bet · GR01NU13 · 2004-04-27 00:00:00 — Irapporten redovisades en lista över myndigheter somhade konkurrenspåverkande verksamhet. Av de 99myndigheter och affärsverk som fanns på listan sålde70 något i konkurrens medan 53 konkurrerade medsmåföretag. Myndigheter skall inte syssla medverksamhet som snedvrider konkurrensen och som inteär myndighetsutövning, och regeringen bör snaraståterkomma till med förslag om att avveckladenna typ av konkurrenssnedvridning, anförmotionärerna.I motion 2003/04:N208 (m) begärs etttillkännagivande av om att regeringenskyndsamt skall lägga fram förslag till beslut omkonkurrens på lika villkor mellan offentlig ochprivat sektor. Trots förslag från Konkurrensrådetoch i en remissbehandlad departementspromemoria (Ds2001:17) har regeringen inte varit bereddatt skrida till handling i den nämnda frågan, sägermotionären. Hon noterar att regeringen intarståndpunkten att frågan bör utredas vidare och attden hänvisar bl.a. till att ett förslag skall hauppslutning från både offentlig och privat sektor.Att sådan enighet ställs som villkor förregeringsförslag är inget motionären har lagt märketill tidigare.Följande tre tillkännagivanden begärs i motion2003/04:N293 (fp): om att införa åtgärder för attreda ut konkurrenssituationen mellan privata ochoffentliga utförare; om åtgärder för att underlättatillträde till olika marknader; om att ta bortselektiva företagsstöd och snedvridande kommunalastöd till företag. Kraftfulla åtgärder måste vidtasfrån regeringens sida för att driva påavregleringsarbetet i syfte att skapa utrymme förprivata initiativ i kommuner och landsting, anförmotionärerna. De påpekar att det privatautbudet på vissa håll kan vara mycket begränsat.Riksdagen bör hos regeringen begära förslag omändringar i de lagar som styr den obligatoriska,kommunala verksamheten vad gäller sådanabestämmelser som förhindrar uppkomsten avkonkurrerande alternativ till det rådande monopoleti det allmännas regi, anser motionärerna. Dettaskulle skapa möjligheter för många småföretagare attutveckla egna verksamheter inom tjänstesektorn.Konkurrensbegränsande förfaranden från olikakommunala aktörers sida måste påtalas och åtgärdas,säger motionärerna och menar att regeringen harintagit en alltför avvaktande hållning. Inrättandetav har inte räckt. Liksom iföregående motion noteras att regeringen ännu intehar lagt fram något förslag om införande av enkonfliktlösningsregel i konkurrenslagen. Regeringenmåste vidta åtgärder för att reda uppkonkurrenssituationen mellan offentlig och privatsektor, anför motionärerna. De hänvisar vidare rapport av , Vårda och skapakonkurrens (2002:2), i vilken en rad åtgärder harföreslagits och som motionärerna anser omedelbartbör genomföras. Det rör sig om följande: Införsärskilda bestämmelser i lag som gör det möjligt attingripa mot andra slag av konkurrenssnedvridandeförfaranden än de som omfattas av konkurrenslagen;avskilj organisatoriskt och redovisningsmässigtmyndighetsuppgifter från konkurrensutsattverksamhet; ändra kommunallagen så att företag gesbättre möjligheter att få prövat i domstol om det ärförenligt med lagen att kommunala aktörer börjardriva näringsverksamhet på konkurrensmarknader; geden myndighet som har tillsynen över den offentligaupphandlingen rätt att föra talan om enmarknadsskadeavgift om en upphandlande enhet brutitmot lagen om offentlig upphandling; integreratillsynen av den offentliga upphandlingen med övrigamyndighetsuppgifter på konkurrensområdet; ersättsuccessivt nuvarande form avinköpssamordning/ramavtal och ej preciseradeinköpsvolymer med frivilligt samarbete myndigheteremellan om inköp utifrån förutbestämda volymer;klargör att kommunernas och landstingens inköp frånegna företag omfattas av upphandlingsreglerna;komplettera upphandlingsreglerna för att komma tillrätta med avbrutna anbudstävlingar; införbestämmelser om att myndigheterna skall beaktaeffekterna på konkurrensen vid stödgivning och attföretagen skall få bättre möjligheter att fålagligheten