bet · GS01UFöU2 · 2004-11-25 00:00:00 — I det konfliktförebyggande arbetet måste man arbetaför att utveckla en god förvaltning, utveckla samhällets förmåga attförebygga, motverka och hantera olika slags påfrestningar, stödjamedborgarsamhällets fredsinitiativ, utveckla regionala mekanismer förkonfliktförebyggande och medling, utveckla konfliktkontrollmetoder somav gammalt har varit i bruk i samfunden, stödja människorättsorganisationernasamt stödja fri informationsförmedling och kommunikation. Utskottetanser att FN har en central roll i detta arbete.Utskottet välkomnar att konflikthantering och säkerhet - dvs. förebyggandeinsatser, konfliktdämpande och konfliktlösande insatser samtuppföljningsåtgärder som försoningsinsatser - äger särskild prioritet i dennya svenska politiken för global utveckling. Utskottet ser också positivtpå arbetet med att utveckla konceptet med civila snabbinsatsstyrkor somkan användas i ett förebyggande syfte i ett tidigt skede av en konflikt.Vidare välkomnar utskottet de internationella Konfliktförebyggandedagarnai som har kommit till på initiativ från UtrikesdepartementetsForskarforum för konfliktförebyggande som etablerades . Genomsamverkan mellan forskare från olika discipliner och personer iförvaltningen och i det civila samhället som praktiskt arbetar med utformningenav konflikthanterings- och konfliktförebyggande åtgärder kan en mereffektiv samverkan mellan teori och praktik skapas. Resultatet kan blimer relevant forskning och bättre praktiska handlingsalternativ.Utskottet menar att stödet till uppbyggnaden av demokratiska institutioner,rättssäkerhet samt det civila samhället är av särskild vikt, såväl fördet konfliktförebyggande arbetet som för arbetet med att få till ståndförsoning, samarbete och säkerhet efter konflikter. För att arbetet medatt bygga fred skall bli framgångsrikt måste det lokala civilsamhälletinvolveras i både konfliktresolutionen och demokratiseringen och manmåste ta hänsyn till den lokala historien, kulturen och relationen mellannyckelaktörerna.Utskottet noterar att bedriver konfliktförebyggande verksamhet påflera håll. Som exempel kan nämnas FN:s mission i Kosovo (United NationsMission in Kosovo, ) där uppbär ett särskilt ansvar förinstitutionsuppbyggnad, vilket omfattar demokratiutveckling, stöd tillpartiväsendet, medier, lokal förvaltning, mänskliga rättigheter ochinsatser till stöd för det civila samhället. Vidare kan nämnas att OSSE1992 inrättade posten som högkommissarie för frågor om nationellaminoriteter (HCNM) för att i ett så tidigt stadium som möjligt möta deetniska spänningar som skulle kunna utvecklas till konflikter iOSSE-regionen. Högkommissarien fungerar som ett instrument för förebyggandediplomati genom att söka identifiera och verka för en tidig lösning avetniska spänningar som kan äventyra fred och säkerhet. Förutom långsiktiguppbyggnad av demokratiska institutioner utför konkretakonfliktförebyggande åtgärder, bl.a. i områden som präglas av etniskakonflikter.Det kan t.ex. röra sig om att uppdatera läroböcker som ger uttryck förfördomsfulla och inskränkta åsikter om olika etniska grupperingar.Väpnade konflikter inom och mellan stater präglar bl.a. stora delar avAfrika och utgör ett stort utvecklingshinder för hela regionen. Dettaställer krav på både konfliktförebyggande och på akut konflikthanteringi samverkan mellan FN, EU och afrikanska organisationer. villlångsiktigt stödja afrikanska regionala och subregionala organisationersförmåga att förebygga och hantera konflikter inom ramen förutvecklingssamarbetet.I utvecklar de subregionala organisationerna Southern AfricanDevelopment Community (SADC), Intergovernmental Authority on Development(IGAD) och The Economic Community Of West African States (ECOWAS) egnamekanismer för konfliktförebyggande och krishantering.Utskottet noterar, vad avser det svenska bidraget till konfliktförebyggandeverksamhet och försoning i , att i - som hardrabbats av en av de största folkmordskatastroferna i modern