bet · GR01KU20 · 2004-05-13 00:00:00 — medan konventets arbetepågick, diskuterade ett sammansatt konstitutions-och utrikesutskott olika konventsfrågor. I frågan omen vald ordförande för uttaladeutskottet följande: [4]Om en vald ordförande för ochministerrådet är rätt väg att gå är en fråga somdet råder delade meningar om. Utskottet har vägtför- och nackdelarna med en sådan vald ordförandeoch funnit att nackdelarna överväger. EU behöverreformer som tydliggör beslutsformer ochinstitutioner. Förenklingen och konsolideringenav fördragen - som utskottet välkomnar - är endel av den processen. Även i övrigt syftar mångaav förslagen i Europeiska konventet tillförenkling och ökad samverkan. Tanken på atttillskapa en vald ordförande i emot dessa strävanden efter förenkling. Dethar varit avgörande för EU:s framgångar hittillsatt små medlemsstater tillåtits få väl så mycketinflytande i många frågor som storamedlemsstater. Ett system med en vald ordförandei skulle med största sannolikheti praktiken komma att gynna stora stater. mening skall samarbetet i rådetpräglas av att alla medlemsstater harlikaberättigande till inflytande och rätt attutöva ordförandeskapet. Ett rotationssystem förordförandeskapet i och iministerrådet har den mycket stora fördelen attdet är helt rättvist och ger alla stater denunika inblick i EU:s inre verksamhet somordförandeskapet ger.Utskottet ansåg de motioner som behandlades ibetänkandet, och som avsåg bl.a. ordförandeskapet , besvarade med vad utskottet an-fört. En reservation avgavs av de socialdemokratiskaledamöterna i fråga om motiveringen. Riksdagenföljde i beslut utskottetsförslag. [5]har konventets förslag tillkonstitutionellt fördrag för Europeiska unionentillsammans med regeringens skrivelse Europeiskakonventet om EU:s framtid diskuterats i . Iskrivelsen, som anmäldes i kammare den 2oktober, uttalade regeringen som en utgångspunktföljande. [6]Konventets förslag till institutionellhelhetslösning förefaller vara en god grund kompromiss som kan underlätta beslutsfattandeti en utvidgad union. Förslaget syftar till attstärka och förbättra alla institutioner samtidigtsom balansen mellan institutionerna behålls,vilket är positivt. Det bör också noteras attkompromissen i konventet var mycket svår att nå.Det kan därför antas att det blir svårt att iregeringskonferensen nå enighet om en väsenligtannorlunda lösning.Åtgärderna för att stärka kommissionenbalanseras med förslaget om en vald ordförande . Ett antalregeringsrepresentanter, som i konventetföreträdde mindre medlemsstater, gav uttryck föroro om att en vald ordförande skulle få enalltför dominerande ställning. Detta hanteras ikonventsförslaget genom en befattningsbeskrivningsom anger de begränsningar som finns förfunktionen. Trots att tveksamhet framförtsbeträffande en vald ordförande i en sådan funktion kunna bli den lösning somkommer att godtas av medlemsstaterna inom ramenför en bredare kompromiss. Det ligger inte minsti de mindre medlemsstaternas intresse skall fungera bättre än nu.Erfarenheterna visar att det blir svårare ochsvårare att kombinera ett aktivt ordförandeskap med att inneha posten som stats-eller regeringschef i ett medlemsland.Sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet[7]noterade att invändningar mot tanken på en valdordförande för väckts i sex parti-eller kommittémotioner samt hänvisade till attutskottet vägt för- och nackdelarna meden vald ordförande och funnit att nackdelarnaövervägde. Utskottet vidhöll den uppfattningen ochföreslog att ge regeringen till känna vadutskottet anfört. Reservation avgavs av desocialdemokratiska ledamöterna.Under debatt överbetänkandet uttalade utrikesminister . [8]I de institutionella frågorna, liksom beträffandekonventsförslaget i dess helhet, är det regering-ens uppfattning att det avgörande är om paket äracceptabelt i ett helhetsperspektiv.Som utskottet påpekar i sitt betänkande är detav stor vikt att ordförandeskapet i ministerrådetfortsätter att rotera mellan medlemsstaterna.Gruppordförandeskap