bet · GR01FIU16 · 2004-03-02 00:00:00 — Svensk strategi för ökad global finansiell stabilitet (skr. 2002/03:118) SammanfattningVåren 2001 begärde finansutskottet att regeringen skulle arbeta fram englobaliseringsstrategi, där bl.a. Tobinskatten och andra förslag för attöka stabiliteten i det internationella finansiella systemet värderadesoch prioriterades. Strategin skulle sedan utgöra grunden för Sverigesagerande i internationella församlingar.I skrivelse 2002/03:118 Spelregler för globala marknader - svensk strategiför ökad internationell finansiell stabilitet presenterar regeringen enrad olika åtgärder för att förhindra och hantera finansiella kriser.Utskottet granskar skrivelsen och anser att den redovisade strategin bildaren god grund för politik i t.ex. IMF och Världsbanken.Utskottet föreslår att skrivelsen läggs till handlingarna.Utskottet behandlar ett antal motioner om att införa en global skatt påvalutamarknaderna, en s.k. Tobinskatt. Utskottet föreslår att motionernaavstyrks bl.a. med motiveringen att skatten i praktiken är omöjlig attinföra eftersom det saknas en internationell enighet om att införa skatten.Utskottet behandlar också motioner om åtgärder för finansiell stabilitetoch ökad insyn för över agerande i IMF och Världsbanken.Enligt utskottet ligger förslagen i linje med de förslag som presenterasi skrivelsen. Därför finns det ingen anledning för att vidtanågra åtgärder med anledning av motionerna. Utskottet föreslår att motionernaavstyrks. Vad gäller inflytande över agerande i IMFoch noterar utskottet att förändringar är på gång. Dels genomatt beställt en regelbundet framtagen skrivelse avregeringen om det fortlöpande arbetet och de svenska prioriteringarna iIMF, och de regionala utvecklingsbankerna, dels genom attregeringen annonserat att det bör ske en kontakt mellan ochregeringen inför organisationernas årsmöten.I betänkandet finns 3 reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Svensk strategi för ökad global finansiell stabilitetRiksdagen lägger skrivelse 2002/03:118 till handlingarna.2. Global skatt på valutamarknaderna, s.k. TobinskattRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Fi202 yrkandena 1-9, 2002/03:U263yrkande 8, 2002/03:U294 yrkande 13, 2002/03:U322 yrkande 5, 2003/04:Fi12yrkandena 1 och 2, 2003/04:Fi251 yrkandena 1 och 2 och 2003/04:Fi264yrkandena 1-7.Reservation 1 (v)Reservation 2 (mp)3. Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s verksamhetRiksdagen avslår motionerna 2002/03:U322 yrkande 4, 2003/04:Fi12 yrkande3 och 2003/04:Fi251 yrkandena 3 och 4.Reservation 3 (v, mp)4. Information om agerande i IMF och VärldsbankenRiksdagen avslår motion 2003/04:Fi251 yrkandena 6 och 7.Stockholm den 2 mars 2004På finansutskottets vägnarSven-Erik ÖsterbergFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), (), (), (), (), TommyWaidelich (s), (), (), (),(), (), (), GunnarNordmark (fp) och ().Redogörelse för ärendetVåren 2001 behandlade finansutskottet utvecklingen på de internationellafinansmarknaderna och förslag om att införa en global skatt påvalutamarknaderna,en s.k. Tobinskatt (bet. 2000/01:FiU25). I betänkandet anförde utskottetatt regeringen borde arbeta fram en globaliseringsstrategi, där bådeTobinskatten och andra förslag för att öka stabiliteten i det internationellafinansiella systemet och för att hantera och finansiera växande globalautmaningar värderas och prioriteras. Denna strategi och prioritering avåtgärder bör sedan utgöra grunden för agerande i internationellaförsamlingar. Skrivelse 2002/03:118 Spelregler för globala marknader -svensk strategi för ökad internationell finansiell stabilitet är regeringenssvar på begäran. I skrivelsen redogörs för olika åtgärder föratt främja internationell finansiell stabilitet samt för det samarbetesom finns i olika internationella organisationer för att förebygga ochhantera finansiella kriser. Skrivelsen har utarbetats parallellt medregeringens övriga arbete med globaliseringsfrågor, inom ramen för denarbetsgrupp