtenhet att avslöja grov skadegörelse.När det gäller brotten mot bl.a. pälsdjursnäringen vill utskottet ävennämna att regeringen i budgetpropositionen för uppmärksammat denökning som rapporterats om brott med djurrättsliga motiv. Enligt regeringenbör polisen sträva efter att personalen har goda kunskaper om de rörelsersom begår sådana brott och varför de begår brotten för att kunna bedrivaett effektivt förebyggande och utredande arbete (prop. 2003/04:1 utg. omr.4 s. 53).Utskottet har i och för sig förståelse för motionsönskemålen om ett bättreskydd för uppfödare som utsätts för brott av djurrättsaktivister. Uppfödningav pälsdjur för handel med pälsar och liknande näringsverksamhet ärtillåten i . Det innebär att den som driver sådan rörelse har rättatt göra det utan att bli utsatt för brott. har emellertidnyligen beslutat om skärpningar i det straffrättsliga regelverket i syfteatt förebygga och bekämpa skadegörelse, bl.a. en skärpning av straffskalanför sådana brott. Därtill kommer att det inom polisen pågår arbete föratt förbättra det förebyggande och utredande arbetet vad gäller brott sombegås av djurrättsaktivister. Mot den bakgrunden är utskottet inte berettatt nu förorda ytterligare åtgärder. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion 2003/04:Ju331 samt motionerna 2003/04:Ju315 och 2003/04:MJ403i här behandlade delar. Utskottet anser inte heller att bör tanågot initiativ i fråga om skyddet för raukar. Motion 2003/04:Ju270bör därför avslås.DjurplågeriI motionerna 2003/04:Ju209 (m) och 2003/04:Ju455 (s) begärs att straffetför djurplågeri skärps. Enligt motionärerna bör det införas ytterligareen nivå för djurplågeri som ger ett strängare straff.Enligt 16 kap. 13 § skall den som uppsåtligen eller av grovoaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller påannat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande dömas för djurplågeritill böter eller fängelse i högst två år.I 36 § djurskyddslagen (1988:534) föreskrivs att den som bryter mot vissanärmare angivna bestämmelser i lagen eller föreskrifter som meddelats medstöd av denna skall dömas till böter eller fängelse i högst två år.Reglerna skärptes . var maximistraffet fängelsei högst (prop. 2001/02:93, bet. MJU20, rskr. 257).Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden som de nuaktuella, (bet. 2002/03:JuU10 s. 27). Utskottet konstateradedå att en straffskärpning gjorts i djurskyddslagen, men att någotarbete vad gäller bestämmelsen om djurplågeri inte pågick. Enligt utskottethade det inte heller framkommit skäl att förordna om någon ytterligareskärpning av straffen för djurplågeri respektive vanvård av djur.Utskottet ser alltjämt inte skäl för att ta initiativ till enskärpning av straffet för djurplågeri. Motionerna 2003/04:Ju209 och2003/04:Ju455 avstyrks.Ekologiskt nödvärn och samvetsvägranI motion 2003/04:Ju275 (mp) begärs att de allmänna grunderna för ansvarsfriheti 24 kap. kompletteras så att försök att avvärja ett pågåendeeller överhängande ingrepp i känsliga naturmiljöer faller in under den s.k. nödvärnsrätten. Motionärerna begär också att bestämmelser införs omrätt att samvetsvägra, dvs. att utan påföljd vägra att utföra visst arbete.Utskottet har tidigare behandlat liknande yrkanden om ekologiskt nödvärnoch samvetsvägran, (bet. 2002/03:JuU10 s. 27 f). För enutförlig redovisning av rättsläget hänvisas till detta betänkande.När det gällde ekologiskt nödvärn konstaterade utskottet attansvarsfrihetsreglernavar tillämpliga t.ex. när det gäller brottsliga angrepp på person elleregendom. I princip var reglerna tillämpliga t.ex. vid miljöbrott. När detdäremot gällde ansvarsfrihet för att avvärja ingrepp som inte var brottsligaställde det sig annorlunda. Enligt utskottets mening fanns det inteanledning att utvidga reglerna om ansvarsfrihet till att omfatta sådanasituationer.När det gällde s.k. samvetsvägran konstaterade utskottet först attskyldigheten att utföra t.ex. farligt arbete eller arbete som innebär spridningav gift m.m. torde vila på avtalsrättslig grund. Självklart fanns detinte heller möjlighet att med straffrättsligt stöd tvinga någon att begåbrott inom ramen för sitt arbete. Utskottet ansåg mot den bakgrunden attgällande regler torde tillgodose syftet med det då framställda motionsyrkandetom en reglering.Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden och föreslår att riksdagenavslår motion 2003/04:Ju275.Underlåtenhet att bistå nödställdI motion 2003/04:Ju206 (m) begärs att ett straffrättsligt ansvar införsför den som underlåter att bistå en nödställd person som befinner sig iallvarlig fara för liv och hälsa.Dagens regler innebär att det inte finns någon generell straffsanktioneradskyldighet att ingripa i situationer som är farliga för andra personer.I många situationer kan dock ett underlåtenhetsansvar komma i fråga. Somhuvudregel förutsätter ett sådant ansvar att gärningsmannen kan sägas hahaft en handlingsplikt. Straffansvar kan också, enligt 23 kap. 6 §brottsbalken, åläggas den som underlåter att avslöja eller hindra ett allvarligtbrott, t.ex. mord, dråp, grov misshandel, våldtäkt, rån och grov skadegörelse,som är å färde.Utskottet har behandlat frågan om straffrättsligt ansvar för underlåtenhetatt ingripa i vissa situationer vid ett stort antal tillfällen. För enutförlig redogörelse för de regler som finns på olika områden och somstipulerar en skyldighet att vidta åtgärder samt för utskottetsställningstaganden i olika sammanhang hänvisas till utskottets betänkande2001/02:JuU10 s. 24 f.När utskottet senast behandlade frågan vidhöll utskottet sintidigare inställning i frågan, nämligen att nackdelarna med att införaett generellt straffrättsligt ansvar för underlåtenhet att bistå nödställdvägde tyngre än de skäl som talade för att införa ett sådant ansvar. Motden bakgrunden avstyrkte utskottet ett motionsyrkande liknande det nuframställda (bet. 2002/03:JuU10 s. 16 f).Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i frågan. Motion 2003/04:Ju206avstyrks.Rattfylleri m.m.Ett flertal motioner behandlar frågor om rattfylleri. I motion 2003/04:Ju258(fp) begärs att personer som för gör sig skyldiga till grovtrattfylleri skall dömas till behandling för sitt missbruk. I motionerna2003/04:Ju281 (m) och 2003/04:Ju306 (s) framhålls att grovt rattfyllerialltid bör leda till ett fängelsestraff. I motion 2003/04:Ju281 begärsockså att blodprov alltid skall tas i samband med trafikolyckor. I motion2003/04:Ju254 (m) begärs att s.k. eftersupning skall straffbeläggas isyfte att förbättra möjligheterna att lagföra rattfyllerister. I motion2003/04:Ju222 (m) begärs höjda straff för drograttfylleri, och i motion2003/04:So345 (fp) begärs att en utredning tillsätts med uppgift att seöver reglerna om drograttfylleri. Slutligen begärs i motion 2003/04:Ju349(c) att ansvar för dråp skall kunna utdömas vid rattfylleri med vållandetill annans död som följd.Under det senaste dryga decenniet har ett flertal reformer genomförtsbeträffande rattfylleribrotten. För en utförlig redovisning av dessa ochav gällande rätt hänvisas till utskottets betänkande 2002/03:JuU10 s. I det betänkandet redogörs också ingående för utskottets ställningstagandei frågor rörande rattfylleri.Regeringen beslutade att tillkalla en särskildutredare med uppdrag att se över diverse frågor rörande rattfylleri ochsjöfylleri (dir. 2003:174). Enligt direktiven skall utredaren göra enutvärdering och översyn av rattfyllerilagstiftningen, sådana påföljdsfrågorsom har anknytning till rattfylleribrottet samt vissa andra frågor somhar betydelse vid utredning och lagföring av rattfylleribrottslighet.Utredaren skall bl.a. med beaktande av brotts- och olycksfallsutvecklingenutvärdera de reformer som vidtagits i fråga om rattfylleribrottet ochpåföljdssystemet och särskilt analysera hur bestämmelserom påföljdsval och frågor om vårdbehov har tillämpats och behandlats.Utredaren skall också utvärdera hur bestämmelserna om vållande till annansdöd och vållande till kroppsskada eller sjukdom har tillämpats när brottenhar begåtts i samband med rattfylleri och överväga om det finns någrareformbehov. Vidare skall utredaren kartlägga frågan om s.k. eftersupningoch bedöma om det finns behov av några lagstiftningsreformer eller andraåtgärder. Utredaren skall också överväga om möjligheterna för polisen attta och ta del av blodprov för att utreda misstänkta rattfylleribrott