är ett sätt att effektivtorganisera ledningen av rådet och medrimlig regelbundenhet ge medlemsstaterna enmöjlighet till inblick i EU:s inre verksamhet.Förslaget om en vald ordförande för har visat sig vara en kontroversiell frågai den här kammaren. Självfallet respekterarregeringen riksdagsmajoritetens hållning, och denlinjen framförs i regeringskonferensen. Men vibör ändå vara medvetna om att en vald ordförandei nu tycks accepteras avsamtliga övriga delegationer. Om förslaget tasmed i den slutliga paketlösningen bör detkombineras med ett gruppordförandeskap somtydligt ger medlemsstaterna i uppgift att leda deolika rådsformationerna.I sitt beslut följde utskottetsförslag. [9]EU-nämndenNedan refereras uttalanden vid vissa informations-och samrådsmöten i , därfrågan om vald ordförande för rådetaktualiserats. De möten som redovisas är de somhölls inför , den 18 juniinför möte med , införregeringskonferensens öppnande och den 13 oktoberinför möte med Europeiska hölls samråd medkabinettssekreterare införministerrådsmöte (GAERC) . [10] Ianslutning till en dagordningspunkt för rådsmötet,där en diskussion om arbetet i konventet antogskomma upp, erinrade nämndens vice ordförande om attdet vid föregående dags omröstning varit enmajoritet i kammaren som var emot tanken på enrådspresident. Kabinettssekreteraren meddelade atthan talat med utrikesministern om den saken och att,i den mån den saken kommer upp och hon yttrar sig iden frågan, "kommer hon naturligtvis också attredovisa den uppfattning som har gett tillkänna"informerade statsministerGöran inför Europeiska rådetsmöte i . [11]Ledamöter från andra partier än Socialdemokraternahänvisade till att det inte fanns en majoritet iriksdagen för en vald ordförande i förutsatte att statsministern skulle följariksdagens linje att säga nej till en sådan valdordförande.Statsministern ansåg att det var för tidigt attbinda sig i diskussionerna kring "rådsordförande ochrådspresident". Han framhöll att det skulle blifråga om en paketlösning med parlamentet, rådet ochkommissionen som skulle balansera varandra. Hanframhöll också att han var anhängare avmellanstatligt samarbete och att rådet därmed varväldigt centralt. Han påminde om att han varitordförande i och vet vad denarbetsuppgiften går ut på. Det var "oerhörtkomplicerat" med 15 medlemsstater, och han varnadeför att skulle binda sig för en långsiktigordning som innebar att man som man utövarstatsministerskapet också skall samordna 25medlemsstater och kanske göra det i lägen då man harinrikespolitisk kris. Han ansåg att det var enfelbedömning att tro att det skulle gå att förenadetta med att bibehålla ställningen för rådet irelation till kommissionen och parlamentet.Statsministern förklarade att han i allasammanhang när han talat med kolleger i ocheuropeiska organ gjort tydligt att den svenskariksdagen hade en annan uppfattning än den svenskaregeringen. Men som anhängare av mellanstatlighetansåg han att vi behöver en förstärkning av rådet.Att , innan vi ens har gått in i substans, krävaatt regeringen skall vetera, utnyttja sitt veto, varenligt statsministern att totalt missa hur det gårtill i de här sammanhangen.Sedan () understrukit vikten avatt "detta är ett paket som man har att ta ställningtill" och förklarat att han för egen del - om hanfick möjlighet att säga ja eller nej till detliggande förslaget - skulle säga ja, pekadestatsministern på risken för de mindre staterna attbörja riva upp konventets kompromiss kringinstitutionsfrågorna. Även statsministern skulle -om han tvingades säga ja eller nej till helheten -säga ja. På särskild fråga om svaret var attuppfatta som att han skulle vara beredd att säga jaeller nej till paketet i , svaradestatsministern dock "nej, nej", dagen innanregeringskonferensen formellt skulle inledas ochdagen efter det att regeringens skrivelse lämnatsöver till , lämnades information omregeringskonferensen av statssekreterare . [12]framhöll i fråga omordförandeskapsrotationen i ministerrådet att