bet · GR01FIU23 · 2004-04-13 00:00:00 — Däremot ser det ut som att euroområdet -kanske framför allt kärnländerna, det vill säga , ochäven för all del - har haft en något svagare utveckling än vihade föreställt oss. Detta gör sammantaget att efterfrågeutvecklingen istora drag följer de banor vi tidigare räknat med.Detsamma gäller dock inte för prisutvecklingen. Den internationellaprisutvecklingen har varit mer dämpad än vi föreställt oss. Det hänger säkertdelvis samman med den tidigare konjunkturavmattningen. Men det kan ocksåfinnas andra förklaringsfaktorer. En möjlig orsak till det svagarepristrycket är den globalisering av handel och produktionsmönster som följti spåren av avregleringar, informationsteknikens utbredning och så vidare.Många nya marknader integreras nu i världsekonomin. Inte minst utvecklingeni kan man se påverkar det svenska mönstret. När jag varitute och rest och besökt företag i olika delar av landet har jag märkt atträtt många nu känner av en ökad konkurrens och en ökad prispress, från dehär länderna i vår närhet. Det är säkert något som ni också märkt när nihar varit ute i era olika hemtrakter.Den konjunkturbild som jag berättade om att vi haft är i stort sett densom varit dominerande. Den sammanställning som visas på bilden kommerfrån Consensus Forecasts. Man ser det generella mönstret. Under våren2003 blir bedömningarna av mer pessimistiska. Men till sommarenstabiliseras bilden för euroområdet och . Så sakteliga börjar mandå också revidera upp sin syn på . I stort sett följer prognoserna förår 2004 samma mönster men det är lite mindre dramatiskt, lite mindrepåtagligt, där.När det gäller prisutvecklingen ser vi att utvecklingen för bearbetadevaror har varit ganska försiktig, som jag sagt. Däremot har detvarit en kraftig uppgång för råvaror. Skillnaderna kan ni se på bilden.Samtidigt är det stora svängningar för båda, så det är osäkert hurlångsiktiga slutsatser som kan dras av detta. Det är ändå påfallande att vivid det här tillfället har haft en starkare utveckling av råvarupriserrelativt prisutvecklingen för bearbetade varor än man kanske normalt har.Även detta kan naturligtvis tänkas hänga samman med det som jag tidigarevar inne på - internationella produktions- och handelsmönster.Kina är ett intressant land i det här sammanhanget. är en avvärldens största råvaruimportörer, i synnerhet när det gäller råolja,koppar och olika jordbruksvaror. har tillväxten i och . Det har bidragit till enväldigt snabb ökning av t.ex. stål- och cementproduktion men också ökad import av de här varorna. Detta har drivit upp priserna. Samtidigtsprutar formligen ut bearbetade varor, ofta av något enklare karaktär.Man använder lågt betald men alltmer kvalificerad arbetskraft. Man harfortfarande en mycket stor arbetskraftsreserv att dra på, så det finnsall anledning att tro att det här mönstret kan bli bestående under ettantal år framöver. En liknande utveckling ser vi nu komma i gång i Indienoch på andra håll. Det kan bidra till att vi i världen får en lite snabbareprisökning på råvarupriser och en lite långsammare prisökning på bearbetadevaror.Sammanfattningsvis utgår vi i inflationsrapporten från en fortsatt godtillväxt i omvärlden. Vi tror att tillväxten i OECD-området kan bli ungefär3 % . Det internationella pristrycketväntas stiga framöver i takt med att konjunkturen förstärks, men interiktigt så snabbt som historiska mönster visar.Däremot har vi reviderat upp oljepriserna för hela prognosperioden, iförsta hand till följd av en ökad efterfrågan. Det internationellapristrycket bedöms ändå bli något lägre under hela prognosperioden jämförtmed tidigare bedömningar. Det påverkar naturligtvis våra inflationsprognoser,som jag kommer till.Även den svenska konjunkturbilden har i stortsett följt den utveckling som vi hade räknat med. Kanske är det värt attnotera att den konjunktursvacka som vi nu av allt att döma har bakom ossvarit förhållandevis mild, med en genomsnittlig tillväxt på runt 1,5 %.Viktiga orsaker till att konjunkturen inte har försvagats mer i Sverigeunder de här åren är att vi har fört en expansiv finanspolitik. Dessutomhar vi haft låga räntor. Bådadera har bidragit till att hålla uppe hushållenskonsumtion. har en relativt svag krona under större delen avden här konjunktursvackan bidragit till en gynnsam exportutveckling.Vi ser nu framför oss att konjunkturuppgången fortsätter att gradvisförstärkas. Industrikonjunkturen har kommit en bra bit på väg. Exportefterfråganhar tagit fart. Företagen ser förhållandevis ljust på framtiden.Kapacitetsutnyttjandet fortsätter också att