av ett kommunalt stöd prövat.I motion 2003/04:N226 (fp) begärstillkännagivanden om vikten av att en ökad andel avden offentliga sektorns verksamhet läggs ut påentreprenad och om att bör granskavälfärdssektorn. En större del av såväl kommunernassom landstingens verksamhet måste läggas ut påentreprenad, vilket skulle öppna marknader för inteminst kvinnors nyföretagande inom välfärdssektorn,anför motionären. Han anser att vård, skola ochomsorg naturligtvis skall vara offentligtfinansierade via skattsedeln och ges till människorutifrån deras behov, men denna princip innebär inteatt all verksamhet också måste utföras i offentligregi. har isärskilda räder slagit till mot bl.a. bensinbolagsom har försökt begränsa konkurrensen, konstaterarmotionären och undrar varför inte verket också kangöra tillslag mot t.ex. de landsting som har enandel av marknaden som överstiger och somdärigenom försätter privata företagare i en omöjligkonkurrenssituation.I en annan motion - 2003/04:N227 (fp) - av sammemotionär begärs ett tillkännagivande av omatt det för all verksamhet som erbjuderkommersiellt gångbara varor eller tjänster åtallmänheten bör krävas tillstånd från länsstyrelsen.Detta är nödvändigt för att komma till rätta med attkommunernas förvaltningar eller kommunalt ägdaföretag erbjuder tjänster åt allmänheten somkonkurrerar ut privata företag.Turistnäringens konkurrensförhållanden i relationtill offentlig näringsverksamhet är föremål föryrkande i motion 2003/04:N337 (fp). Konkurrensverketavlämnade en rapport, (1998:2), i vilken verket framfördeuppfattningen att myndigheter inte bör bedrivaverksamhet på väl fungerande konkurrensmarknader ochefterlyste en precisering från statsmakternas sidaunder vilka förutsättningar som sådant skall få ske,säger motionärerna. Verket efterlyste också reglersom säkerställer att stöd inte snedvriderkonkurrensen, hämmar eller omöjliggör verksamhet iföretagen. De missförhållanden som Konkurrensverketpåtalade har relevans även inom turistnäringen, därett stort antal kommuner bedriver näringsverksamhetinom ramen för sina turistbyråer, i kommunalastiftelser och i hel- eller delägda bolag, menarmotionärerna. De påpekar att regelrätta bidrag tillprivata företag också förekommer, bl.a. inom ramenför den svenska regionalpolitiken och EU:sregionalpolitik. Även annan offentlignäringsverksamhet förekommer inom området, framförallt i form av turistanläggningar av olika slag,bl.a. campingplatser, hotell och restauranger.Kommuner har på detta sätt i flera fall lyckatsuppnå marknadsdominerande ställning, vilket harförsvårat nyetableringar och förhindrat uppkomstenav privata verksamheter, anför motionärerna.I motion 2003/04:N412 (kd) begärs etttillkännagivande av om kommunernas roll inäringspolitiken. Kommuner och myndigheter bedriveri ökad utsträckning näringsverksamhet påkonkurrensmarknader, t.ex. i form avtvätteritjänster, fastighetsskötsel, gym, städningoch catering, säger motionärerna. De anser attkommunalt och statligt ägande bör avvecklas påmarknader där privata företag konkurrerar, ellerskulle kunna konkurrera, och där inte sociala ellerhälsomässiga restriktioner motiverar ett offentligtägande. Många småföretag har problem med attoffentligt stöd i olika former ges till deraskonkurrenter, uppger motionärerna och hänvisar tillatt har kartlagt problemet ochfunnit en rad exempel på kommuner som verkarkonkurrenssnedvridande. Det handlar om kommuner somgett penningbidrag, tillhandahållit gratis ellersubventionerad arbetskraft, nedsatta lokalhyror,m.m. Sådana stöd är inte tillåtna enligtkommunallagen, men förekommer ändå, hävdarmotionärerna. Det är främst små företag som råkarilla ut och det är mycket svårt att överklaga ettkommunalt stöd som innebär stöd till en konkurrent,säger motionärerna. De anser att den offentligasektorn måste reformeras och att stat, landsting ochkommuner bör koncentrera sig på sådana verksamheterdär offentliga insatser kan förväntas varaöverlägsna enskilda och kooperativa