vårtpreliminära svar är att alla råd bör ledas av enrepresentant för medlemsländerna och att vi ocksåpreliminärt redovisat en positiv inställning tillidén om gruppordförandeskap. I frågan om en valdordförande i angav han att, trotsatt tveksamhet framförts, regeringen konstateradeatt en sådan funktion syntes kunna bli den lösningsom skulle komma att godtas av medlemsstaterna inomramen för en bredare kompromiss.Från övriga partier kritiserades att regeringen iskrivelsen till vidhöll sin uppfattning omen vald ordförande för , ochDanielsson fick frågan hur regeringen avsåg attagera. En fråga ställdes om han mera kunde preciserainnehållet i detta presidentskap, och i inläggethänvisades också till en diskussion med ochÖsterrike i spetsen om att kringskära befogenheternaför den tänkta presidenten.Danielsson pekade på som ett faktum att det är "enganska delikat kompromiss som har åstadkommits avkonventet". Han framhöll att i alla dekommunikationer som regeringsföreträdare haft i dehär frågorna ända sedan konventet startade och framtill nu hade det tydligt markerats hur läget varnationellt vad gäller regeringens samråd eller ickesamråd med . Det gällde också denkommunikation som varit med det italienskaordförandeskapet. Det gjordes tydliga markeringarvarenda gång om hur läget var i den nationellaprocessen. gick det inte att bara sittastilla när vi får frågor som ofta är av ganskateknisk art.Danielsson ansåg att vi inte hade någraförutsättningar att precisera vår position vadgäller det valda ordförandeskapet, givet dendiskussion som vi var mitt uppe i. Han konstateradeatt det säkerligen skulle komma att vara endiskussion om den s.k. befattningsbeskrivningen förordföranden i . Beskrivningen ikonventets förslag av vad ordföranden skall görahade förändrats och tonats ned ,och kunde tänka sig att vi skulle fåytterligare led i den hålls samråd medstatsminister inför Europeiska rådetsmöte och regeringskonferensen den 16-17 oktober2003[13].Statsministern anförde att frågan om valdordförande i att döma av de inläggsom gjordes vid regeringskonferensens öppnande nudiskuterades snarare i termer av hur posten skallinföras än om den skall införas och att även ländersom och , som länge varit hårdauttalade motståndare till en vald ordförande, sagtsig acceptera dess införande.I kommentarer till inlägg från ledamöter i nämndenbedömde statsministern att det nog var riktigt attingen fäller en regeringskonferens med frågan omvald ordförande i . Han ansåg att,även om tagit ställning, eller haft enauktoritativ synpunkt, var det först nu som vi hadehela resultatet på bordet och helheten skulle vägasav. Vid mötet med hade hanläst ut vad som sades tydligt från några vid bordet,nämligen att om det handlar om att anta ellerförkasta det liggande förslaget, så antar vi hellreän förkastar.Statsministern hänvisade vidare till att hanslagits hårt för en vald ordförande i och att han lyckats med bedriften att övertygaunionen men inte sina landsmän i riksdag.Han hade gjort det därför att han tror påmellanstatligheten. Statsministern redogjorde återför sin bedömning av omöjligheten för regerandepremiärministrar i att på någotmeningsfullt sätt försöka samordna politiken mellan30 nationer, som de skulle ta ansvar fördet nationella. Han erinrade sig första gången somde fem nordiska statsministrarna träffats i dennordiska kretsen. De satt i en liten gruppering, ochhan var vid det tillfället väldigt ensam i sinuppfattning. Sedan fick danskarna sittordförandeskap och efter det var de helt övertygadeom att den enda möjligheten var att göra på detföreslagna sättet. var också finländarna på vägåt det hållet.Uppgifter från och vidutfrågningPromemoria från StatsrådsberedningenUtskottet har genom en skrivelse tillRegeringskansliet begärt dels en redogörelse för detillfällen då statsministern eller utrikesministerneller företrädare för dem diskuterat frågan omordförandeskapet för medföreträdare för andra medlemsstater, och vilkasynpunkter de då fört fram, dels de kommentarer