bet · GR01KU9 · 2004-02-19 00:00:00 — Vidare sägs att lagar skall kungöras så snart det kan ske.Detsamma gäller förordningar, om inte annat föreskrivs i lag. I vissa fallkan lagar med föreskrifter om eller dess myndigheter utfärdasav riksdagen.Författningar som har beslutats av eller regeringen eller av enmyndighet under regeringen eller skall kungöras enligt lagen(1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar (1 §).I 3 § av den nämnda lagen anges att för kungörande av författningarskall bl.a. finnas (), författningssamlingarför centrala myndigheter under regeringen, författningssamlingar förRiksdagens förvaltningskontor och för förvaltningsmyndigheter under riksdagensamt en författningssamling för varje län.Enligt 4 § första stycket skall författning som utfärdas av regeringenkungöras i SFS. Denna utges genom regeringens försorg.I andra och tredje styckena föreskrivs undantag från vad som sägs i förstastycket.I 13 § sägs att det av en författning skall framgå när den träder i kraft.I författningssamlingsförordningen (1976:725) finns närmare bestämmelserom kungörande i SFS och andra författningssamlingar. Enligt 4 § kommerSFS ut , om ej särskilda skäl föranleder annat.Statsrådsberedningen anger i den s.k. Gröna Boken (Ds 1998:6), som innehållerriktlinjer för författningsskrivningen, att tiden mellan det att enförfattning kommer ut från trycket och författningens ikraftträdande börvara minst . Den bör enligt riktlinjerna endast i undantagsfallsättas kortare än två veckor.Enligt 5 kap. 13 § riksdagsordningen skall, om ett riksdagsbeslut kräververkställighet, det organ som har att verkställa beslutet underrättasgenom en skrivelse. beslut med anledning av en propositioneller en framställning skall alltid meddelas regeringen respektive detriksdagsorgan som lämnat framställningen genom en skrivelse.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet har i samband med sin allmänna granskning avregeringsärendenas handläggning granskat denförfattningsutgivning som regeringen ansvarar för. Detta skedde senast underriksmötet /98 (bet. 1997/98:KU10).En form av riksdagsbeslut som föranleder en skrivelse från tillregeringen är s.k. tillkännagivanden, dvs. att ger regeringentill känna att t.ex. en viss åtgärd bör vidtas eller att regeringen börbeakta ett visst förhållande.Det finns ingen reglering kring s.k. tillkännagivanden. Däremot brukardenna form av riksdagsbeslut följas upp i samband med att regeringen lämnarsin redogörelse till för vilka åtgärder regeringen har vidtagitmed anledning av olika beslut. Denna ordning har tillämpatssedan år 1961. Redogörelsen är knuten till de skrivelser i vilka riksdagenmeddelar regeringen sina beslut. I samband med sin behandling av skrivelsenbrukar regelmässigt anmoda övriga utskott att yttrasig över regeringens skrivelse.Vid sin senaste behandling förutsatte utskottet, liksom tidigare, attregeringen hörsammar tillkännagivanden och att regeringen förriksdagen redovisar sina bedömningar om de begärda åtgärderna inte vidtas(bet. 2002/03:KU29 s. 20 f.). Om regeringen inte avser att vidta en begärdåtgärd i enlighet med riksdagsbeslutet måste detta enligt utskottets meningredovisas för inom tidsramen, om en sådan uppställts av riksdagen.Även skälen för att riksdagsbeslutet inte följs borde tas upp i sammanhanget.Om en redovisning inte kan ges i skrivelse eller proposition till riksdagenborde den enligt utskottets mening lämnas till i annan form somgör den tillgänglig för samtliga ledamöter. Därmed ansågutskottet att motioner som rörde att skärpta rutiner för regeringensverkställande av beslut borde införas var delvis tillgodosedda.UtskottetsställningstagandeUtskottet utgår från att frågor rörande relationen mellan ochregeringen kommer att beröras i den kommande författningsutredningen.Sådana frågor bör belysas utifrån ett helhetsperspektiv. Mot denna bakgrundär utskottet inte berett att förorda att nu