börutvidgas. Uppdraget skall slutredovisas senast den 16 december 2005.Frågorna om drograttfylleri, bevissäkring i form av utvidgade möjligheterför polisen att ta och ta del av blodprov, en sekretessbrytande regel förhälso- och sjukvården och samt om sjöfylleri är av sådanbeskaffenhet att de, om utredaren bedömer det lämpligt, kan särredovisasi ett delbetänkande senast den 17 december 2004.Utskottet delar motionärernas uppfattning att man måste se mycket allvarligtsåväl på rattfylleribrotten som på brott som innebär att någon som ärpåverkad av alkohol eller andra medel vid framförande av motorfordonorsakar en annan människas död. Regeringen har emellertid tillsatten utredning med uppdrag att se över rattfyllerilagstiftningen samtbestämmelserna om vållande till annans död, kroppsskada eller sjukdom. Härvidkommer bl.a. frågor om påföljdsval och straffvärdebestämning att tas upp.Också frågan om att införa straffansvar för s.k. eftersupning kommer attbehandlas av utredningen. Enligt utskottet bör detta arbete inte föregripas.Motionerna 2003/04:Ju222, 2003/04:Ju254, 2003/04:Ju258, 2003/04:Ju281och 2003/04:Ju306 samt motionerna 2003/04:Ju349 och 2003/04:So345 i härbehandlade delar avstyrks.Olovlig körningI motion 2003/04:Ju213 (c) begärs en översyn av bestämmelserna itrafikbrottslagen om olovlig körning respektive förverkande av fordon. Enligtmotionären bör straffen för olovlig körning skärpas och möjligheterna attförverka fordon som har använts vid olovlig körning utvidgas. I motion2003/04:Ju385 (s) framhålls att polisens befogenheter att beslagta /eller bilnycklar i samband med olovlig körning bör ses över.Enligt 3 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott(trafikbrottslagen) skall den som uppsåtligen för ett körkortspliktigtfordon utan att vara berättigad därtill dömas för olovlig körning tillböter. Om han eller hon har innehaft körkort som blivit återkallateller om brottet har skett vanemässigt eller eljest är att anse som grovtkan han eller hon dömas för grov olovlig körning till fängelse . I domstolarna har påföljden vid upprepade fall av grov olovligkörning bestämts till fängelse.Enligt 7 § samma lag får ett fordon som har använts vid brott enligttrafikbrottslagen, t.ex. olovlig körning, förklaras förverkat om det behövsför att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte äroskäligt. Normalt är det tillräckligt för att förverkande skall kunna skeatt risken för fortsatt brottslighet framstår som beaktansvärd.Vidare följer av 27 kap. 1 § att föremål, som skäligenkan antas äga betydelse för utredning om brott eller vara genom brottnågon avhänt eller på grund av brott förverkat, får tas i beslag. Besluthärom får dock endast fattas om skälen för åtgärden uppväger det intrångeller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för någotannat motstående intresse.Justitiedepartementet har inlett ett arbete för att analysera reglerna i7 § trafikbrottslagen om förverkande av fordon. Inom ramen för detta arbetekommer departementet att överväga om det finns anledning att ändra nuvarandebestämmelser. Arbetet kommer att redovisas i en departementspromemoriaunder våren 2004.Inom departementet pågår också ett arbete med att se över polisensbefogenheter att tillfälligt omhänderta egendom. Arbetet har resulterat i enpromemoria. I promemorian föreslås bl.a. att polisen skall få tillfälligtomhänderta egendom som kan komma till användning vid rattfylleribrott, t.ex. bilnycklar. Departementet har däremot inte funnit skäl att för närvarandeföreslå motsvarande reglering för att förhindra olovlig körning.Utskottet finner inte skäl att förorda en ändring av straffskalan förolovlig körning. Utskottet anser vidare att inte bör föregripadet arbete som pågår inom om förverkande av fordonrespektive att se över polisens möjligheter att tillfälligt omhändertaegendom. Motionerna 2003/04:Ju213 och 2003/04:Ju385 avstyrks.NarkotikabrottI motion 2003/04:Ju224 (m) begärs att straffen för illegal hantering avRohypnol skall skärpas. I motion 2003/04:So414 (m) begärs att livstidsfängelse skall införas för grovt narkotikabrott och att maximistraffetför ringa narkotikabrott skall höjas från sex månaders fängelse till ettårs