som letts av statsrådet övervägandenSvensk strategi för ökad global finansiell stabilitetUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att den strategi för att förebygga och hantera finansiellakriser som regeringen presenterar i skrivelse 118 bildar en god grund förSveriges agerande i internationella församlingar. Utskottet föreslår attskrivelsen läggs till handlingarna.SkrivelsenUnder har världens olika finansmarknader blivitalltmer sammanflätade. Flertalet nationella kapital- och valutakontrollerhar tagits bort, verksamhets- och placeringsregler för olika typer avfinansinstitut har liberaliserats, nya institut och finansiella instrumenthar utvecklats och omsättningen på marknaderna har stigit explosionsartat.I grunden är detta en positiv utveckling som ökar möjligheterna tillinvesteringar, tillväxt och ekonomisk utveckling i såväl som merutvecklade länder. Men sammankopplingen av finansmarknaderna ökar riskenför att nationella finansiella kriser, som t.ex. valuta-, skuld- ochbankkriser, snabbt sprider sig till omvärlden. Tydliga exempel på detta ärden s.k. Mexikokrisen /96, den s.k. Asienkrisen /98, krisen iRyssland 1998/99 och valutaproblem . har ävenkrisen i delvis fått globala effekter. Det är dock inteenbart kriser i som påverkat de internationella finansmarknaderna.Även bankkriserna i , och (däribland ) under 1980-och 1990-talen och senast de omdiskuterade redovisningsskandalerna ibl.a. har i olika grad spritt sig internationellt via finansmarknaderna.Fria och öppna globala finansmarknader bidrar också till att missbruk iform av skatteflykt, finansiering av terrorism och organiserad brottslighetunderlättas.Kostnaderna för finanskriser är omfattande, både ekonomiskt och socialt,visar olika undersökningar av 1990-talets kriser. Produktionen minskar,arbetslösheten stiger, inkomsterna sjunker och de offentliga utgifternastiger till följd av krishanteringen och den försämrade ekonomin. Tillexempel beräknas att bortfallet av produktion i de asiatiska ländernaunder Asienkrisen var tio gånger större än världens samlade bistånd underde aktuella åren som arbetslösheten i t.ex. och Indonesientredubblades. I , och uppgick den offentligautgiften för hanteringen av krisen till mellan och av BNP, enligtuppskattningar av att de öppna och globala finansiella marknaderna ska ge största möjligabidrag till att öka välfärden i världen måste de fungera smidigt och utanstörningar, enligt regeringen. Finansiell stabilitet är en grundförutsättningför tillväxt och utveckling. Återkommande globala kriser leder till enojämnare och över tiden svagare tillväxt. För att öka den finansiellastabiliteten krävs ett utökat internationellt regelverk och en ökadinternationell samordning.Global skatt på valutamarknaderna, s.k. TobinskattDe senaste årtiondenas kriser har startat en intensiv debatt om finansiellstabilitet. Många olika förslag har förts fram. Ett av de mest framträdandeär förslaget om en global omsättningsskatt på valutatransaktioner, en s.k. Tobinskatt. Skatten är uppkallad efter det förslag som professorn ochnobelpristagaren lanserade i början av 1970-talet.Under de senaste åren har det gjorts ett stort antal utvärderingar avTobinskatten av både privata och offentliga organisationer och forum.Regeringen konstaterar i skrivelsen att det råder mycket delade meningarom Tobinskatten och dess möjligheter att effektivt motverka finansiellakriser. Samtliga är dock överens om att det krävs en global överenskommelseför att en eventuell Tobinskatt ska kunna införas. Eftersom det inte finnsnågon internationell enighet kring skatten är ett införande avlägset,enligt regeringen. Detta gäller även andra förslag som förts fram, t.ex.förslagen om ett växelkurssamarbete mellan , och EU, en globalcentralbank och en internationell finansinspektion.Regeringen menar därför i skrivelsen att andra vägar för att förebyggaoch hantera finansiella kriser bör prioriteras. Vid sidan av de åtgärdersom redan vidtagits eller är på väg att implementeras behövs