vidtar någon åtgärdmed anledning av vad som anförs i motionerna 2003/04:K289 yrkande 6 och2003/04:K303, utan vidhåller sitt tidigare ställningstagande om vad sombör gälla för regeringens verkställande av beslut. Motionernaavstyrks därför.Förbud mot att "döpa" statliga medelUtskottets förslag i korthetUtskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker en motionom att statsråd skall förbjudas att "döpa" statliga medel.MotionenI motion 2003/04:K206 av () yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om att förbjuda statsråd/statsministraratt "döpa" våra skattepengar med sina namn. Enligt motionären skall detvara förbjudet för regeringar att använda sådana falska uttryck som"Perssonpengar", "Wärnerssonpengar" m.m. Motionären anser att densocialdemokratiska regeringen har försökt "lura" svenska folketatt man har egna pengar som man nu underdånigt och välvilligt skickar uttill folket. Det handlar enligt motionären i realiteten om skattepengarsom staten har tagit in. Han anser att bör "stoppa detta falskaPR-spel".BakgrundGällande reglerEnligt 9 kap. 2 § RF får statens medel inte användas på annat sätt änriksdagen har bestämt.Vidare sägs att genom budgetreglering enligt 3-5 §§ bestämmerom användningen av statsmedel för skilda behov. får dock bestämmaatt medel tas i anspråk i annan ordning.I 9 kap. 8 § RF föreskrivs att statens medel och dess övriga tillgångarstår till regeringens disposition. Detta gäller dock inte tillgångar somär avsedda för eller dess myndigheter eller som i lag har avsattsför särskild förvaltning.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade under /02 en motion medett liknande innehåll som den nu aktuella (bet. 2001/02:KU1 s. 45).Motionen avstyrktes av utskottet.Utskottets ställningstagandeFrågan om huruvida statsråd i vissa sammanhang kan "namnge" statsmedel ärinte föremål för någon form av reglering. Det är således inte någon frågasom det ankommer på att besluta om. Utskottet vidhåller därförsitt tidigare ställningstagande och avstyrker motion 2003/04:K206.FolkomröstningsinstitutetUtskottets förslag i korthetMed hänvisning till sitt tidigare tillkännagivande om en utredning rörandefolkomröstningsinstitutet och att överväganden om en sådan utredning tordeutgöra en del av förberedelsearbetet inför den kommande författningsöversynenavstyrker utskottet motioner som rör folkomröstningsinstitutet.MotionernaI motion 2002/03:K321 av () yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om att samma regler om medborgarinitiativbör gälla på landstings- och riksdagsnivå som på nivå (yrkande4). Enligt motionären skall folkomröstningar som kommer av medborgarinitiativvara beslutande och det skall finnas två svarsalternativ. Han anser vidareatt samma regler skall gälla på den kommunala, regionala och nationellanivån. Om man kan samla ihop av röstberättigade i kravet påen specifik folkomröstning så skall enligt motionären den folkomröstningenhållas och vara beslutande.I motion 2003/04:K214 av () yrkas att begäratt regeringen återkommer till med förslag om lämplig lagstiftningför att ge möjlighet till beslutande folkomröstningar på andra datum änvid ordinarie valdag (yrkande 3). Enligt motionären är det rimligt att enfolkomröstning så ofta som möjligt är beslutande så att resultatet intekan undergrävas i den efterföljande parlamentariska behandlingen på sättsom skedde med kärnkraftsavvecklingen. Han anser att det måste bli möjligtatt hålla beslutande folkomröstningar vid andra tillfällen än på ordinarievaldag.I motion 2003/04:K364 av von der Esch (kd) yrkas att rikdagen begäratt regeringen låter utreda definitionen av "folket" såsom begreppet ingåri 1 kap. 1 § första satsen RF: "All offentlig makt i utgår frånfolket". Motionären påpekar att i den senaste folkomröstningen hade ävenpersoner som saknade svenskt medborgarskap rösträtt. Dessa utgjorde av de röstberättigade. Motionären anför att den rent