fängelse.Utskottet har behandlat liknande motionsyrkanden,(bet. 2002/03:JuU10 s. 21 f). Utskottet hänförde sigdå till uttalanden gjorda i samband med beredningen av regeringensproposition /02:91, Nationell narkotikahandlingsplan (yttr. 2001/02:JuU5ys. 8 f). Sammanfattningsvis såg utskottet inte anledning föreligga attändra straffskalorna - eller tillämpningen av desamma - för vare sig ringaeller grovt narkotikabrott. När det gällde yrkandet om livstidsstraffkonstaterade utskottet att man i princip haftatt ta ställning till denna fråga. Utskottet hade då konstaterat att destraff som mäts ut för grovt narkotikabrott regelmässigt är långa och attnågot behov av ytterligare straffskärpningar inte har ansetts föreligga.Utskottet hade också hänvisat till att införandet av livstidsstraff sompåföljd för grovt narkotikabrott inte ligger i linje med 1980-taletsreformarbete på påföljdssystemets område med att utmönstra de tidsobestämdastraffen. Mot denna bakgrund avstyrkte utskottet bifall till de då behandlademotionsyrkandena.I sammanhanget kan också nämnas att genom en dom meddeladden (NJA 2003 s. 339) har skärpt praxis vad gäller illegalhantering av Rohypnol. Enligt finns det nu anledning atti farlighetshänseende jämställa detta preparat med GHB och ecstacy, vilketvid ett rent mängdresonemang innebär att gränsen för att dömas för grovtnarkotikabrott skulle gå vid ca 1 000 tabletter à . Enligt tidigarepraxis ansågs utgångspunkten vid prövning av huruvida illegal befattningmed Rohypnol var att bedöma som brott av normalgraden eller grovt brottvara 20 000 tabletter à (NJA 1998 s. 24).Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden. Utskottet vill härvidtillägga att det måste anses vara en fråga för domstolarna att avgöra hurlånga straff som bör ådömas för hantering av enskilda preparat, t.ex.Rohypnol. Mot den bakgrunden föreslår utskottet att motion 2003/04:Ju224och motion 2003/04:So414 i här behandlade delar avslås.Brott mot knivförbudslagenI motion 2003/04:Ju307 (s) begärs att straffen för att bära kniv ute isamhället skall ses över och skärpas.Enligt lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farligaföremål, den s.k. knivförbudslagen, är det förbjudet att inneha knivar,andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användassom vapen vid brott mot liv eller hälsa på allmän plats, inom skolområdedär grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs eller i fordon på allmänplats, såvida inte innehavet är befogat. Om någon uppsåtligen eller avoaktsamhet bryter mot detta förbud skall han eller hon dömas till bötereller fängelse eller, om brottet är grovt, tillfängelse i högst . I ringa fall döms inte till ansvar.Utskottet behandlade ett regeringsförslag om diverse skärpningari vapenlagstiftningen (prop. 1999/2000:27, bet. JuU9, rskr. I sambanddärmed infördes en särskild straffskala för grovt brott mot knivförbudslagenmed möjlighet att döma ut fängelse upp till . Regeringen såg däremotinte något behov av att höja straffskalan för brott av normalgraden. Förregeringens närmare överväganden i denna del hänvisas till propositionen(s. 90 f). Utskottet hade inte något att erinra mot regeringens förslag(bet. 1999/2000:JuU9 s. 21).Utskottet finner inte skäl att förorda en ändring av straffskalorna förbrott mot knivförbudslagen. Enligt utskottet medger nuvarande straffskalorgoda möjligheter för domstolarna att mäta ut ett straff för gärningen somär rimligt utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Motion2003/04:Ju307 avstyrks.PreskriptionI motion 2003/04:Ju232 (m) begärs att preskriptionstiden för grova våldsbrottavskaffas. Liknande synpunkter framförs i motion 2003/04:Ju430 (kd). Idenna motion begärs att preskriptionstiden för brott med fängelse tio åreller mer i straffskalan avskaffas. I några motioner begärs vidareförlängningar av preskriptionstiden. I motion 2003/04:Ju343 (v) begärs attpreskriptionstiden för vissa gärningar innefattande hets mot folkgruppförlängs, medan det i motionerna 2003/04:Ju401 (mp) och 2003/04:Ju411(kd) begärs att preskriptionstiderna för miljöbrott förlängs. Slutligenbegärs i motion 2003/04:Ju246 (m) att preskriptionstiderna skall ses överför dem som genom