initiativbedrivna i små, decentraliserade företag. En del avden kommunala verksamheten kan med fördel skötas påentreprenad, och politikerna måste i högre grad änhittills renodla sin roll som konsumentföreträdareoch inte ta på sig dubbelrollen somproducentföreträdare, anför motionärerna.Två tillkännagivanden begärs i motion 2003/04:N346(kd) - om rättvis konkurrens mellan offentlig ochprivat sektor och om avveckling av snedvridandeföretagsstöd. Motiveringen bakom är likartad den inyssnämnda motion 2003/04:N412 (kd). Dessutom ansermotionärerna att bör ges ett vidgatuppdrag att övervaka också kommunallagensefterlevnad. Om det framkommer att en kommun brutitmot lagen avseende otillbörlig näringsverksamhet börnågon form av marknadsstörningsavgift kunna dömasut, anför motionärerna.Ett tillkännagivande om konkurrenssnedvridandekommunal verksamhet begärs i motion 2003/04:N347(kd). En kommun skall inte engagera sig i sådanaaktiviteter som privata företag kan sköta lika bra,menar motionärerna. De anser att det kommunalaengagemanget på turismens område skapar svårighetersåväl för redan etablerade företag som för företagsom vill komma in på marknaden. Det är fel om denkommunala turistverksamhetens uppbyggnad finansierasmed skattemedel och den fortsatta driften sker medkommunala driftsbidrag, vilket ger en annankostnadsbild än för de privata aktörerna, anförmotionärerna. De påpekar att om en kommun ger bidrageller fördelaktiga lån till en av företagarna påorten eller ett kommunägt bolag förfogar överresurser som inte konkurrerande aktörer får utnyttjapå samma villkor, snedvrids konkurrensen. Ingasysselsättningsaspekter kan berättiga ett sådantbeteende, anser motionärerna.I motion 2003/04:N327 (c) begärs etttillkännagivande om att staten har ett ansvar i fallnär konkurrensen mellan privata entreprenörer på enoffentligt tillhandahållen tjänst är så svag attkonsumenterna inte enkelt kan välja bort företag somtummar på kvaliteten. Vidare föreslås etttillkännagivande om att de speciellasamhällsintressen som det statliga utförandet ivissa fall skall representera kan, i fall av välgenomförd reglering eller kontraktering, tillgodoseslika bra av privata entreprenörer till både lägrekostnader och högre kvalitet. anseratt det finns områden då statligt ägande är attföredra framför enskilt, t.ex. tillhandahållandet avgrundläggande infrastruktur som vägar, järnvägar,el- och bredbandsnät, m.m., vilka representerarstrategiska nationella intressen, sägermotionärerna. De anser att en fri konkurrens mellanoperatörerna ligger i konsumenternas intresse. Välanvänd kan reglering eller kontraktering avmarknader som ställs till förfogande för privataentreprenörer vara ett bättre instrument än ettstatligt utförande, anför motionärerna. Det kanhandla om att post skall delas ut i hela landet, attnaturliga monopol inte får ta ut för höga prisereller att friskolor inte får avvisa vissa elever.Riksdagen bör begära att regeringen skyndsamtåterkommer till med förslag till åtgärderi syfte att förbättra möjligheterna att drivaföretag inom vårdsektorn, anförs det i motion2003/04:N329 (c). Jämställdhetsarbete handlar oftamer om att förändra normer och strukturer än attanvända politiska instrument som kvotering, sägermotionärerna. De anser dock att det finns områdendär politiken på ett enkelt sätt skulle kunna bidratill att bryta upp sociala konstruktioner ombegreppen kvinnligt och manligt genom att slå hål pågamla maktstrukturer och därmed släppa fram kvinnorsom vill bli företagare. Ett sådant område är hälso-och sjukvården, där kvinnorna är fler än männen vadgäller att driva företag, men där allt färre tillåtsatt starta eget, anför motionärerna. De menar attdetta är ytterligare en faktor som håller tillbakabåde kvinnors utvecklingsmöjligheter som företagareoch en bättre mångfald och kvalitet i vården.Vårdentreprenörer vittnar om svårigheterna attarbeta långsiktigt och om de stora risker som ärförbundna med att försöka driva företag inomvälfärdssektorn, säger