bet · GS01NU2 · 2004-11-17 00:00:00 — Samverkan och nätverk gerresultat även när det är fråga om EG:sstrukturfondsprogram.Vidare drar regeringen slutsatsen att utbudet avkapital till små och medelstora företag i deregionalt prioriterade områdena är för litet, bl.a.därför att bankerna blivit alltmer restriktiva i sinutlåning.Förändringar i servicestrukturen sägs i många fallförsämra servicetillgången, även om ytterligareförsämringar motverkas av statligt stöd och andraåtgärder.Sammanfattningsvis anser regeringen att medleninom utgiftsområde 19 endast marginellt kan påverkautvecklingen i landets lokalaarbetsmarknadsregioner. Ofta fungerar medlen somkatalysatorer, vilka medför att ytterligare åtgärderkan komma till stånd. Åtgärder som finansieras inomutgiftsområdet medverkar därför ofta till att få igång processer och investeringar som annars intehade blivit av. Med hänsyn till de olikaförutsättningarna i olika regioner är det ävenfortsättningsvis viktigt att främja utvecklingen ialla delar av landet och fortsätta insatserna inomflertalet politikområden och utgiftsområden.Regeringen avser att på ett mer systematiskt sättfölja upp och utvärdera den regionalautvecklingspolitiken och förbättraresultatinformationen till riksdagen.Riksrevisionen har inte haft någon invändning irevisionsberättelsen för avseendeGlesbygdsverket.MotionernaI motion 2004/05:N267 (s) sägs att det många gångerär en godtycklig placering av kommuner istödområden. Exempelvis är och Sollefteåkommuner belägna intill varandra, men de är ändåinplacerade i olika nationella stödområden.Regeringen bör se över möjligheterna att dela inkommuner med i stort sett samma förutsättningar isamma stödområde.I motion 2004/05:N332 (s) argumenteras för attnyetableringar av företag är ett villkor för en bygdsom vill utvecklas. Problem uppstår dock ofta närdet gäller lämpliga lokaler. Om företagsidén intehåller eller en lågkonjunktur inträder har en nyföretagslokal ett dåligt andrahandsvärde, vilketmedför ekonomiska risker för t.ex. en kommun sombyggt lokaler. Enligt motionärernas mening är detinte rimligt att små och utsatta kommuner i längdenmåste ta på sig en stor risk för att nybyggnation avnödvändiga lokaler skall komma till stånd.I motion 2004/05:N374 (m) redovisas hur Moderatasamlingspartiet vill förändra den regionalautvecklingspolitiken för att skapa förutsättningarför tillväxt. Det handlar om att förbättra vägnätetoch IT-infrastrukturen, sänka socialavgifter ochdrivmedelsskatter samt i övrigt förbättra villkorenför företagande. Inom utgiftsområdet prioriterarmotionärerna dels de insatser som har betydelse förmänniskorna i glesbygd såsom stöd till kommersiellservice, dels insatser som öppnar nya marknader förföretag, t.ex. transportstödet, samt delsmedfinansiering till projekt inom ramen för EU:ssammanhållningspolitik. Enligt motionärerna är detmånga lagar och regler som inte borde gällalikformigt över hela landet eftersom förhållandena iglesbygd kraftigt avviker från förhållandena istorstäderna. En mer flexibel ordning skulle gynnaden regionala utvecklingen. Motionärerna ser sänktasocialavgifter i stödområde A som ett första steg påvägen mot sänkta skatter och avgifter för allaföretag.Folkpartiets regionalpolitik genomsyras av ettunderifrånperspektiv som tar sin utgångspunkt i denenskilda individen, sägs det i motion 2004/05:N254(fp). Motionärerna förordar en ny inriktning avregionalpolitiken som innebär en övergång till lokalmobiliseringspolitik. Varje region har sina styrkoroch unika möjligheter som endast kan tas till varagenom lokala initiativ. Tyngdpunkten ligger idecentralisering, nyetableringar, bra villkor försmåföretag, tillgång till riskkapital och lokalsamverkan. En liberal landsbygds- ochglesbygdspolitik bör sträva efter att skapaförutsättningar för dem som vill bo på landsbygdeneller i en mindre tätort att kunna göra det. Denfria rörligheten, vilken är en grundbult i denliberala ideologin, utgör ingen motsättning därtill.Folkpartiet