rymning avviker från verkställighet av utdömt straff.Enligt motionärerna är det stötande att personer som rymt från sinafängelsestraff skall kunna undgå att avtjäna den återstående strafftiden pågrund av preskription.För brott enligt samt brott enligt gäller debestämmelser om åtals- och påföljdspreskription som följer av 35 kap.brottsbalken. För tryckfrihetsbrott som innefattar hets mot folkgruppfinns det särskilda bestämmelser om när åtal skall väckas i 9 kap. 3 §tryckfrihetsförordningen.Enligt 35 kap. 1 § (åtalspreskription) gäller att påföljdför brott inte får ådömas om inte den misstänkte häktats eller erhållitdel av åtal för brottet , om det på brottet inte kan följasvårare straff än fängelse , , om svåraste straffet är högremen inte över fängelse , , om svåraste straffet är högremen inte över fängelse , , om svåraste straffet ärfängelse och , om fängelse på livstidkan följa å brottet. Innefattar en handling flera brott får påföljd ådömasför alla brotten så länge påföljd kan ådömas för något av dem. De ovanangivna tiderna skall, enligt 35 kap. 4 § samma balk, normalt sett räknasfrån den dag brottet begicks.Enligt 35 kap. 8 § (påföljdspreskription) gäller att ådömtfängelse bortfaller om domen ej börjat verkställas innan förflutitfrån det domen vann laga kraft, nämligen , om fängelse ej över ettår ådömts, , om fängelse än men icke över fyraår ådömts, , om fängelse än men icke ådömts, , om fängelse ådömts , om fängelse på livstid ådömts. Enligt 35 kap. 9 § samma balkgäller samma preskriptionstider i fråga om den fortsatta verkställighetenom fängelse som ådömts avbryts. Tiden skall därvid beräknasmed hänsyn till vad som återstår av det ådömda straffet med början frånden dag då avbrottet skedde.Utskottet har tidigare behandlat yrkanden rörande förlängd preskriptionstidför brott mot och djurskyddslagen, senast under riksmötet2002/03 (bet. 2002/03:JuU10 s. 22). Utskottet vidhöll då sin tidigareavgivna inställning, nämligen följande. I svensk lagstiftning gällergenerella bestämmelser om preskription vilka följer brottets straffvärde.Detta innebär att alla brott med likartat straffvärde normalt har sammapreskriptionstid. För att kunna motivera en avvikelse från de generelltgällande preskriptionstiderna måste enligt utskottet starka skäl kunnaåberopas, i synnerhet om fråga är att förlänga preskriptionstiden. förelåg inte skäl att införa en sådan avvikelse för brott enligtmiljöbalken eller djurskyddslagen.Utskottet konstaterar inledningsvis att de särskilda bestämmelserna itryckfrihetsförordningen om när åtal skall väckas inte faller inom utskottetsberedningsområde. Utskottet är således inte berett att föreslå riksdagennågot uttalande i den delen. Vad gäller övriga motionsönskemål om avskaffadeeller förlängda tider för åtalspreskription vidhåller utskottet sinatidigare gjorda uttalanden. Enligt utskottet finns det inte tillräckligaskäl att för några av de brott som är i fråga motivera en avvikelse frånde generellt gällande preskriptionstiderna.Utskottet är inte heller berett att initiera en översyn av bestämmelsernaom påföljdspreskription. Enligt utskottet är det av såväl praktiska somhumanitära skäl rimligt att även ådömda fängelsestraff kan preskriberas.Då skälen för preskription är mindre starka ju allvarligare den ådömdapåföljden är beräknas preskriptionstiden utifrån hur rymlingenhar kvar att avtjäna av sitt straff. Detta framstår enligt utskottet somen ändamålsenlig ordning.Sammantaget innebär det anförda att utskottet avstyrker bifall tillmotionerna 2003/04:Ju232, 2003/04:Ju246, 2003/04:Ju343, 2003/04:Ju401 och2003/04:Ju430 samt motion 2003/04:Ju411 i här behandlad del.Frågor om straffEtt reformerat straffsystem m.m.I motion 2003/04:Ju292 (m) anförs att en ny syn bör anläggas påkriminalpolitiken, bl.a. måste påföljdssystemet moderniseras. Enligtmotionärernafinns det behov av effektiva och proportionella straff, och för vissabrott, t.ex. rån och grov misshandel, måste straffen skärpas. Vidare måsteden s.k. mängdrabatten som tillämpas när någon skall dömas för flera brottavskaffas samt maximistraffet dömas ut för den som för tredje gången dömsför ett grovt våldsbrott, om inte särskilda skäl föreligger däremot.