öka.Hushållens förväntningar vad gäller den egna ekonomin och även svenskekonomi är åter något mer optimistiska efter en försvagning i slutet avförra året. Detaljhandelssiffrorna tyder på en fortsatt god konsumtion.Ennågot starkare utveckling av de disponibla inkomsterna, inte minst tillföljd av att inflationen kommit ut så lågt, samt fortsatt låga räntor,som vi haft en stark utveckling när det gäller tillgångspriser,bedöms gynna konsumtionen också framöver.Mot den bakgrunden har vi, som jag var inne på, inte sett skäl attändra vår bedömning särskilt mycket jämfört med . Avförsörjningsbalansenpå bilden framgår de prognoser som vi gjorde - inom parentes.Ni kan se att det på en del punkter finns en del skillnader, men sammantagetär de inte särskilt stora.Vi tror på en tillväxt på i genomsnitt . Det är någon tiondel mer än vi har räknat med. De årligautfallen skiljer sig dock lite mer. Det beror i hög grad på att det skerganska stora förändringar mellan de här åren. Dethänger ihop med i vilken utsträckning helgdagar överlappar ,osv. Detta har dock egentligen inte någon betydelse för vår synpå resursutnyttjandet eftersom man får föreställa sig att både produktionenoch efterfrågan påverkas av de här förändringarna.Slutsatsen av den här konjunkturbedömningen är ändå att vi i slutet avprognosperioden närmar oss ett fullt resursutnyttjande i ekonomin.Försörjningsbalans i huvudscenariotÅrlig procentuell förändringKällor: SCB och RiksbankenVi har alltså inte ändrat vår syn på konjunkturutvecklingen särskilt mycketsedan sensommaren. Annorlunda är det när det gäller vår syn på inflationstrycketi den svenska ekonomin. Där har det kommit in information som förändratbilden en hel del. Arbetsmarknaden har utvecklats svagare än vi trodde.Det innebär naturligtvis, allt annat lika, att inflationstrycket blirlägre. Framför allt kan det förväntas påverka löneutfallen. Där har vireviderat ned något.En annan faktor är produktiviteten. Den har ökat snabbare än väntat, medett lägre kostnadstryck som följd. Ytterligare en faktor är att den senastetidens inflationsnedgång, vilken jag strax återkommer till, har fått enviss effekt på inflationsförväntningarna och i varje fall minskat riskenför spridningseffekter från de kraftiga elprisuppgångar som vi tidigaresåg.En del av de här faktorerna lyfte vi fram , så det ärinte en fullständig scenförändring jag talar om. Vid vårt ställningstagandei februari kunde vi luta oss mot ytterligare ett par månaders statistiksom förstärkte bilden i samma riktning. Inflationen förväntades då hamnaunder målet. Vi sänkte räntan, som ni vet, med 0,25 procentenheter.Låt mig säga ett par ord till om de olika faktorerna eftersom det är justde som i första hand ligger bakom det beslut som vi i går fattade. Jagbörjar med arbetslösheten. Flera faktorerbidrog till detta. Efterfrågan på arbetskraft minskade både inom näringslivetoch inom den offentliga sektorn. Som ni vet skedde också en ganska påtagligneddragning av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna som också fickeffekter.Ännu ser man inga tydliga tecken på en vändning på arbetsmarknaden.Barometerdata och liknande information tyder på att sysselsättningsuppgångeni den privata sektorn blir relativt svag även . talar deansträngda finanserna inom den offentliga sektorn för en svagsysselsättningsutveckling i kommuner och landsting framöver.Situationen på arbetsmarknaden har inneburit att vi har reviderat nedvåra bedömningar av lönekostnadsutvecklingen framöver. Detta ingick ibilden . De avtal som sedan har slutits på industrins ochhandelns område har bekräftat denna utveckling. Våra nya prognoser tyderpå lönekostnadsökningar på , vilket ärnågot lägre än vi räknade med i december.Också kom det alltså tecken på en snabbareproduktivitetsutveckling.Den starkare produktivitetsutvecklingen hänger troligen delvis sammanmed konjunkturutvecklingen. I början av en återhämtning utnyttjas normaltde befintliga resurserna i företagen bättre. Först när återhämtningen ärsäkerställd brukar nyinvesteringar och nyanställningar på allvar komma igång. Produktiviteten förefaller dock ha stigit mer än vad som är normaltför konjunkturläget. Detta mönster är tydligare i än hososs, men tydligare hos oss än i generellt.Produktivitetstillväxt i 1971-2003Årlig procentuell förändringKällor: SCB och RiksbankenProduktivitetstillväxt i 1971-2003Årlig procentuell förändringKällor: och RiksbankenVi har en fördjupningsruta om den här saken i rapporten. Vi har fört endiskussion om detta också vid tidigare tillfällen, i och på andra håll, . Det går inte att med