nationella fråganom eurons införande i förutspåddes bli avgjord med endast någrafå procents marginal. Hade dessa förutsägelser infriats skulle det enligtmotionären inneburit att röster från personer som saknade svensktmedborgarskap avgjort folkomröstningen. Motionären anser att denna möjlighetuppenbart torde strida mot avsikten i 1 kap. 1 § första meningen RF: "Alloffentlig makt i utgår från folket".BakgrundGällande reglerEnligt 1 kap. 1 § första stycket RF utgår all offentlig makt i Sverigefrån folket.Vidare sägs i andra stycket att den svenska folkstyrelsen bygger på friåsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt. Den förverkligas genomett representativt och parlamentariskt statsskick och genom kommunalsjälvstyrelse.Enligt 8 kap. 4 § första stycket RF meddelas föreskrifter om rådgivandefolkomröstning i hela riket och om förfarandet vid folkomröstning igrundlagsfråga genom lag.Bestämmelser om folkomröstning finns i folkomröstningslagen (1979:369).I 18 § föreskrivs att inför rådgivande folkomröstning anges i särskildlag den fråga som skall ställas till folket samt tidpunkten för omröstningen.I förarbetena till regeringsform anförs att man i den inledandebestämmelsen i 1 kap. 1 § första stycket ger uttryck åt det svenskastatsskickets karaktär av folkstyrelse (prop. 1973:90 s. 228). Vidaremarkeras i det andra stycket den fria åsiktsbildningens samt den allmännaoch lika rösträttens grundläggande betydelse för folkstyrelsen. För attytterligare klargöra folkstyrelsens karaktär har i detta sammanhang lagtstill att folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt ochparlamentariskt statsskick och genom självstyrelse.I fråga om folkomröstningar anförde departementschefen bl.a. att han deladeGrundlagberedningens uppfattning att det kan vara av värde att ha möjlighetatt efter majoritetsbeslut i hålla rådgivande folkomröstning,t.ex. i en fråga där partierna önskar få kännedom om uppfattningen blandväljarna innan de tar ställning för egen del (a. prop. s. 186 f.). Hananförde vidare att han i likhet med beredningen var bestämd motståndaretill tanken att tillägga en minoritet i rätt att få till stånden folkomröstning. En sådan ordning skulle enligt honom inte kunna undgåatt minska parlamentarismens funktionsduglighet. Han anförde vidare attett folkomröstningsinstitut av rådgivande karaktär inte innebär attavgörandet undandras statsorganen. Det finns enligt honom därför inte någotbehov av att i grundlag ha närmare regler om möjligheterna att anordnasådan folkomröstning. Han ansåg att det är tillräckligt att det i grundlagslås fast att befogenheten att besluta om rådgivande folkomröstning ihela riket skall ligga hos riksdagen.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade senast under /01 motionersom rörde möjligheten att hålla beslutande folkomröstning och om enutredning av folkomröstningsinstitutet (bet. 2000/01:KU11 s. 21-24). I sittställningstagande anförde utskottet att den svenska folkstyrelsen historisktbygger på att folkets vilja förverkligas genom valda ombud. Enligt utskottetsuppfattning är emellertid en folkstyrelse genom ombud inte nog. Folkstyrelsenskulle vitaliseras genom att medborgarna i folkomröstning deltar i ochpåverkar besluten på ett tydligare sätt. Utskottet anförde att som ettkomplement till den representativa demokratin finns det därför skäl attöka användningen av folkomröstningsinstitutet.En förstärkning av minoritetsskyddet skulle enligt utskottet kunna utgöraett väsentligt inslag i den allmänna strävan att stärka demokratin.Utskottet ansåg att en möjlighet för en viss minsta minoritet av riksdagenatt få till stånd en folkomröstning där medborgarna kan förkasta ett beslutsom fattats av är en modell som kan vara av intresse att överväga.