vill främja landsbygdensutvecklingsmöjligheter bl.a. genom att främjaföretagande på landsbygden, förbättrafunktionsdugligheten hos det befintliga servicenätetoch se till att statliga myndigheters agerande inteförsvårar landsbygdens utveckling. Vidare är detviktigt att nätverk etableras, framför allt lokaltmen, om detta är omöjligt på grund av glesheten,även utanför den egna regionen och internationellt.En politik som gynnar mindre företag är en politiksom säkerställer möjligheter till sysselsättning ochutkomst på landsbygden, menar motionärerna. Även närdet gäller stödområdesfrågor måste ettunderifrånperspektiv anläggas. Enligt motionärernamåste länen få mer att säga till om. Det gäller inteminst den administrativa indelningen i fråga om EU-stöd. ser med oro på utspädningen av deregionalpolitiska stöden till allt större områden ilandet. De direkta selektiva regionalpolitiskastöden bör avvecklas så långt det är möjligt.Generella satsningar i hela på främst ettbättre klimat för företagsamhet, kommunikations- ochutbildningsområdena samt en ekonomisk stabil politikär ett bättre alternativ.I motionen förordas vidare att ytterligare vägarbör prövas för att säkerställa service pålandsbygden. Det föreslås att ett särskilt anslaginrättas i statsbudgeten för upphandling avgrundläggande samhällsservice i regionalpolitisktutsatta områden. Upphandlingen bör göras regionaltmed de regionala beslutsorganen som huvudman. Dengrundläggande samhällsservicen bör dessutom tryggasi lag.I motion 2004/05:N403 (fp, kd, m, c) erinrarmotionärerna om att den nationella tillväxten byggsupp av regionala och lokala förhållanden. Sverigebehöver både en nationell tillväxtpolitik med bättreföretagarklimat och ett skattesystem som värnar devälståndsbildande krafterna och en regionaltillväxtpolitik som tar till vara lokal växtkraft,initiativkraft och entreprenörskap. Tillväxt äringet nollsummespel enligt motionärerna.Förutsättningarna är olika i olika delar av landet,påpekas det. Därför kan inte hela Sverigeregionaliseras på ett och samma sätt. I stället börregional mångfald eftersträvas.I motion 2004/05:N346 (fp) ges exempel på områdendär besluten enligt motionärerna inte borde fattaspå statlig utan på regional nivå, bl.a. reglerna förturistflyg i fjällen och strandskyddsreglerna. Medhänsyn till de olika förutsättningarna är det interimligt att ha samma regler överallt. Därför ansermotionärerna att det bör göras en översyn över vilkabeslut som skall fattas på respektive nivå. Avsiktenär att beslutsfattandet skall ske utifrån regionalaförutsättningar.Den liberala storstadspolitiken handlar om att tatill vara storstädernas unika styrkor för att på såsätt bidra till en dynamisk utveckling som gerpositiva effekter i övriga riket, förklaras det imotion 2004/05:N409 (fp). Motionärerna ser intetillväxt som ett nollsummespel. Om det går bra fören region ger det nya jobb, företag och impulsertill hela landet, hävdas det.Enligt vad som sägs i motion 2004/05:N224 (kd)måste - om hela landet skall kunna leva pånågorlunda lika villkor - reella förutsättningar gesför befolkningen att bo kvar och verka i glesbygden.Därför föreslås en utredning vars syfte skall varaatt utröna om det är möjligt att på något sättkompensera de boende i glesbygden.I motion 2004/05:N386 (kd) föreslås att någoneller några av kommuner blirförsökskommuner för en ny radikal regionalpolitiksom ger dessa kommuner goda villkor att växa ochutvecklas. Kommunernas egna förslag handlar bl.a. omsänkta energiskatter och friarearbetskraftsinvandring.Den regionala utvecklingspolitikens främstauppgift är att bidra till utvecklingen avlivskraftiga regioner i hela landet, framhålls det ikommittémotion 2004/05:N399 (kd). Enligtmotionärerna byggs livskraftiga regioner närmänniskor med kraft och vilja samverkar lokalt i ettunderifrånperspektiv. Politiken bör underlättasådana processer, i första hand genom generellaåtgärder som syftar till att ge goda förutsättningarför