motionärerna avslutningsvis.Vissa kompletterande uppgifterOlika lagar reglerar de offentliga aktörernasagerande när det offentliga uppträder som antingenköpare eller säljare - främst lagen (1992:1558) omoffentlig upphandling, lagen (1994:615) omingripande mot otillbörligt beteende avseendeoffentlig upphandling, kommunallagen (1991:900) ochkonkurrenslagen (1993:20). Ansvaret för dessa lagarligger på tre olika utskott, nämligen finans-,konstitutions- och näringsutskotten.Riksdagen avslog motionsyrkanden somtog upp olika aspekter av konkurrens på lika villkormellan offentlig och privat sektor (bet. 2002/03:NU10). Sammantaget ansåg utskottet att regeringensarbete på området styrs av en klar vilja att uppnåoch upprätthålla konkurrensneutralitet mellanoffentlig och privat verksamhet och att arbetet harhög prioritet. I en reservation (m, fp, kd, c)efterfrågades kraftfulla åtgärder från regeringenssida för att driva på avregleringsarbetet i syfteatt skapa utrymme för privata initiativ i kommuneroch landsting.Regeringen tillsatte ett råd förkonkurrens på lika villkor mellan offentlig ochprivat sektor (). Rådet, som harbestått av representanter från såväl offentlig somprivat sektor, har haft två huvudsakliga uppgifter.Den första har gällt att rådet skulle belysaenskilda fall och försöka undanröjakonkurrenskonflikter genom dialog och kontaktermellan berörda parter. Rådets andra uppgift harvarit att försöka åstadkomma en samsyn mellanföreträdare för offentlig och privat sektor om hurde långsiktiga spelreglerna på området bäst skallformuleras. redovisade sina samladeerfarenheter och de resultat som uppnåtts ibetänkandet Konkurrens på lika villkor mellanoffentlig och privat sektor (SOU 2000:117). Deproblem som rådet redovisade uppstår främst närprivata och offentliga aktörer möts på sammamarknad, dvs. när det allmänna bedriversäljverksamhet som är konkurrensutsatt. Enligt rådethar verksamheter där privata och offentliga aktörerkonkurrerar med varandra ökat påtagligt under senaretid. Rådet ansåg att problemen kan lösas antingengenom att den offentliga sektorn drar sig tillbakaeller genom att konkurrensförutsättningarna görs sålika som möjligt. I fråga om lagreglering anfördesatt parterna i rådet i grunden har olika uppfattningom behovet av lagändringar. Det bedömdes därför intevara möjligt att finna lösningar som fullt uttillgodoser alla krav och önskemål som framförts.Rådet enades dock om att i betänkandet presenteraett sätt att åstadkomma mer konkurrensneutralavillkor, nämligen att i konkurrenslagen införa enbestämmelse som tar sikte på att korrigerakonkurrenssnedvridande beteenden från offentligaaktörer. Rådets rekommendation är enmissbruksbestämmelse där de offentliga aktörerna ihändelse av lagöverträdelse inte drabbas avekonomiska sanktioner för redan inträffat agerande,utan enbart vitesbelopp om den berörda aktören interättar sig efter ett beslut. Rådet ansåg attmöjligheten för en enskild att föra enskadeståndstalan i sådana sammanhang bör utredas.Enligt rådet kan vidare många av de identifieradekonkurrensproblemen lösas på lokal nivå.Rådet hade ursprungligen en begränsadverksamhetstid , t.o.m. , men fickförlängning i olika omgångar (dir. 2002:157). /04 upphörde rådets verksamhet.Konkurrensverket fick inför Konkurrensrådetsupphörande, i sitt regleringsbrev för , iuppdrag att i avvaktan på eventuella nya lagreglersärskilt följa de frågor som rör konkurrens på likavillkor mellan privat och offentlig verksamhet somberetts inom ramen för verksamhetfram till . I detta ligger bl.a.att verket skall följa utvecklingen på marknadensamt uppmärksamma eventuella nyakonkurrenskonflikter i ljuset av det befintligakonkurrensrättsliga regelverket.Regeringen beslöt vidare att geKonkurrensverket i uppdrag att, med utgångpunkt i deerfarenheter som gjorts i arbetemed frågor angående konkurrens på lika villkormellan privat och offentlig sektor, analysera ochföreslå åtgärder som kan behövas för att ytterligareförbättra