ytterligareåtgärder för att minska både frekvensen av finansiella kriser och krisernaskonsekvenser för de drabbade och det internationella finansiella systemet.14 punkter för ökad finansiell stabilitet inom fyra områdenI skrivelsen presenteras 14 konkreta förslag för ökad internationellfinansiell stabilitet inom följande fyra områden:- Goda regelverk- Hållbara kapitalflöden- Krishantering- Styrformer.Nedan sammanfattas kort förslagen inom respektive område.RegelverkenUtvärderingen och vidareutvecklingen av existerande regelverk och tillsynav de finansiella marknaderna måste fortsätta. Reglerna måste hålla jämnasteg med den snabba utvecklingen på de finansiella marknaderna.Införandet av redan utarbetade minimiregler inom det finansiella områdetmåste intensifieras (olika typer av minimiregler presenteras i skrivelsen,som t.ex. de tolv nyckelstandarder som utarbetats av Financial StabilityForum, FSF). Införandet ska i första hand ske på frivillig basis med hjälpav bistånd och under övervakning av IMF. Däremot behövs olika typer avpåtryckningar från det internationella samfundet för att få de länder sombrister i genomförande att införa minimireglerna. Dessutom krävs tvingandeåtgärder för de länder som underlättar eller direkt inbjuder till missbrukav det finansiella systemet, i form av t.ex. penningtvätt.För att förbättra utvecklingsländernas möjligheter att införa minimiregleroch riktlinjer för tillsyn måste det tekniska biståndet och olika typerav kunskapsstöd till länderna öka. Det svenska biståndet för att främjaefterlevnaden av internationella minimiregler och finansiell tillsyn börhöjas. Det kan ske genom ökat stöd till IMF:s tekniska bistånd förgenomförande av minimiregler och genom samverkan med t.ex. ochde regionala utvecklingsbankerna.Kraftfulla åtgärder krävs mot de länder som inte vill införa de internationellaminimireglerna och som inte vill samarbeta eller utbyta information medandra länders tillsynsmyndigheter. Det handlar t.ex. om vissa s.k. () eller offshore-marknader (i skrivelsen beskrivsutvecklingen av OFC ). IMF bör få en merframträdande roll i övervakningen av dessa länder. måste detgränsöverskridande samarbetet och kunskaps- och informationsutbytet mellantillsynsmyndigheterna öka.Ambitionsnivån i kampen mot penningtvätt måste höjas. Bankernas incitamentatt kontrollera kontoinnehavare och anmäla misstänkta fall av penningtvättmåste stärkas. Det gäller också samarbetet och informationsutbytet mellanbankerna och myndigheterna i respektive land och mellan olika länder.Analyser bör genomföras om de metoder som utvecklas mot bekämpning avterroristfinansiering även kan användas i bekämpningen av den generellapenningtvätten.KapitalflödenIMF bör fortsätta med att identifiera potentiella risker i enskildamedlemsländer samt vidareutveckla metoder för att hantera olika risker. Enrisk som bör uppmärksammas är ländernas val av växelkurssystem.Studier av 1990-talets kriser visar att problem kan uppstå i en situationmed fast växelkurs och fria kapitalrörelser. Det visar att tillväxtländermed fast växelkurs bör gå gradvis till väga när de tar bort olikakapitalbegränsningar. Metoder för gradvisa kapitalliberaliseringar somskräddarsys efter enskilda länders förutsättningar och omständigheter börutvecklas. IMF kan hjälpa länder att liberalisera kapitalrörelserna.I vissa situationer kan det vara motiverat att länder inför begränsningari de kortfristiga kapitalflödena. Det mest kända exemplet än när ibörjan av införde begränsningar av det kortfristiga kapitalflödet.Den internationella acceptansen för denna typ av åtgärder bör öka.Begränsningarna ska vara icke-diskriminerande, marknadsmässiga och temporära.De måste ingå i ett bredare ekonomiskt åtgärdspaket och dessutom måsteen plan för avveckling av begränsningarna presenteras. IMF bör i dessasammanhang ha en rådgivande roll.KrishanteringIMF bör fortsatt vara den organisation som har det främsta ansvaret föratt hantera internationella finansiella kriser genom både utlåning