näringslivet. Lands- och glesbygdens kännemärkeär småföretagande. Avgörande för välfärd ochtillväxt är ett näringslivsklimat som uppmuntrarföretagande. Regelverken måste bli enklare ochkommunikationerna förbättras. Målet är att helaSverige skall leva och att människor i alla kommunerkan få sina grundläggande behov av bostad, arbete,service, kultur m.m. tillgodosedda.De folkvalda på regional nivå bör själva ansvaraför utvecklingsplaneringen av den egna regionen,anser motionärerna. Vidare bör kommunsektornhögprioritera utveckling av lands- och glesbygdsåväl på fastlandet som på skärgårdens många öar.Arbetet i , länsbygderåden,byalagen, sockenråden och de lokalautvecklingsgrupperna är enligt motionärerna braexempel på lokal demokrati i ettunderifrånperspektiv.Enligt vad som sägs i motion 2004/05:N407 (kd) börFolkrörelserådets förslag om ett grundservicepaketför landsbygds- och glesbygdsområden beaktas. Syftetär att hindra ytterligare serviceindragningar.Kristdemokraternas förslag om servicepunkter innebären samordning av tillgångar för att garantera engrundservicenivå inom rimligt avstånd.I motion 2004/005:N255 (c) hävdas att detviktigaste stödet till lanthandeln är att så mångakunder som möjligt kan få den service de behöver isin lanthandel utan att tvingas åka till en störretätort. De statliga bolagens service på landsbygdenbör öka genom åtgärder som regeringen måsteinitiera, t.ex. genom ägardirektiv.I motion 2004/05:N257 (c) förordas att regeringentillsätter en bred Norrlandsutredning i syfte attföreslå förändringar för att bättre ta till vara denstora utvecklingspotential som finns i denorrländska bygderna. Vidare är det viktigt attunderlätta för fler människor att flytta tillNorrland, bl.a. genom att göra det möjligt förprivatpersoner och företag att bygga även iglesbygd. Kommunerna bör överta ansvaret för beslutom strandskydd. Likvärdiga möjligheter tillutbildning är också en väsentlig fråga. Det ärvidare viktigt att stärka jord- och skogsbruket samtatt förbättra näringsklimatet i Norrland.Vidareförädling av de stora naturresurserna måstefrämjas.Centerpartiets syn på inriktning av den regionalautvecklingspolitiken återfinns i motion2004/05:N398. Motionärerna menar att politikensuppdrag är att ge goda förutsättningar förentreprenörer och investerare. För att möta denekonomiska utmaning som välfärdssamhället står införanser att ansvaret för detillväxtfrämjande åtgärderna skall hänföras till denregionala nivån i mycket högre utsträckning . Den s.k. (se avsnittet Vissakompletterande uppgifter) bör därför fokusera på attutreda vilka tillväxtfrämjande åtgärder som denregionala respektive statliga nivån skall svara för.Centerpartiet vill bryta ned ineffektivamyndighetsstrukturer, eliminera skadligcentralstyrning och förenkla de regionalafinansieringsprogrammen. Enligt motionärerna bördirektvalda regionala organ ansvara för de medel somlänsstyrelserna och m.fl. förfogar över.Statens ansvar är att se till att bostäder tillrimliga priser, fungerande service och statligaarbetsplatser finns i alla regioner. Vidare måstestaten föra en offensiv företagarpolitik som gynnarföretagen genom ett tillväxtbefrämjandeskattesystem, tillräckliga satsningar på forskningoch utveckling samt en politik som skapar sundafinanser.För att nå framgång måste en region utvecklaoch komplettera de tillgångar som redan finnsoch inte börja från början. Regeringensregionala utvecklingspolitik betonar i ordvikten av utveckling och tillväxt i helalandet, men i verkligheten är utgångspunktenatt många områden i landet förutomstorstadsregionerna är svaga och underlägsna.Perspektiven måste ändras enligt motionärerna;de förutsättningar som finns i varje regionskall maximalt tas till vara.Vissa kompletterande uppgifterBefolkningsutvecklingFolkmängden i ökade med ca 35000 personer till ca 8 975 000 personer. Ökningenutgjordes till av ettinvandringsöverskott men även ett födelseöverskottstår för folkmängdsökningen.Beträffande olika regioner kan