tid - harett relativt omfattande utvecklingssamarbete som innefattar stöd tillfreds- och försoningsprocessen, mänskliga rättigheter, demokrati,utbildning och ekonomiska reformer.Sverige ger vidare, genom Sida, stöd till det folkmordscenter - GisoziGenocide Memorial Center - som är under uppbyggnad i i Rwanda.Stödet uppgår till . Förutom utställningar skalläven utbildning och forskning om folkmord ingå i centrets verksamhet.Syftet är att öka kunskapen om folkmordet i och ge människormöjlighet till eftertanke. Som ett led i fredsarbetet stöder ,i ljuset av de gynnsamma erfarenheterna av sannings- ochförsoningskommissionernai och , även den nationella iRwanda.Sverige har även stött fredsprocessen i genom bidrag tillavväpning och återanpassning, liksom till den sannings- som har avslutat sitt arbete i landet. ÄvenSpecialdomstolenför har erhållit svenskt stöd. bidrar med 5miljoner kronor i stöd till Specialdomstolen, som ställer de främstansvariga för allvarliga brott mot mänskliga rättigheter till svars.Utskottet vill understryka vikten av att genderperspektivet integrerassåväl i den konfliktförebyggande verksamheten som i arbetet medkrishantering. Utskottet anser vidare att forskningen kring betydelsen avkvinnligt, politiskt engagemang vad avser dessa frågor är viktig.Att dra nytta av kvinnors kunskap och stärka deras roll i samhället är,anser utskottet, en fredsstödjande och konfliktförebyggande aktiviteti sig självt. Här är värt att notera att FN-insatsen i , tillvilken bidrar med 240 personer, har ett brett mandat som bl.a.innefattar säkerställande av humanitärt stöd och främjande av mänskligarättigheter. Åtgärder för återanpassning av barnsoldater och offer förövergrepp samt metoder för att stärka kvinnans ställning i det nyaLiberia äger särskild prioritet. Bland annat har man för avsikt, ienlighet med resolution , att ge tekniskt bistånd till upprättandetav ett särskilt ministerium för genderfrågor. Utskottet vill ocksåunderstryka den betydelse kvinnors deltagande har för ett framgångsriktarbete med konflikthantering och betonar vikten av att öka svenskakvinnors deltagande i fredsbevarande operationer.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 1999/2000:U402(c) yrkande 18, 2002/03:U280 (kd) yrkande 1, 2002/03:U296 (kd) yrkande5, 2002/03:U311 (mp) yrkande 13, 2002/03:U313 (c) yrkande 17, 2002/03:U322(m) yrkande 18, 2002/03:U323 (m) yrkande 23, 2002/03:U328 (kd) yrkande22, 2003/04:U17 (fp) yrkande 10, 2003/04:U203 (c) yrkandena 1, 4, 6-9,och 11, 2003/04:U256 (m) yrkande 5, 2003/04:U274 (c) yrkande 2,2003/04:U278 (fp, m, kd, c) yrkande 2, 2003/04:U294 (s), 2003/04:U335 (mp)yrkandena 11 och 13, 2003/04:U352 (kd) yrkande 4, 2004/05:U216 (fp)yrkande 6, 2004/05:U219 (c) yrkande 14 och 17, 2004/05:U221 (m) yrkandena1, 3-5 och 7, 2004/05:U225 (fp) yrkande 7, 2004/05:U226 (fp) yrkande 29,2004/05:U242 (m) yrkande 14, 2004/05:U267 (c) yrkande 6, 2004/05:U268(v) yrkande 23, 2004/05:U275 (mp) yrkande 1, 2004/05:U283 (kd) yrkande13, 2004/05:U304 (m) yrkande 10, 2004/05:U314 (kd) yrkandena 3, 9 och10, 2002/03:Fö261 (mp) yrkande 5, 2004/05:Fö8 (v) yrkandena 4 och 11och 2004/05:Fö28 (mp) yrkandena 5 och 6 kan avstyrkas.Organisationen för samarbete och säkerhet i ()PropositionenOSSE:s styrka som säkerhetspolitisk aktör ligger i dess vida medlemskretsom 55 länder, flexibla struktur och brett definierade syn på säkerhet.OSSE bidrar genom sin medlemskrets till att stärka den transatlantiskalänken, och bildar ett forum för samarbete som även omfattar länder somunder överskådlig framtid inte förväntas bli medlemmar i och Nato.Organisationen arbetar med säkerhetsfrågor i ett brett perspektiv ochdess verksamhet omfattar främst tre dimensioner: militärpolitiskaaspekter, demokrati och mänskliga rättigheter samt ekonomi och miljö.Tyngdpunkten ligger på konfliktförebyggande och återuppbyggnad. och kostnadseffektiva organisation och breda fältnärvaro görsnabba förebyggande insatser möjliga. Organisationen har kapacitet