iövrigt som anmälan gav anledning till. Redogörelsenborde avse tiden efter och framtill dess att svaret på skrivelsen avgavs. Tillredogörelsen borde fogas tillgängligasamtalsuppteckningar.Som svar på skrivelsen har från Regeringskanslietöversänts en inom Statsrådsberedningen den 9februari 2004 upprättad promemoria. I promemoriananges att en redovisning i alla delar avdiskussioner med företrädare för andra medlemsstaterinte är möjlig av bl.a. den orsaken attstatsministerns möten ofta helt eller delvis skerenskilt. Dessutom framhålls i promemorian attuppteckningarna från Europeiska rådets möten skerutifrån s.k. Anticianteckningar, som i sin turbaseras på summariska redovisningar av tjänstemänfrån rådssekretariatet och inte på ett fullständigtsätt återger vad som sagts vid Europeiska rådetsmöten. Enligt promemorian har ståndpunkttagits upp vid åtskilliga andra tillfällen än vadsom framgår av den redovisning som lämnas.Redovisningen avser samtalsuppteckningar frånföljande möten . Uppteckningarna återges nedan iden form de har i promemorian.Den 11 april hölls ett samtal i mellanstatsminister och . Från samtaletantecknades följande.Statsministern menade att, eftersom konventetväntades föreslå mer makt till bådeEuropaparlamentet (naturligt) och kommissionen(nödvändigt), måste även rådet stärkas för attbibehålla balansen mellan institutionerna.Sverige önskade hitta en kompromiss genom sittförslag om permanent ordförande i (t.ex. ) i kombination med roterandeordförandeskap i övriga råd (t.ex. 3 MS medgemensamt ansvar för 9 råd ), och var öppetför alternativa förslag. Risken fanns för dödlägei konventets slutskede, om inte en kompromisskunde identifieras. Statsministern önskadeundvika konflikt mellan stora och små länder ikonventet, eftersom en sådan kunde leda tillmisslyckande i regeringskonferensen. Rådetbehövde reformeras inför 2004.Den 15 april hölls ett samtal i mellanstatsminister och presidentJacques . Från samtalet antecknades följande.EU:s framtidsdebatt kunde enligt statsministerndelas in i tre huvudsakliga frågeblock. Detförsta inbegrep de centrala institutionellafrågorna, såsom vald ordförande i ochtillsättning av KOM:s ordförande. Detta blockskulle antagligen lösas på klassiskt vis i enregeringskonferens, med utgångspunkt iNicefördraget.Vad gällde en vald ER-ordförande bedömdestatsministern att inrättandet av en sådan skulleingå i slutkompromissen.Den 16 april hölls ett informellt i Atenom arbetet i konventet. Från mötet antecknadesföljande.Statsministern menade att de nu diskuteradefördragsändringarna borde utformas på ett sådantsätt att de kunde hålla även över kommandeutvidgningar. Principerna om jämlikhet mellanmedlemsstaterna och balans mellan institutionernavar centrala.För att balansen inte skulle rubbas krävdestroligen en vald ordförande i . En sådanordning måste kombineras med ett reformeratroterande ordförandeskap, baserat på grupper avländer.Den 22 april hölls ett samtal i mellanstatsminister och ordföranden , premiärminister . Från samtalet antecknades följande.Som svar på dessa frågor repeteradestatsministern vad han redan sagt i , (.) (e)hoppas att ska ge mandat att sluta uppbakom förslaget om en vald ordförande i 8 maj hölls ett samtal i mellanstatsminister och . Från samtaletantecknades följande.Statsministern betonade att en vald ordförande på heltid skulle hantera externafrågor. Splittringen inom EU med anledning avIrakkriget skulle kanske inte ha uppstått, om ERhade haft en vald ordförande.Statsministern delade uppfattningen att Niceinte bör rivas upp. Konventet kunde hamna i ettdödläge när det gällde frågan om maktbalansenmellan institutionerna. Det fanns en risk attrådet skulle stärkas så mycket, att kommissionendärmed kom ut alltför försvagad. Balansen mellaninstitutionerna var viktig, och både kommissionenoch parlamentet behövde stärkas.Statsministern underströk att konflikten mellansmå och stora stater som utvecklats i konventetkan leda till en omöjlig situation. Små staterville inte ha en