ochrådgivning. Den s.k. konditionaliteten, dvs. de villkor som IMF ställerpå de länder man lånar ut till, ska fortsatt ses över. Grunden ikonditionaliteten bör vara att villkor som ställs ska rymmas inom IMF:skärnområden, dvs. makroekonomiska och finansiella frågor. Konditionalitetenbör också bli mer resultatorienterad. Det innebär att villkoren för lånhellre bör utgå från de resultat man vill uppnå i stället för vilkaenskilda ekonomisk-politiska åtgärder som ska genomföras. Därmed ökarflexibiliteten och låntagarländernas ansvar för att själva vidta de åtgärdersom krävs för att häva den akuta krisen och skapa en långsiktigt hållbarekonomisk utveckling. Vidare måste öppenheten öka. Vid en lånesituationmåste tydligt framgå vad som är IMF:s krav eller konditionalitet och vilkamål låntagarländerna själva sätter inom ramen för låneprogrammet.Den privata sektorns deltagande och ansvar för finansieringen och hanteringenav finansiella kriser måste öka. Systemet och ramverket för den privatasektorns medverkan måste stärkas och förtydligas. Till exempel bör s.k.standardklausuler i obligationskontrakt användas i större utsträckning.Standardklausuler ökar möjligheterna till omförhandlingar av villkoren iobligationslån.En internationell konkurs- eller skuldomstruktureringsmekanism bör skapas.En sådan mekanism skulle ge en mer ordnad och snabbare skuld- omstrukturering,eller t.o.m. nedskrivning av skulder, för de länder som hamnat i enohållbar skuldsituation. Därmed skulle också förloppet vid kriser bli mindreutdraget och den slutliga kostnaden för krisen lägre.StyrformerArbetet i olika organisationer med att utveckla finansiella standarderoch koder behöver samordnas bättre. De organisationer, t.ex. (), som arbetar med att utveckla minimiregler ochriktlinjer, bör också utöka antalet medverkande länder. Det kan ske genomsamråd eller genom utvidgat medlemskap. Fler tillväxtländer bör inkluderasi arbetet för att öka ländernas motivation att genomföra reformer ochinföra minimiregler.Alla länder ska ha möjlighet att delta i diskussionen om reformeringen avdet internationella finansiella systemet. Utvecklingsländerna måste kunnagöra sina röster hörda. Därför bör t.ex. utvecklingsländernas formellainflytande i IMF stärkas. Vidare bör utvecklingsländerna ges ökat teknisktstöd för att effektivisera deras arbete i IMF och förbättra deras kompetensi de frågor som IMF ansvarar för. IMF:s årsmöten bör ges en tydlig ochförstärkt roll som en global avstämning av åtgärder för förebyggande ochhantering av finansiella kriser. Därmed skulle man kunna få en fortlöpandeinventering av existerande åtgärder, förslag om nya åtgärder samt enöversyn av behovet av resurser för att genomföra åtgärderna.För att förbättra regelverken och tillsynen i relevanta tillväxt- ochutvecklingsländer krävs utökade resurser. Den privata sektorn bör deltai finansieringen av sådan verksamhet eftersom stabila finansmarknaderäven ligger i den privata sektorns intresse. En möjlighet är att nå enöverenskommelse mellan industriländerna i t.ex. om att höja avgifternaför finansmarknadernas tillsyn och avsätta detta belopp till internationellastödinsatser. Denna möjlighet bör utredas närmare.Utrikesutskottets yttrandeRegeringens information till om agerande i IMF ochVärldsbankenNär det gäller information om och inflytande över agerande i IMFoch framhåller utrikesutskottet att flera deltagare vidkonferensen om Bretton Woods-institutionerna i den 28 januari2004 talat om vikten av att stärka det parlamentariska inflytandet.Statsrådet anförde vid konferensen att regeringens ambition äratt ha en närmare dialog med . Inför årsmötena i IMF ochVärldsbanken borde det, enligt statsrådet, ske en kontakt mellan riksdagenoch regeringen. välkomnar en sådan utveckling. I dagslägethar regeringen en sådan kontakt med intresseorganisationerna på området.Men riksdagsledamöterna har större demokratisk legitimitet änintresseorganisationerna och en ordning där intressegrupperna har störreinflytandeän över agerande