attverka i olika skeden av en konflikt: förvarning, förebyggande,konflikthantering samt återuppbyggnad och utveckling av demokratin ochrättsstaten. Ökade ansträngningar har gjorts för att förbättra samordningenmellan de olika organisationer som är verksamma inom dessa områden, bl.a. mellan EU och OSSE.MotionenI partimotion 2002/03:U323 (m) yrkande 26 menar att Sverigeskall verka för att tar ett utökat ansvar för säkerheten i Östeuropaoch . I partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 8 anförmotionärerna att bör lägga mer kraft på . Med ländervisabredd bör organisationen, menar motionärerna, kunna användas för att isamverkan med andra mer uttalat främja demokratisering och rättsstatensprinciper vid sidan av säkerheten i , , Kaukasusoch Centralasien.Utskottets övervägandenUtskottet konstaterar att Organisationen för säkerhet och samarbete iEuropa () är ett effektivt instrument i det internationellasäkerhetssamarbetet. bedriver en omfattande och mångsidig fältverksamheti staterna i och , som bl.a. innefattar förebyggandeav människohandel i t.ex. och , bekämpande av terrorism,narkotika- och vapenhandel i de centralasiatiska staterna samt projektavsedda att främja en demokratisk utveckling i bl.a. . Dessaprojekt speglar organisationens brett definierade syn på säkerhet.Utskottet noterar att möjligheter att agera i varierandeutsträckning är kringskurna i de stater där dess närvaro och engagemangkanske är som mest angelägen. Detta gäller t.ex. i därmandatet för närvaro inte kunde förlängas efter den 1 januari 2003på grund av ryskt motstånd bl.a. mot organisationens övervakning av demänskliga rättigheterna, där regeringens obenägenhet attförlänga den tidigare OSSE-delegationens mandat (som löpte ut den 31december 2002) tvingade organisationen att ge upp arbetet med stöd tillbl.a. oberoende enskilda organisationer samt där denrepressiva regimen under president avsevärt har försvåratOSSE:s möjligheter att över huvud taget verka.Utskottet kan dock konstatera att , trots nämnda försök att begränsadess handlingsmöjligheter, upprätthåller operativ närvaro i flertaletav och många oroshärdar. Organisationen åtnjuterstor legitimitet. Dess säkerhetsfrämjande verksamhet har på ett väsentligtsätt bidragit till demokratisering, säkerhet och stabilitet i såväl f.d. som den euro-atlantiska regionen som helhet.Sverige stöder aktivt arbete, särskilt den omfattande fältverksamhetenoch den konfliktförebyggande verksamhet som bedrivs av högkommissarienför frågor om nationella minoriteter och kontor för demokratiskainstitutioner och mänskliga rättigheter. fäster därtill, noterarutskottet, stor vikt vid polissamarbetet inom . bidrar medpoliser och polisinstruktörer till polisverksamhet i ,, samt och (inklusive Kosovo).Med det anförda anser utskottet att de motionsvis framförda synpunkternaär tillgodosedda, varför motionerna 2002/03:U323 (m) yrkande 26 och2004/05:U242 (m) yrkande 8 avstyrks.Europeiska unionen (EU)PropositionenEU är en politisk allians. Unionen har en växande roll som globalekonomisk samt utrikes- och säkerhetspolitisk aktör. Med EU:s utvidgningstärks säkerheten i hela . Medlemskapet i EU ger oss säkerhet ochskapar solidaritet mellan medlemsländerna. Europeiska unionen är vidsidan av FN vårt viktigaste säkerhetspolitiska forum. Stärkt EU-förmågaär också stärkt svensk förmåga. EU-länderna strävar efter att fördjupasamarbetet inom säkerhets- och försvarspolitiken. Detta har bl.a.manifesterats genom , där medlemsstaterna gemensamtformulerat en säkerhetsrelaterad syn på omvärlden. EU-medlemmarna harenats om strategiska målsättningar samt givit en inriktning till hurEU:s utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik (GUSP och ESFP) börutformas och utvecklas. har aktivt stött utvecklingen av EU:smöjligheter att förebygga väpnade konflikter och bidra till detinternationella fredsfrämjande arbetet. arbetar inom EU för attytterligare stärka vår förmåga att effektivt bemöta våra gemensammasäkerhetshot. Vi