marknadens funktionssätt beträffandekonkurrensen mellan privata och offentliga aktörer.Konkurrensverket skall inom ramen för uppdragetsprida information om goda exempel på en fungerandekonkurrens och om hur konkurrenssnedvridandeförfaranden kan undvikas. Uppdraget skallrapporteras till senast den 1oktober 2004.Med utgångspunkt i betänkande haren departementspromemoria utarbetats, Konkurrens pålika villkor mellan offentlig och privat sektor (Ds2001:17). I promemorian har lämnats förslag om atten konfliktlösningsregel skall införas ikonkurrenslagen. Enligt förslaget skall förbud ienskilda fall kunna meddelas mot offentligkonkurrenshämmande verksamhet som bedöms varaskadlig från allmän synpunkt. Sådana förbud skallmeddelas av , på talan avKonkurrensverket, och föreslås kunna förenas medvite. Promemorian innehöll även förslag om attKonkurrensrådet skulle knytas till Konkurrensverket.Vidare föreslogs att skallförstärkas med en expert som har särskilda insikteri den berörda offentliga verksamheten. Såvälbetänkandet som departementspromemorian harremissbehandlats.Regeringen uttalade i proposition2001/02:167 om ändringar i konkurrenslagen föreffektivare kartellbekämpning, m.m. att enlagreglering av konkurrensproblem mellan offentligoch privat näringsverksamhet, som ytterst innebärprövning i domstol, bör grundas på bredast möjligauppslutning från berörda aktörer. Regeringenkonstaterade att departementspromemorians förslagtill särskild regel i konkurrenslagen hade givitupphov till ytterligare diskussioner och synpunkterfrån olika utgångspunkter om hur en eventuelllagreglering bör utformas. Det är angeläget attdessa frågor analyseras, och beredningen avlagförslaget kommer därför att fortsätta, sades deti propositionen. Inriktningen i det arbetet angavsvara att ett förslag till lagregel som har enuppslutning både från offentlig och privat sektorskulle kunna presenteras före utgången av år 2002.Våren 2003 noterade utskottet i betänkande2002/03:NU10 om vissa konkurrenspolitska frågor attenligt uppgift från pågickberedningsarbetet, då med inriktning på att ettförslag till lagregel skulle kunna presenteras i enlagrådsremiss under våren 2003.Enligt uppgift från pågårfortsatt beredningsarbete inom Regeringskansliet.När det gäller lagen om offentlig upphandling (somfinansutskottet ansvarar för) beslöt våren2002 om vissa ändringar i lagen (prop. 2001/02:142,bet. 2001/02:FiU12). anmodade regeringenatt göra en förnyad prövning av ställningen i samband med enav regeringen aviserad översyn avmyndighetsstrukturen när det gäller konsument- ochkonkurrensfrågor. beslöt vidare attupphandlande enheter får hänvisa till kriterier förmiljömärken, om kriterierna för märket harutarbetats på grundval av vetenskaplig information.Regeringen uppmanades därvid att fortsätta sittarbete med att verka för att och andrainternationella regler ändras så att detblir möjligt att ta större hänsyn till miljön vidupphandling. avslog regeringens förslag omatt direktupphandling skall medges närupphandlingens värde understiger fem prisbasbelopp.Beslut fattades också om en förbättring avmöjligheterna för leverantörer att ansöka omöverprövning av en upphandlande enhets beslut om atten viss leverantör skall tilldelasupphandlingskontraktet, med innebörd att enupphandlande enhet skall vara skyldig att på egetinitiativ lämna upplysningar till anbudssökande ochanbudsgivare om tilldelningsbeslutet och att enhetenskall vara skyldig att lämna sådana uppgifter tillvarje leverantör som så begär. 