detkonstateras att befolkningen i glesbygdsområden harforsatt att minska sedan mitten av 1990-taletsamtidigt som tätortsområdena ochstorstadsregionerna har fortsatt att öka. Framförallt glesbygderna i skogslänens inland har en snabbbefolkningsminskning; orsakerna till den snabbaminskningen i dessa områden är främst de lågafödelsetalen snarare än en stor utflyttning. Undersenare tid har dock minskningstakten förglesbygdsbefolkningen dämpats något. Under år 2003minskade befolkningen i glesbygderna med drygt 1 400personer (-0,), vilket kan jämföras med 3 000personer (-1,) . Ett annat trendbrott somkan skönjas är att befolkningen i de tätortsnäralandsbygderna, som minskade , har börjat öka . Under år 2003ökade de tätortsnära landsbygderna med 2 900personer eller 0,1 %.Strukturen och uppgiftsfördelningen inomsamhällsorganisationenNär det gäller strukturen och uppgiftsfördelningenmellan staten, landstingen och kommunernatillkallades en parlamentarisk kommitté (ordförande:landshövding ) . Enligtdirektiven (dir. 2003:10) skall arbetet bedrivas itvå etapper.Den första etappen resulterade i delbetänkandetUtvecklingskraft för hållbar välfärd (SOU 2003:123),som redovisades . Den s.k.Ansvarskommitténs bedömning var att det i ett längreperspektiv kommer att uppstå en stark obalans mellanbehov och tillgängliga resurser. I delbetänkandetanges ett antal förutsättningar för att detoffentliga åtagandet skall i framtiden.Betänkandet har varit utsänt försynpunkter till över 460 instanser. Ensammanställning av synpunkterna finns tillgänglig iFinansdepartementet.Tilläggsdirektiv till utredningens andra etappbeslutades av regeringen (dir. 2004:93).Kommittén skall i den andra etappen av sitt uppdraganalysera och bedöma om struktur ochuppgiftsfördelning inom staten och mellan staten,landstingen och kommunerna behöver förändras. Syftetär dels att förbättra samhällsorganisationensmöjligheter att hantera framtidens välfärdsåtagandenoch bidra till ökad tillväxt inom ramen för hållbarutveckling, dels att förbättra medborgarnasmöjligheter till inflytande, insyn ochansvarsutkrävande genom att skapa en tydligaresamhällsorganisation. Kommittén skall där den finnerdet motiverat föreslå förändringar. Utgångspunktenför kommitténs arbete skall vara en välfärd på likavillkor och efter behov som styrs demokratiskt ochär solidariskt skattefinansierad. Kommittén skallutifrån ett medborgarperspektiv i alla delar av sittuppdrag analysera och definiera praktiskttillämpbara principer av begreppet likvärdighet.Enligt direktiven skall kommittén lämna förslag påvilka uppgifter som den kommunala nivån bör ansvaraför. Om kommittén finner det motiverat skall den påen övergripande nivå föreslå förändringar avnuvarande kommun-, landstings- och länsindelning.Utifrån en samlad analys skall kommittén lämnaförslag till en övergripande samhällsorganisationsamt principer för relationen mellan staten och denkommunala nivån.Kommittén skall vidare lägga fram sin syn på huransvaret för uppgifter med anknytning till regionalutveckling skall fördelas mellan staten och denkommunala nivån. I kommitténs uppdrag ingår attanalysera och lämna förslag avseendeförsöksverksamheten med ändrad regionalansvarsfördelning i och län.Vidare skall kommittén se över och analysera vissacentrala delar av den statliga styrningen avsamhällsorganisationen. Detta berör både relationenmellan regeringen och de statliga myndigheterna ochmellan staten och den kommunala nivån. I uppdragetingår bl.a. att lämna förslag på hur den statligaverksamheten på regional nivå skall utformas, attutarbeta principer för den centralamyndighetsstrukturen, att se över myndigheternasnormgivning, att övergripande analyserakonsekvenserna av den lagstiftning som åläggerkommuner och landsting att tillhandahållaindividuella ekonomiska och sociala rättigheter, attanalysera regeringens och statliga myndigheterskontrollverksamhet samt att övergripande analyseravissa centrala delar av regeringens ekonomiskastyrning