vill se ett mer solidariskt EU, som tar ett störreansvar globalt.EU genomförde 2003 två civila och två militära krishanteringsinsatser.Sverige deltog i samtliga insatser. har EU inlett sin förstarättsstatsinsats i . När den Natoledda insatsen i Bosnien ochHercegovina (SFOR) avslutas inleds EU:s militärakrishanteringsoperation i landet. EU:s medlemsstater enades våren2004 om nya militära kapacitetsmål för EU:s krishanteringsförmåga, s.k.Headline Goals, där fokus ligger på snabbinsatser av autonomakrishanteringsförmågor samt åtgärdande av kvarvarande brister, t.ex. inomområdena strategisk transport och ledningssystem.MotionernaUtgångspunkterI den enskilda motionen 2004/05:U222 (m) yrkande 1 menar motionären attdet ligger i intresse att vara med i den alleuropeiskasäkerhetsordningens alla delar. I samma motion (yrkande 2) understrykermotionären att ambitionen för Europapolitiken måste vara att Sverigeskall kunna göra mer för att bidra till stabilitet och krishantering iEuropa. Vidare anför motionären (yrkande 3) att EU är en unik aktör förfreden därför att samarbetet omfattar det breda säkerhetsbegreppetsalla delar, om än på olika sätt och olika djup. Emellertid är ,liksom i övrigt, beroende av Natos strukturer för att detfredsbevarande arbetet alls skall vara möjligt att utföra (yrkande 4). Ikommittémotion 2004/05:U314 (kd) yrkande 6 begär motionärerna att Sverigestärker sitt deltagande via den gemensamma säkerhetsstrategin ochutvecklandet av solidaritetsklausulen för ökad krishanteringsförmåga inomEU.Motionärerna bakom partimotion 2003/04:U256 (m) yrkande 1 menar attSverige genom EU-medlemskapet ingår i en moralisk, politisk och ekonomiskallians. Krishantering med såväl militära stridskrafter som civilaresurser har blivit en normal del av den svenska säkerhetspolitiken.Sverige kan inte stå neutralt om ett EU-land eller grannland skulleutsättas för hot eller angrepp. Solidariteten måste bli en bärande idéi svensk säkerhetspolitik. Vidare måste det vara en hörnsten i svensksäkerhetspolitik att stöd ges till principerna i , där detviktigaste är att förhindra anfallskrig, folkmord och folkfördrivning.Sverige och EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikI den enskilda motionen 2004/05:U223 (m) yrkande 1 efterlyser motionärenklarhet kring frågan om vilket mandat som krävs för EU:s krishanteringsinsatser.I samma motion (yrkande 3) anför motionären att civil krishanteringförsvåras eller omöjliggörs utan en trovärdig militär krishanteringsförmågainom EU. Vidare anförs (yrkande 4) att uttryckligen skallacceptera Europeiska rådets slutsatser från angående mandatetför EU:s krishanteringsinsatser. I partimotion 2004/05:K431 (fp) yrkande8 understryker motionärerna betydelsen av att EU förmår tala med enröst i utrikespolitiken. I partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 2 pekarmotionärerna på vikten av en väl förankrad svensk och europeisksäkerhetspolitik. I partimotion 2004/05:U242 (m) yrkande 15 anför motionärernaatt och praktiskt taget alla andra länder i EU haren alltför begränsad förmåga att fylla det stora behov av civil ochmilitär krishantering som råder. Det handlar å ena sidan om att detinte finns en tillräckligt utvecklad och tydlig gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik som gjort dessa behov och krav tydliga. Å andra sidanär det, menar , en fråga om bristande resurser. De flestamedlemsländerna, inklusive , förmår inte att ställa tillräckligastyrkor till förfogande. Inom ramen för den europeiska säkerhets- ochförsvarspolitiken (ESFP) utvecklar EU en militär snabbinsatsförmåga sombygger på stridsgrupper från de olika länderna, som snabbt kan sättassamman för att kunna ställa trupp till förfogande. Motionärerna anseratt bör ha som målsättning att kunna ta ansvar för en stridsgrupp.I kommittémotion 2004/05:U216 (fp) yrkande 5 understryker motionärernabetydelsen av att en gemensam EU-försvarspolitik skall syfta till attfrämja en alleuropeisk fredsordning. Den