vald ordförande i . Behov fanns således av förslag tillkompromisser, gärna . Enmöjlig kompromiss vore att kombinera en valdordförande i medgruppordförandeskap i övriga rådsformationer. Detvar viktigt att betona jämlikheten mellanmedlemsstaterna i ett nytt system. En kompromisssom nämnts var en ordförande och en viceordförande i , varav en av demalltid från ett litet land.Den 26 maj hölls ett samtal i mellanstatsminister och . Från samtaletantecknades följande.Statsministern redovisade rätt ingående Sverigessyn på de frågor som diskuterades i konventet.Balansen mellan EU:s institutioner var ingetnollsummespel utan man kunde stärka dem alla. Detvar viktigt att försöka få till stånd enkompromiss i konventet innebärande roterandeordförandeskap, vald ordförande för , ett oundvikligen starkare Europaparlamentsamt fortsatt en kommissionär för varje land.Inga nya organ, som exempelvis en kongress, varönskvärda. Statsministern varnade försmåstatsgrupperingar - detta skulle bara ge destora medlemsstaterna fritt fram att gruppera sigoch i längden försvaga de små länderna.Statsministern framhöll att en majoritet i densvenska hade en avvikande åsikt i dennafråga.Den 29-30 juni hölls ett samtal på mellanstatsminister , statsministerKjell , statsminister , statsminister ochDanmarks statsminister . Frånsamtalet antecknades följande.Statsminister konstaterade attutvidgningen till 25 MS ändrade karaktären påEU:s arbete och ökade de svårigheter som både hansjälv och erfarit iordförandeskapsrollen med att samordna unionen.Konventets förslag innebar vidare ett stärkandeav både KOM och EP, och inrättandet av en valdordförande i var viktigt för att upprätthålladen institutionella balansen, även om enmajoritet i den svenska hade en annanuppfattning i den senare frågan.Den 30 juni hölls ett samtal på mellanstatsminister och . Från samtaletantecknades följande.Statsministern [] gjorde därefter ensummarisk utläggning kring konventsfrågorna ochsärskilt då institutionsfrågorna. Han underströkatt var angeläget om balans mellanKommissionen, Rådet och Parlamentet. Att taställning för permanent ordförandeskap förEuropeiska Rådet på vissa villkor var fulltförenligt med vår syn på behovet av balans mellaninstitutionerna. Statsministern erinrade om attett svenskt kompromissförslag lagts redan ioktober , som sedermera cirkulerats avordförandeskapet och sade sig vara helt övertygadom att överenskommelse skulle nås om ettpermanent ordförandeskap för Europeiska Rådet avungefärligen det slag som verkat för.Statsministern framhöll att en majoritet i densvenska hade en avvikande åsikt i dennafråga.Den 26 augusti hölls ett samtal i mellanstatsministerns statssekreterare ochEuropachefen i italienska utrikesministeriet RoccoCangelosi. Från samtalet antecknades följande.Ss underströk inledningsvis att desynpunkter som framfördes från hans sida varpreliminära och att regeringen ännu inte tagitställning till konventets förslag till nytt . Yttrande från kunde förväntassenare i höst.Det institutionella paketet:LD: Acceptabel kompromiss. Positiv till valdordf i ER - men klargjorde att i vårasförklarade sig negativt inställd - i kombinationmed gruppordf för övriga rådskonstellationer.Den 1 september hölls i ett möte påstatssekreterarnivå mellan små och medelstora staterom behandling av det konstitutionella fördraget iregeringskonferensen. Från samtaletantecknades följande.., att S hade behov av förankring i avkonventets resultat .Flertalet ansåg att IGC måste specificeraarbetsuppgifterna för en ordförande i (. ).Den 29-30 september hölls i ett nordisktstatssekreterarmöte mellan kabinettssekreterarenHans Dahlgren, statssekreteraren (), statssekreteraren (), statssekreteraren ()och kommitteret för nordiska frågor SörenChristensen (). Från samtalet antecknadesföljande.