av de kommunala verksamheterna.I takt med att samhället förändras växer nyaönskemål och behov fram. Det är därför viktigt attpå alla nivåer ständigt pröva vad som skall rymmasinom det offentliga åtagandet, sägs det idirektiven. Mot bakgrund av medborgarnas skildavillkor i samhället är det angeläget att i dettasammanhang genomgående anlägga ettfördelningspolitiskt perspektiv samt ettjämställdhets- och integrationsperspektiv samt attbelysa konsekvenser för olika grupper av kvinnor ochmän. Ambitionen skall vara att minska de ekonomiskaoch sociala klyftorna.Fördelningen av ansvar mellan staten, landstingenoch kommunerna är inte en gång för alla given enligtdirektiven.Samhällsorganisationen på regional nivå är komplexmed många statliga och kommunala aktörer. Det finnsockså en stor geografisk variation när det gällerolika aktörers regionala indelning. Detta gällersärskilt statliga myndigheter. Den regionala nivånhar beskrivits som svår att överblicka. Samtidigthar dess betydelse för att åstadkomma hållbarutveckling och tillväxt alltmer kommit attuppmärksammas. Riksdag och regering har ocksåetablerat ett politikområde - Regionalutvecklingspolitik - för att mer effektivt kunna tatill vara de förutsättningar för hållbar utvecklingoch tillväxt som finns lokalt och regionalt.Kommittén skall analysera och lämna förslag på huransvaret för uppgifter med anknytning till regionalutveckling, inklusive regionalt samarbete övernationsgränser, skall fördelas mellan staten och denkommunala nivån. I det uppdraget ingår att bedömaför- och nackdelar med en direkt respektive indirektvald regional nivå med ansvar för regionalautvecklingsfrågor.Kommittén skall också överväga om den regionalanivån kan se olika ut i skilda delar av landet närdet gäller fördelningen av ansvar för uppgifter medanknytning till regional utveckling. Här är detockså viktigt att kommittén uppmärksammar å enasidan det stora behov av flexibilitet och öppenhetför att hantera frågor inom skildasamarbetskonstellationer som finns inom detregionala utvecklingsområdet, å andra sidanmedborgarnas möjligheter till inflytande, insyn ochansvarsutkrävande. Underlag för kommitténs bedömningbör bl.a. utgöras av de utvärderingar avförsöksverksamheten med ändrad regionalansvarsfördelning i och länsom och Statskontoret genomförsamt de erfarenheter som överföringen av vissaregionala utvecklingsuppgifter från länsstyrelsentill kommunala samverkansorgan för regionalutveckling har givit. Kommittén skall analysera ochlämna förslag avseende försöksverksamheten medändrad regional ansvarsfördelning i och VästraGötalands län.När det gäller de statliga myndigheterna anförsdet i direktiven att regeringens styrning av destatliga myndigheterna ibland uppfattas som otydligoch samordningen mellan de olika sektorerna ochmyndigheterna som bristfällig. Sektoriseringen harvisserligen utgjort en positiv kraft bakom denoffentliga verksamhetens utveckling och kan varaändamålsenlig. En stark sektorisering beskrivs dockallt oftare som ett hinder för hållbar utvecklingoch tillväxt. Kommittén skall analysera och föreslåvägar för att en förbättrad styrning och samordningav den statliga verksamheten skall åstadkommas. Ävenpå regional nivå uppfattas ibland samordningenmellan de olika sektorerna och myndigheterna sombristfällig. Kommittén skall kartlägga hur destatliga regionala uppgifterna är fördelade pålänsstyrelser och andra regionala organ och medutgångspunkt i denna kartläggning lämna förslag påhur den statliga verksamheten på regional nivå skallutformas. I kommitténs uppdrag ingår också attanalysera och bedöma vilka konsekvenser de statligamyndigheternas skilda regionala indelning ochorganisatoriska status på regional nivå har församordning och ett samlat statligt agerande.Kommittén skall föreslå principer för dengeografiska indelningen av de statligamyndigheternas verksamhet på regional nivå.Enligt direktiven skall kommittén ha en öppendialog med olika aktörer i samhällsorganisationen.Resultaten