bör inte, anser motionärerna,utvecklas mot att EU bygger upp ett eget, av den transatlantiska länken,oberoende försvar.Kristdemokraterna anser i kommittémotion 2004/05:U314 (kd) yrkande 8att deltagande inom den av EU upprättade försvarsmaterielbyrånär angeläget.Motionärerna bakom partimotion 2004/05:Fö8 (v) yrkande 1 anser att vissaspecifika formuleringar i regeringens proposition 2004/05:5 Vårt framtidaförsvar innebär att den ger signaler till stöd förden i föreslagna försvarsgarantin. I den enskilda motionen2004/05:Fö28 (mp) yrkande 2 anför motionären att ett svenskt deltagandei EU:s "krishantering" är ett steg bort från den svenska alliansfriheten.Vidare anför motionären (yrkande 3) att inte bör delta medmilitära förband i . I yrkande 4 anför motionärenatt den föreslagna solidaritetsklausulen i utkastet till EU-konstitutionär oförenlig med svensk alliansfrihet och därför inte skall accepteras.I partimotion 2004/05:Fö8 (v) yrkande 14 anför motionärerna att Sverigeinte skall delta i . I samma motion (yrkande12) anförs att allt internationellt materielsamarbete vad gällervapenmateriel skall utgå från de svenska restriktiva reglerna förexportkontroll.EU:s grannskapspolitikI partimotion 2004/05:K431 (fp) yrkande 10 anför att deneuropeiska grannskapspolitiken bör fokusera på de östra grannarna medvilka EU delar landgräns och därmed är mer beroende av. bör,menar motionärerna, verka för att EU inte ägnar länderna mindre engagemangoch intresse nu när även Barcelonaprocessens länder ingår i politikområdet.Sverige bör också verka för att de nya grannländerna skall ges ettmedlemskapsperspektiv.Kärnvapenfri zon i EuropaI den enskilda motionen 2002/03:U278 (s) samt den enskilda motionen2004/05:U287 (s) yrkande 1 anförs att regeringen bör vidta åtgärder föratt införa lagstiftning enligt den österrikiska modellen för att åstadkommaen kärnvapenfri zon i . I samma motion (yrkande 2) anför motionärenatt regeringen inom EU skall verka för att icke-kärnvapenstater som åtnjuter de av Nato utsträckta kärnvapengarantierna själva, ochgemensamt, avsäger sig dessa garantier.Utskottets övervägandenUtgångspunkterUtskottet anser i likhet med regeringen att dagens hot mot freden ochSveriges säkerhet bäst kan avvärjas i gemenskap och samverkan med andraländer, med militär alliansfrihet som grund. På det globala planet ärdet främsta uttrycket för detta vårt stöd till FN. Genom vårt medlemskapi EU deltar vi i en solidarisk gemenskap vars främsta syfte är attförhindra krig på den europeiska kontinenten. Denna politik har bådeparlamentarisk majoritet och ett utbrett folkligt stöd.Arbetet för en alleuropeisk fredsordning, där samverkar medsamtliga organisationer och länder som delar våra värderingar ochintressen, utgör en av hörnstenarna i svensk politik. Vårt medlemskap iEU är det främsta instrumentet för detta jämte vårt engagemang i ,deltagande i () och Partnerskapför fred (PFF) samt vårt omfattande bilaterala och multilaterala engagemang.Sveriges och EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikSverige och alla andra medlemsländer verkar för att förstärka ochutveckla sin politiska solidaritet, även inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken. Utskottet välkomnar att EU som en del av detta arbetebygger upp en sammanhållen civil och militär krishanteringsförmåga, somett komplement till diplomatiska, ekonomiska och biståndspolitiskaverktyg.Utskottet kan konstatera att EU antog en säkerhetsstrategi,vari unionens utrikes- och säkerhetspolitiska inriktningar ochprioriteringar beskrivs. Som ett led i utvecklingen mot en krishanteringsförmågaoch en gemensam försvarsmaterielpolitik har även ett särskilt organ,Europeiska försvarsbyrån (, ), upprättats förutveckling av militär förmåga, forskningssamarbete och materiel.Vidare noterar utskottet att EU, som ett direkt resultat av terrordådeti , beslutade att anta en solidaritetsdeklaration,vilken föreskriver ömsesidig solidaritet och hjälp signatärstaternaemellan i