Även möjligheten i övrigt att öka användningen av beslutande folkomröstningarborde ses över.Utskottet ansåg med hänsyn till det anförda att regeringen i enlighet medde aktuella motionerna på nytt borde låta utreda folkomröstningsinstitutet.Utredningen borde enligt utskottet ha parlamentarisk sammansättning. Denborde bygga på och följa upp Folkomröstningsutrednings arbete.Utskottet föreslog att som sin mening gav regeringen till kännavad utskottet anfört.I regeringens skrivelse 2002/03:75 med redogörelse för regeringens behandlingav skrivelser anfördes rörande bl.a. det ovan redovisadetillkännagivandet att det inom övervägs denärmare formerna för det utredningsarbete rörande konstitutionella frågorsom tar sikte på förslag till grundlagsändringar inför valåret 2006.Skrivelsen föranledde i denna del inte något uttalande frånkonstitutionsutskottetssida (bet. 2002/03:KU29 s. 20 f.).Utskottets ställningstagandeSom framgår ovan redovisade regeringen i sin skrivelse 2002/03:75 beträffanderiksdagens tidigare tillkännagivande om folkomröstningsinstitutet att denärmare formerna för det utredningsarbete rörande konstitutionella frågor,som tar sikte på förslag till grundlagsändringar inför ,övervägdes inom . Regeringens redovisning föranledde idenna del inget uttalande från utskottets sida. Utskottet utgår från attdessa överväganden alltjämt pågår och därmed utgör en del av förberedelsearbetetinför den kommande författningsöversynen. Motionerna 2002/03:K321 yrkande4, 2003/04:K214 yrkande 3 och 2003/04:K364 avstyrks därför.Grundlagsändring och folkomröstningUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att det även i fortsättningen får ankomma påkonstitutionsutskottetoch kammarkansliet att inom ramen för planeringen av kammarens arbete setill att beslut om vilande grundlagsförslag fattas i tillräckligt god tidföre sommaruppehållet. Därmed avstyrker utskottet en motion om tillkännagivandentill regeringen respektive riksdagsstyrelsen om behovet av ändring iregeringsformen och riksdagsordningen rörande bestämmelserna om behandlingenav förslag till grundlagsändring och yrkanden om folkomröstning om sådantförslag.Därutöver avstyrker utskottet en motion om mer betänketid vid grundlagsändringarmed hänvisning till att vad som efterfrågas kan tillgodoses, i likhet medvad som gäller för väljare som skall ta ställning i riksdagsval, inomramen för den offentliga debatten.MotionernaI motion 2002/03:K267 av m.fl. (v) yrkas att regeringenges till känna vad i motionen anförs om behovet av ändring i regeringsformenvad gäller bestämmelserna om behandlingen av förslag till grundlagsändringoch yrkanden om folkomröstning om sådant förslag (yrkande 1). I sammafråga yrkas att riksdagsstyrelsen ges till känna vad i motionen anförs omändringar i riksdagsordningen (yrkande 2). Motionärerna bedömer att detär tveksamt om ett beslut om folkomröstning om vilande grundlagsförslagöver huvud är praktiskt genomförbart om det fattas i ett sent skede. Såvälformella som praktiska problem talar enligt motionärerna för att en översynav regelverket bör göras. Motionärerna framhåller att det minoritetsskyddsom bestämmelserna om folkomröstning utgör måste vara möjliga att tillämpai praktiken. Vidare anför de att det också är olyckligt om en regel iregeringsformen, som har uppfattats som en garanti och en del avminoritetsskyddet (femtondagarsregeln), kan sättas ur spel av riksdagsordningensbestämmelser om sammanträdestider. En möjlighet är enligt motionärernaatt komplettera den nu gällande tidsgränsen för framläggande av förslagom grundlagsändring med en tidsgräns för beslut i sådant ärende.Motionärerna framhåller att här måste givetvis kravet att ett beslut omfolkomröstning är praktiskt genomförbart förenas med behovet av tillräckligtid för utskottsbehandling och offentlig debatt innan beslut fattas. Ävenandra relevanta regler i regeringsformen och riksdagsordningen kan behövases över i detta sammanhang.I motion 2003/04:K340 av och () yrkas attregeringen ges till känna vad i motionen anförs om att votering i frågasom rör grundlagsändring