av arbetet skall redovisas senast islutet av februari 2007.I juli 2004 tillsattes vidare en parlamentariskkommitté med uppgift att göra en samlad översyn avregeringsformen (utredare landshövding ). Enligt direktiven (dir. 2004:96) skallkommitténs arbete framför allt koncentreras ochinriktas på att stärka och fördjupa den svenskafolkstyrelsen, att öka medborgarnas förtroende fördemokratins funktionssätt och att höjavaldeltagandet. Kommittén skall på lämpligt sättsamråda med , anförs det idirektiven. Uppdraget skall redovisas senast islutet av år 2008.Landsbygds- och glesbygdsfrågorLandsbygdsutvecklingI tillkallade regeringen en kommitté medparlamentarisk medverkan för att utarbeta enlångsiktig strategi för den nationella politiken förlandsbygdsutveckling. Enligt direktiven (dir.2004:87) skall strategin utgå från målet om enekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbarutveckling av landsbygden inbegripet de areellanäringarnas roll och utvecklingsförutsättningar(utredare: kommunstyrelseordförande , ). Kommittén skall bl.a. övervägaroll- och ansvarsfördelning lokalt, regionalt,nationellt och i ett internationellt perspektiv ifrågor som rör denna strategi. Landsbygden behöverjordbruket och de övriga areella näringarna menockså en bredare bas för att kunna behålla ochutveckla en levande landsbygd. Med utgångspunkt iregeringens mål för ökad tillväxt och sysselsättningskall kommittén överväga hur insatser som utgår frånlandsbygdspolitiken och politikområdena för deareella näringarna samt från den övergripanderegionala utvecklingspolitiken i högre grad kanmedverka till ökad tillväxt och sysselsättning pålandsbygden och i landet som helhet.Kommittén skall enligt direktiven identifierasåväl hinder som utvecklingsmöjligheter för företagpå landsbygden inklusive småföretag. Behovet avstrategiska insatser för att stödja diversifieringoch utveckling av ny produktion inom såvällivsmedelssektorn som andra områden skall övervägas.Natur- och kulturmiljöns betydelse som resurs förlandsbygdens utveckling skall här beaktas.Myndigheternas roller och former för samarbete ifrågor som rör landsbygdens utveckling skallanalyseras. Behovet av strategiska forsknings- ochutvecklingsinsatser för landsbygdsutveckling liksominriktningen av befintliga insatser, t.ex. inomSveriges , skall också bedömas idetta sammanhang.Kommittén skall genomgående beakta kvinnors ochmäns villkor och förutsättningar vad gäller arbete,företagande och utvecklingsmöjligheter pålandsbygden. Även ungdomarnas villkor skall belysas.Förutsättningarna för en ökad integration avpersoner med utländsk bakgrund i den areellaproduktionen och företagandet skall behandlas idetta sammanhang. Allmänna förutsättningar förlandsbygdens långsiktiga utveckling vad gäller t.ex.tillgången till offentlig och kommersiell serviceskall belysas inom ramen för uppdraget.Vidare skall kommittén överväga de långsiktigaförutsättningarna för ett ekologiskt hållbart ochetiskt försvarbart naturresursbruk som möterkonsumenternas efterfrågan och samhällets krav vadgäller produkternas kvalitet och säkerhet, goddjuromsorg och hänsyn till den globala utvecklingen.En ökad ekonomisk och social interaktion finns mellan naturbruket och det övriga samhället,sägs det i direktiven. Kommittén skall överväga hurinsatser och åtgärder inom ramen förlandsbygdspolitiken och politikområdena för deareella näringarna kan samverka och vid behov bättresamordnas med åtgärder inom andra politikområden.Särskilt skall de areella näringarnas roll ochmedverkan i den regionala utvecklingspolitiken ochsamhällsplaneringen på olika nivåer analyseras ochbelysas. Behovet av en effektivare samordning mellande olika program och åtgärder, inom ramen för enövergripande strategi, som syftar till att främjalandsbygdens utveckling skall övervägas i dettasammanhang. Regeringen har gett samtliga län iuppdrag att för redovisa hurlandsbygdsdimensionen tas till vara i det regionalautvecklingsarbetet.