händelse av ett terrorangrepp. har, i samband medundertecknandet av det nya i , ocksåskrivit under solidaritetsdeklarationen. Solidaritetsdeklarationen ärendast ett politiskt förpliktande dokument medan den i fördraget inskrivnas.k. solidaritetsklausulen (vilken i närmare detalj redogör för hursolidaritetsdeklarationen rent praktiskt skall tillämpas) blir rättsligtbindande när EU:s 25 medlemsländer har ratificerat EU-fördraget.Utskottet noterar att det också i övrigt finns aspekter på detkonstitutionella fördraget som är av betydelse ur ett säkerhetspolitisktperspektiv. har gjort vissa ställningstaganden i dessa frågori bl.a. det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets betänkande2003/04:KUU1.Det finns ingen motsättning, anser utskottet, mellan den militäraalliansfriheten och den starka solidariteten mellan EU-länderna. Det ärsvårt att föreställa sig att skulle ställa sig neutralt ihändelse av ett väpnat angrepp mot ett annat EU-land. Det är lika svårtatt föreställa sig att övriga EU-länder inte skulle agera på samma sätt.Det är självt som definierar den närmare innebörden av denmilitära alliansfriheten. Den sätter, bortsett från avtal om ömsesidigtstöd till försvar mot väpnat angrepp, inga hinder för ett svensktallsidigt och aktivt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete. Vihar möjlighet att delta i alla former av internationellt samarbetei de delar som gäller ömsesidigt stöd till försvar mot väpnat angrepp.Utskottet vill i sammanhanget framhålla att ett fortsatt fördjupateuro-atlantiskt säkerhetssamarbete är av grundläggande betydelse för atthantera konflikter i och dess närhet. Nato har, liksom EU ochOSSE, stor betydelse för säkerheten i . samverkan medNato på , samt inom ramen för EAPR och PFF, är ett uttryck förden vikt vi fäster vid Natos centrala roll som militär krishanterare iEuropa. På samma sätt är samverkan mellan , för europeiskdel inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP),ett viktigt instrument för att utveckla den europeiska krishanteringsförmågan.Utskottet vill betona att en grundförutsättning för utvecklingen av eneuropeisk säkerhets- och försvarspolitik är att EU, förutom att byggaupp en krishanteringsförmåga, etablerar en närmare samarbetsrelationtill Nato.Utskottet noterar med tillfredsställelse att såväl EU:s militärakrishanteringsinsats, "", som inleddes i ,som krishanteringsinsatsen "", som beräknas inledas i december2004 i Bosnien och , sker i enlighet med de s.k. Berlinplus-arrangemangen. Utskottet vill framhålla att en grundtanke bakomdenna ståndpunkt är att EU inte skall utveckla en egen kapacitet medmilitära högkvarter, ledningssystem m.m., som skulle kunna utgöra endubblering och konkurrerande struktur i förhållande till Nato.Utskottet anser att det finns behov av att använda ESFP för att bidratill fred och säkerhet utanför EU:s gränser. De nuvarande förmågemålen,EU Headline 2003, utgår från Kosovokrisens krav på förmåga attingripa. Målen skall vara realiserade . EU:s säkerhetsstrategidefinierar inriktningen av den fortsatta utvecklingen av EU:skrishanteringsförmåga och en viktig del i detta är etableringen avsnabbinsatsstyrkor.EU:s nuvarande snabbinsatsförmåga består i sak av löften frånmedlemsstaterna om att tillskjuta resurser till insatser när så behövs. Föratt öka förmågan har beslutat att EU skall utveckla ensjälvständig förmåga till snabbinsatser, vilka består av på förhandidentifierade och interoperabla förband som skall kunna stödja FN ochlösa alla typer av Petersbergsuppgifter, inklusive stridsuppgifter ihöga konfliktnivåer. Detta utgör kärnan i förslaget om struktureratsamarbete som förhandlats fram inom ramen för EU:s regeringskonferens.Sverige har varit en aktiv och bidragande part i den här beskrivnautvecklingen.Utskottet konstaterar även att solidariskt avser att bidra tillEU:s krishanteringsförmåga. En insatsgrupp bestående av 1 100 soldaterfrån samt 150-200 man från respektive skalletableras under svensk ledning.