tidigast får ske kalenderåret efter det attallmänt val hållits. Motionärerna anför att det i valrörelsen inför valet2002 talades mycket lite om vilande förslag om ändringar i grundlagarna.Detta gjorde enligt motionärerna att både väljare och nya ledamöter varsvagt insatta i frågorna. När den nya valts kom beslut omgrundlagsändringar mycket hastigt. Motionärerna anser att tiden för de nyariksdagsledamöterna att finna och läsa igenom beslutsunderlag var alldelesför kort. Det fanns inte heller tid att kontakta utomstående och opartiskasakexperter. Enligt motionärerna medförde detta att flera nya ledamötervar osäkra på lagändringarnas innebörd. Mot denna bakgrund anser de attvotering i fråga som rör grundlagsändring tidigast får ske kalenderåretefter det att allmänt val hållits.BakgrundGällande reglerI 8 kap. 15 § första stycket RF föreskrivs att grundlag stiftas genom tvålikalydande beslut. Det andra beslutet får inte fattas, förrän det efterdet första beslutet har hållits val till i hela riket och dennyvalda har samlats. Vidare skall förflytamellan den tidpunkt då ärendet första gången anmäldes i kammareoch valet, såvida inte genom beslut, som fattassenast vid ärendets beredning och varom minst fem sjättedelar av ledamöternaförenar sig, medger undantag härifrån.Vidare sägs i andra stycket att inte får såsom vilande anta ettförslag om stiftande av grundlag, som är oförenligt med annat vilandegrundlagsförslag, utan att förkasta det först antagna förslaget.Enligt tredje stycket gäller därutöver att folkomröstning om vilandegrundlagsförslag skall anordnas, om yrkande därom framställs av minst entiondel av ledamöter och minst en tredjedel av ledamöternaröstar för bifall till yrkandet. Sådant yrkande skall framställas inomfemton dagar från det att antog grundlagsförslaget som vilande.Yrkandet skall inte beredas i utskott.I fjärde stycket föreskrivs att folkomröstningen skall hållas samtidigtmed det val till som avses i första stycket. Vid omröstningenfår de som har rösträtt vid valet förklara huruvida de godtar det vilandegrundlagsförslaget eller ej. Förslaget är förkastat, om de flesta av demsom deltar i omröstningen röstar mot förslaget och de till antalet ärfler än hälften av dem som har avgett godkända röster vid riksdagsvalet.I annat fall upptar förslaget till slutlig prövning.Enligt 3 kap. 15 § riksdagsordningen skall ett yrkande om folkomröstningi en grundlagsfråga framställas vid ett sammanträde med kammaren. Yrkandetskall lämnas skriftligen så snart det har framställts.Uppföljning och utvärderingI samband med behandling av grundlagsärendet om ändringar iregeringsformen rörande bl.a. samarbetet i EU (prop. 2001/02:72, bet.2001/02:KU18, bet. 2002/03:KU6, rskr. 15 och 16) uppkom en diskussionrörande gällande ordning i i samband med grundlagsändring delsi fråga om folkomröstning om vilande grundlagsförslag, dels i fråga ombeslutsordningen i ärende om vilande grundlagsförslag.Utskottet beslutade att låta de ovan nämnda frågorna blitema för en uppföljning och utvärdering inom utskottet. Arbetet har utförtsgenom utskottets kansli, varvid biträde har lämnats av referensgrupperbestående av såväl experter som riksdagsledamöter. Denna uppföljning ochutvärdering redovisas i en rapport, se bilaga 2.Utskottets ställningstagandeSom framgått har utskottet låtit utföra en uppföljning och utvärderingbeträffande reglerna rörande dels möjligheten att yrka folkomröstning omvilande grundlagsförslag, dels beslutsordningen i ärende om vilandegrundlagsförslag. I rapporten från detta arbete konstateras att gällanderegler förutsätter att fattar ett vilande beslut i en grundlagsfrågai så god tid före sommaruppehållet i kammarens arbete att den i 8 kap. 15§ tredje stycket RF föreskrivna femtondagarsfristen kan löpa ut och beslutom folkomröstning fattas. Enligt rapporten innehåller gällande reglerinte någon fullständig lösning på det problem som kan uppstå om