i Bretton Woods-institutionerna är,enligt utrikesutskottet, olämpligt.Utrikesutskottet förutsätter därför att regeringen utvecklar en närmaredialog med kring dessa frågor. Regeringen bör ta initiativ diskussion om formerna för dialogen.Utrikesutskottet erinrar också om utskottets tillkännagivande i betänkande2003/04:UU3 politik för global utveckling. I betänkandet anförutskottet att det är angeläget att regeringen med regelbundna intervall,i en särskild skrivelse, för redovisar hur arbetet i ,IMF och de regionala utvecklingsbankerna fortlöper och prioriteringari sammanhanget.Den beställda skrivelsen jämte kontakterna inför institutionernas årsmötenborde enligt utrikesutskottet ge goda förutsättningar för insynoch inflytande. finner därför inte skäl till någonriksdagens åtgärd med anledning av motionen om information om dennordisk-baltiska representationens agerande i IMF och Världsbanken.Utrikesutskottetförutsätter att regeringen söker förbättra informationen till både riksdagenoch medborgarna om den nordisk-baltiska representationens agerande.Tobinskatten - global skatt på valutatransaktionerI likhet med skrivelsen konstaterar utrikesutskottet att det råder mycketdelade uppfattningar om huruvida Tobinskatten skulle vara ett effektivtmedel för att motverka finansiella kriser. Vissa har förkastat förslagetmedan andra pekar på olösta frågor som förslaget aktualiserar. Stortsamförstånd råder emellertid om att en eventuell Tobinskatt kräver en globalöverenskommelse. Skatten måste vara baserad på ett multilateralt åtagandefrån alla relevanta länder i det finansiella systemet.Därmed är Tobinskattens införande i praktiken en omöjlighet, skriverutrikesutskottet.Man måste beakta den omfattande kritiken av inte bara Tobinskattens förmågaatt uppnå avsedda effekter utan också det faktum att den förutsätter totalinternationell enighet. Regeringen pekar i skrivelsen på andra vägar attförebygga och hantera finansiella kriser. Dessa vägar bör användas,fortsätter utrikesutskottet.Åtgärder för finansiell stabilitet samt IMF:s och konstaterar att motionärernas krav om större öppenhet,förbättrade regelverk och tillsyn och ett ökat inflytande förutvecklingsländernai IMF i flera avseenden överensstämmer med den syn som regeringen redovisari skrivelsen.Utrikesutskottet erinrar om att utskottet i betänkandet 2003/04:UU3Sveriges politik för global utveckling bl.a. anför att ochIMF väsentligt förändrat sin verksamhet och anpassatden till en djupare förståelse kring vad som är effektivt utvecklingssamarbeteoch relevanta makroekonomiska åtgärder i fattiga länder. Enligt utskottetär det dock viktigt att och fortsätter förändringsprocesseninklusive ett ökat inflytande för utvecklingsländerna. Vidare anförutrikesutskottet i det refererade betänkandet att Bretton Woods-institutionernafyller en viktig funktion, inte minst beträffande den internationellafinansiella stabiliteten liksom för finansieringen av fattigdomsbekämpningen.Utrikesutskottet erinrar också om att i EU bl.a. verkat för attstärka koordineringen mellan olika FN-organ, Bretton Woods-institutionerna,WTO och de regionala utvecklingsbankerna.Utrikesutskottet framhåller vidare betydelsen av demokrati och godsamhällsstyrning för en rättvis och hållbar global utveckling. Dessa hartidigare inte lyfts fram tillräckligt i utvecklingsansträngningarna. Mankan diskutera orsakssambanden, men erfarenheterna visar att fattigdom ochsvält är mindre vanligt förekommande i demokratier än i icke-demokratier.En annan aspekt, som kom fram vid konferensen om Bretton Woods-institutionernai , är att det inte finns några empiriskaexempel på att demokratier går i krig med varandra.Utrikesutskottet finner inte skäl till någon åtgärd med anledningav motionerna i ärendet.Finansutskottets ställningstagandeVåren 2001 begärde utskottet att regeringen skulle arbeta fram englobaliseringsstrategi, där Tobinskatten och andra förslag för att ökastabiliteten i det internationella finansiella systemet värderades