(.) förklarade också att den svenskaregeringen var för en vald EU-president, medanriksdagen däremot uttalat sig emot detta; någotsvenskt "veto" i denna fråga kunde det dockknappast bli fråga om.Från öppnandet av regeringskonferensen om ett nyttkonstitutionellt fördrag för Europeiska unionen den4 oktober i antecknades följande. [Statsministern:] I den fas av arbetet på ettnytt fördrag som inleddes var resultatetviktigare än tidtabellen. Den bortre gräns somfanns var att en politisk överenskommelse bordevara klar till valet tillEuropaparlamentet. Konventet hade gjort ett braarbete och i de institutionella frågorna hade manfunnit en rimlig kompromiss. Alla institutionerhade stärkts. som man skulle varamedveten om kompromissens ömtåliga karaktär,måste det givetvis vara möjligt för varjemedlemsland att ta upp vilken fråga som helst iIGC.Den 8 oktober hölls i ett samtal mellanstatsminister och . Från samtalet antecknadesföljande.Svenska regeringen såg positivt på förslaget omett gruppordförandeskap och en vald ordförande . Att leda i ettEU med 25-30 medlemsstater och styradet egna landet var så gott som ogörligt. Enligtstatsministern var konventets institutionellaförslag på det hela acceptabelt. Regeringeninväntade emellertid nu utlåtande.Den 16-17 oktober hölls möte i . Från mötet antecknades följande.Statsministern sade att konventsresultatet varbra. En del mindre frågor måste ändras. I frågaom tidtabellen måste man också ta hänsyn tillperioden efter regeringskonferensen, dvsratifikationsprocessen, och möjligheten att fåstöd för konferensens resultat. Det är inte braom man rusar igenom konferensen. Vi måste varasäkra på att vi får en kvalitetsprodukt. I tidtill EP-valen måste vi vara klara. Kom:ssammansättning var den viktigaste frågan. Detfanns ett behov av att definiera hur jämlikhetmellan MS kan säkras. Om detta inte skedde, måstevi gå tillbaka till systemet med en kommissionärper MS. Unionens utrikespolitik måste varamellanstatlig. Rollen för unionensutrikesminister behövde klargöras mot dennabakgrund.Den 29 oktober hölls ett samtal i mellanstatsminister och . Från samtaletantecknades följande.Statsministern bedömde att en vald ordförande också skulle främja eneffektivisering. På denna punkt hade dock haft en annan uppfattning, ochregeringen inväntade nu utlåtande omkonventets förslag.Den 19 november hölls ett samtal i mellanstatsminister och ordföranden , premiärminister . Från samtalet antecknades följande.Statsministern informerade om diskussionerna iSveriges riksdag om en vald ordförande . Det svenska motståndet bottnadei en oro över att en vald ordförande skulle ändrapå maktbalansen.Den 28-29 november hölls ett ministermöte i ramen för regeringskonferensen, där Sverigeföreträddes av utrikesminister . Frånsamtalet antecknades följande.S Stöd till D, som argumenterar emot UK:sresonemang om en roll för ER-ordf i allmännarådet.Den 12-13 december hölls möte i . Från mötet antecknades följande.Statsministern underströk vikten av att ökatrycket i förhandlingen. På det institutionellaområdet markerade statsministern det svenskastödet för principen ett land/en kommissionär medrösträtt, för en röstviktningsmodell som såkorrekt som möjligt återspeglade ländernasstorlek samt vår syn på en eventuell valdordförande i såsom den kommittill uttryck i riksdagen.Statsrådsberedningens promemoria finns intagen sombilaga A 1.5.2.Utfrågning med statsministern den 20 april 2004Statsminister frågades ut av utskottetden 20 april 2004.Statsministern förklarade vid utfrågningen attfrågan om en vald ordförande för rådetenligt hans uppfattning var öppen in i det sistafram till , då debatteradeom och fattade beslut, även om regeringensföreträdare ("vi") ganska tidigt förstod vartåtriksdagens majoritet lutade. Vid samtal i EU-kretsenhar de redovisat vilken uppfattning som regeringenhar haft och vilken uppfattning som harhaft. Hur omfattande resonemang det har varit frågaom framgår inte fullt ut av samtalsuppteckningarna,eftersom de inte omfattar allt. Statsministernpåpekade att överläggningar ofta börjar med en tête-à-tête, där han och hans kollega sitter ensamma ochpratar avspänt om läget, pratar om positioner ochredogör för den politiska situationen.