2003 (prop. 2002/03:1) angavs att regeringeninte har för avsikt att vidta några åtgärder när detgäller myndighetsstrukturen inom konkurrensområdet,men att det kan finnas anledning att återkomma tillfrågan om organisationen för i samband med att regeringen tarställning till hur sanktionssystemet inom denoffentliga upphandlingen skall vara utformat. Ibudgetpropositionen angavs tidpunkten för dennaproposition . Någon proposition hardock ännu inte lagts fram.När det gäller lagen om ingripande mototillbörligt beteende avseende offentlig upphandlinggavs regleringsbrev iuppdrag att kartlägga hur lagen har tillämpats ochhuruvida det finns skäl att se över lagen.Konkurrensverket redovisade uppdraget i februari2003. I rap-porten dras följande slutsatser: Lagensräckvidd är mycket begränsad, vilket innebär liteteller inget incitament för företag att klaga påotillbörliga beteenden; lagen är komplicerad ochoklar på flera punkter; den institutionellastrukturen på upphandlingsområdet, med tvåmyndigheter och tre domstolsordningar som har atttillämpa två lagar på det som kan vara ett och sammaförfarande, är splittrad; få klagomålsärenden harblivit ännu färre , varvid enviktig förklaring är lagens oklarheter ochineffektiva sanktionssystem, snarare än attproblemen på upphandlingsområdet skulle ha minskat.Rapporten analyseras inom Näringsdepartementet.Kommunernas möjlighet att selektivt stödjaföretag, som berörs i några motioner, begränsas avkommunallagens bestämmelser. I den mån en kommunskulle utnyttja de undantagsvisa möjligheter somfinns att bevilja stöd är den skyldig att beaktaEU:s regler om statligt stöd. I dessa fall krävs somregel ett godkännande av kommissionen innan ett stödkan utbetalas. har även s.k.direkt effekt, vilket innebär att ett enskiltföretag kan vända sig till svensk domstol eller tillkommissionen med klagan om statligt stöd sommisstänks vara otillåtet. Stöd som konstateras varaotillåtet skall återbetalas. harockså på egen hand initierat granskningsförfarande inågra fall av icke anmälda kommunala stöd och prövardå förenligheten med presenterade rapportenVårda och skapa konkurrens (2002:2). Mot bakgrund avstatsmakternas uttalande (prop.1999/2000:140, bet. 2000/01:NU4) om att andelen avden samlade ekonomin där konkurrens råder bör ökagjorde en analys av erfarenheternaav konkurrenslösningar inom den offentliga sektornoch bedömningar av förutsättningarna för att öka denkonkurrensutsatta delen av den svenska ekonomin. Irapporten föreslogs bl.a. att uppdragsverksamhet,stödfunktioner m.m. som inte tillhör statligamyndigheters kärnverksamhet skallkonkurrensutsättas, att monopol skall avvecklas ochatt den offentliga upphandlingen skalleffektiviseras samt att långsiktiga konkurrensplanersom anger konkreta mål, områden och tidsplaner förkonkurrensutsättning skall upprättas. Erfarenheternatalar för att man inte bör börja med attkonkurrensutsätta vård och omsorg, utan att manförst måste lära av entreprenader på "hårda"områden, såsom lokalvård och transporter, sades det.Att ha viss verksamhet kvar i egen regi är ett sättatt behålla beställarkompetensen. All offentligverksamhet som gäller myndighetsutövning kan inteeller får inte konkurrensutsättas. Det måste ocksåfinnas reella förutsättningar för konkurrens när manbörjar tillämpa konkurrenslösningar. I rapportenföreslogs en lång rad åtgärder på olika områden.Konkurrensverket har också, på regeringensuppdrag, analyserat konkurrensen på marknaden förtandvård och belyst skillnader i konkurrenshänseendemellan den offentligt drivna tandvården ochprivattandvården. I rapporten ochkonkurrens (2004:1), som presenterades i januari2004, redovisas konkurrenshinder på marknaden ochlämnas förslag om hur konkurrensen skall förbättras.Rapporten kommer att analyseras inomRegeringskansliet, där olika departement är berörda.Näringsminister besvarade i mars2004 en fråga (fr. 2003/04:822) av ()om vilka åtgärder han avser att vidta för attoffentlig skattefinansierad näringsverksamhet intefortsättningsvis skall tillåtas konkurrera utprivata företag. Han hänvisade i sitt svar till attdet av regeringen tillsatta haruppmärksammat en rad problem som uppkommer dåoffentliga aktörer bedriver konkurrensutsattverksamhet, och rådet har vid olika tillfällenuttalat sig kritiskt mot sådan verksamhet. Sådanoffentlig verksamhet kan innebära kännbara problemsärskilt för småföretagarna som ofta är de sombedriver verksamhet inom de sektorer där offentligaaktörer också agerar.