enutskottsbehandling av ett grundlagsförslag drar ut , och det därviduppstår en konflikt mellan reglerna om femtondagarsfristen och vad somgäller i fråga om kammarens arbete och uppehåll i detta.Enligt utskottets mening får det även i fortsättningen ankomma påkonstitutionsutskottet och kammarkansliet att inom ramen för planeringen avkammarens arbete se till att beslut om vilande grundlagsförslag fattas itillräckligt god tid före sommaruppehållet. Utskottet vill vidare framhållaatt detta också, vilket påpekats i rapporten, är av betydelse för atttillräckligt utrymme skall lämnas för en allmän debatt kring grundlagsärendeti fråga. I rapporten framhålls därutöver betydelsen av att man vidriksdagsbehandlingen av ett grundlagsärende inför det första riksdagsbeslutetfäster uppmärksamhet vid huruvida grundlagsärendet har en sådan avgränsningatt det kan utgöra en lämplig folkomröstningsfråga. Mot bakgrund av vadsom nu anförts är utskottet inte berett att, såsom anförs i motion2002/03:K267 yrkandena 1 och 2, förorda att regeringen respektiveriksdagsstyrelsenskall ges till känna vad i motionen anförs om behovet av ändring iregeringsformen respektive riksdagsordningen.När det gäller vad som anförs i motion 2003/04:K340 vill utskottet framhållaatt den särskilda beslutsordning som gäller i fråga om grundlagsärenden,som innebär att stiftande av grundlag sker genom två likalydanderiksdagsbeslut med mellanliggande riksdagsval, syftar till att lämna särskiltlång betänketid i dessa lagärenden för såväl beslutsfattare som väljare.Den särskilda tidsfristen mellan ärendets väckande irikdagen och riksdagsvalet syftar vidare till att utrymme skall finnas förytterligare betänketid. Mot denna bakgrund anser utskottet att vad somefterfrågas i den nämnda motionen tillgodoses, i likhet med vad som gällerför de väljare som skall ta ställning i riksdagsval, inom ramen för denoffentliga debatten i vilken bl.a. de politiska partierna deltar. Vidarekan tilläggas att ger ut ett särskilt informationsmaterial omvilande grundlagsförslag inför de riksdagsval då sådana förslag föreligger.I enlighet med det anförda avstyrker utskottet den nämnda motionen.Skärpta regler om prövning i LagrådetUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion rörande skärpta regler om prövning i Lagrådetmed hänvisning till förberedelsearbetet inför den kommandeförfattningsöversynen.MotionenI motion 2002/03:K241 av m.fl. (c) yrkas att regeringen gestill känna vad i motionen anförs om att kravet på en prövning i Lagrådetbör göras mer tvingande (yrkande 24). Motionärerna anför att det inte ärovanligt att regeringar avstår från en prövning i Lagrådet, liksom man iandra sammanhang bortser från Lagrådets yttranden. Enligt motionärerna ären ordning där kraven på prövning i Lagrådet görs mer tvingande därförvärd att pröva. Därmed bör Lagrådets roll stärkas. Motionärerna är däremottveksamma till att ge Lagrådet vetorätt i fråga om ny lagstiftning.BakgrundGällande ordningEnligt 8 kap. 18 § andra stycket RF bör yttrande av Lagrådet inhämtasinnan beslutar om grundlag om tryckfriheten eller motsvarandefrihet att yttra sig i ljudradio, television och vissa liknande överföringarsamt tekniska upptagningar, lag om begränsning av rätt att ta del avallmänna handlingar, lag som avses i 2 kap. 3 § andra stycket, 12 § förstastycket, 17-19 §§ eller 22 § andra stycket eller lag som ändrar ellerupphäver sådan lag, lag om beskattning, lag som avses i 2 eller3 § eller lag som avses i 11 kap., om lagen är viktig för enskilda ellerfrån allmän synpunkt. Vad som har sagts gäller dock inte om Lagrådetshörande skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet ellerskulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulleuppkomma. Om regeringen föreslår att stifta lag i något av deämnen som avses i första meningen och har Lagrådets yttrande dessförinnaninte inhämtats, skall regeringen för redovisa skälenhärtill.