ochprioriterades. Strategin skulle sedan utgöra grunden för agerandei internationella församlingar.Den nu behandlade skrivelsen 2002/03:118 Spelregler för globala marknader- svensk strategi för ökad internationell finansiell stabilitet ärregeringens svar på utskottets begäran.Utskottet har granskat skrivelsen och anser med stöd av utrikesutskottetsyttrande att den strategi för att förhindra och hantera finansiella krisersom regeringen presenterar i skrivelsen bildar en god grund för Sverigesagerande i t.ex. IMF och . Utskottet föreslår att skrivelsenläggs till handlingarna.Global skatt på valutamarknaderna, s.k. TobinskattUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionerna om Tobinskatt bl.a. med motiveringen attskatten i praktiken är omöjlig att införa eftersom det saknas en internationellenighet om att införa skatten. I skrivelse 118 anger regeringen alternativavägar för att förebygga och hantera finansiella kriser. Dessa vägar böranvändas, enligt utskottet.Jämför reservationerna 1 (v) och 2 (mp).MotionernaI motion Fi202 av () anförs att avsikten med Tobinskattenär att den ska vara ett handelshinder för pengar. Enligt motionären skadaralla handelshinder marknadens sätt att fungera. Tobinskatten skulleinnebära att investeringar i blir dyrare genom att pengaströmmarnadit beskattas. Den som vill gynna utvecklingen i bör inte försvåraför investeringsströmmarna utan tvärtom se till att mer pengar når dessaländer. Enligt motionären finns det inte någon global institution som ärlämplig att administrera en Tobinskatt. IMF, och FN har nämntssom möjliga organisationer för denna uppgift. Men dessa är vare siglämpliga eller har mandat att beskatta människor, företag eller länder. debattörer menar att intäkterna från en Tobinskatt bör användas föratt finansiera FN:s verksamhet. FN är dock en organisation där ländernaär medlemmar och verksamheten bör finansieras av medlemsländerna. Budgetoch medlemsavgifter bör baseras på de uppgifter organisationen ska ha,inte på vilka intäkter en viss finansieringsform ger. Mycket talar ocksåför att en Tobinskatt strider mot EG-rätten. slår fast attdet ska råda fri rörlighet för kapital inom EU. Vid en Tobinskatt skullekapitaltransaktioner mellan de EU-länder som infört euron och de ländersom står utanför euron beläggas med skatt och därmed motverkas. Vidareanförs att Tobinskatten innebär att beskattningsmakten förs över tillinternationella - icke folkligt kontrollerade - organisationer. Ur endemokratisk synvinkel är detta oacceptabelt. Dessutom skulle en stor delav världens valutahandel flytta till s.k. skatteparadis om skatten infördes.Enligt motionären bör Tobinskatten avvisas (yrkandena 1-9).I motion U263 av m.fl. (mp) anförs att globaliseringenoch hastigheten på transaktionerna har ökat känsligheten för störningar.Enligt motionärerna behövs ett globalt politiskt instrument för att minskasårbarheten. Tobinskatten är ett sådant instrument. En skatt på börinföras på kortsiktiga valutaspekulationer mot alla OECD-valutor. Denationella centralbankerna bör bli ansvariga för uppbörden. Intäkternafrån skatten bör användas som utvecklingsbistånd i FN:s regi (yrkande 8).I motion U294 av m.fl. (fp) anförs att förslagen om eninternationell skatt på valutatransaktioner, en s.k. Tobinskatt, är endålig idé som i praktiken är ogenomförbar. En Tobinskatt skulle med störstasannolikhet leda till högre kapitalkostnader och ökad instabilitet på definansiella marknaderna (yrkande 13).I motion U322 av m.fl. (m) anförs att med kraft börmotarbeta införandet av en s.k. Tobintull eller Tobinskatt. Skatten skulleframför allt drabba . Förutom att skatten fördyrar och försvårarkapitalanskaffningen för innebär Tobinskatten att det blirsvårare att överföra de viktiga kreditmarknadsinstrument som i-världenhar utvecklat och som är en förutsättning för ett väl fungerande näringsliv.Skatten skulle dessutom stimulera framväxten av stora valutaområden.Inom respektive valutaområde skulle kapitalet kunna röra sig fritt utanbeskattning.