säkerhetavgöra vad som har orsakat den här utvecklingen. Men som ni ser på bildenförefaller det ändå finnas en tendens till att vi har en högreproduktivitetsutveckling än vi tidigare haft. Det förefaller som att den haraccelererat ytterligare . Detta ligger, som sagt, bakomatt vi nu räknar med en något bättre produktivitetstillväxt under denärmaste åren än vi tidigare räknat med.Nya inflationssiffror har inkommit som också visar på ett något mer dämpatinflationstryck än vi hade räknat med. De här siffrorna bekräftar alltsåden bild som löneprognoser och produktivitetsutveckling också ger. I höggrad - det ska man naturligtvis komma ihåg - beror den här nedgången iinflationen på att elpriserna har fallit tillbaka efter de kraftigauppgångar som vi tidigare hade. Men det finns också tecken på en generelltlägre inflation.Viktigt i sammanhanget - ja, det viktigaste - är de lägre importpriserna,som jag tidigare var inne på. Men även det inhemska pristrycket förefallerha ökat något långsammare. Det kan naturligtvis hänga samman med det somjag tidigare var inne på, till exempel att vi har en högre produktiviteti näringslivet. Det skulle i så fall kunna innebära att ekonomin skullekunna växa lite snabbare än vi räknat med, utan att inflationen skullebehöva ta fart - särskilt som inflationsförväntningarna nu har krupit ned.När vi blickar framåt en bit kan vi konstatera att de tillfälligasvängningarna i elpriserna, som inverkat starkt på inflationsutvecklingensedan år 2002 och som drivit ned inflationen påtagligt ,beräknas ha klingat av i mitten av år 2005.I takt med att både den internationella och den svenska konjunkturen bedömsförstärkas finns det anledning att tro att pristrycket kommer att tillta.Till följd främst av lägre lönekostnadsökningar och en bättreproduktivitetsutveckling bedöms inflationen ändå utvecklas försiktigt och hamnaunder mål på både ett och . Det är den bedömningsom vi gör i vårt huvudscenario.Sedan brukar vi, som ni vet, alltid resonera en del om olika risker. Denrisk som vi framför allt har lyft fram den här gången är att både deninternationella och den svenska konjunkturen skulle kunna förstärkas någotsnabbare och att det skulle kunna leda till ett lite högre pristryck änvi tänkt oss.I inflationsrapporten gör vi klart att vi tycker att risken för en sämreinternationell och svensk konjunktur har minskat i takt med att återhämtningenhar fortgått. Erfarenheten visar att det är lätt att i början avkonjunkturuppgångar underskatta kraften i uppgången när den väl "har fåttfäste".I den andra vågskålen finns sysselsättningsutvecklingen som har varitsvag i både och och detta skulle kunna dämpauppgången. Vi ser också att uppgången i euroområdet har varit svag. Senastedata till exempel från är inte uppmuntrande.I finns, som ni alla vet, problem med andra typer av obalanser - iutrikeshandeln, i hushållssektorn och i statens finanser. Vår uppfattningär ändå att det jämfört med den bild som vi presenterade i huvudscenariotfinns en viss risk uppåt för inflationen från den internationella och densvenska konjunkturutvecklingen.Sedan finns det argument för att vi i huvudscenariot kan ha både överskattatoch underskattat det inhemska kostnadstrycket. Jämfört med harvi reviderat upp vår grundsyn, som jag var inne på, när det gällerproduktiviteten. Men osäkerheten är stor, vilket jag tidigare underströk,mot bakgrund av att den här utvecklingen ändå har varit överraskande ochmot bakgrund av att vi inte vet vad som egentligen ligger bakom de bättresiffrorna. Däremot kan man säga att osäkerheten har minskat när det gällerlönerna. I och med att det nu finns avtal för en betydande del avarbetsmarknaden kan vi känna oss något tryggare där.Sammantaget bedömer vi att riskerna när det gäller det inhemskainflationstrycket, pris- och kostnadsutvecklingen, är balanserade.Slutsatsen av riskdiskussionen, som jag bara mycket kort har berört här,är att vi såg anledning att justera upp vår inflationsprognos med någontiondel jämfört med huvudscenariot. Men det förtar inte slutsatsen attinflationen enligt både KPI och UND1X enligt våra bedömningar kommer attunderskrida målet . tror viatt inflationen kommer att bli påtagligt lägre än vårt mål. Men också islutet av tvåårsperioden räknar vi med att målet underskrids med vissmarginal när vi utgår från UND1X. Det är bakgrunden till att vi i går togbeslutet att sänka räntan med 0,5 procentenheter.Inflationsprognos med beaktande avriskbildenÅrlig procentuell förändringKälla: RiksbankenJag ska också säga ett par ord om den historiska utvecklingen. Vi har sombrukligt tagit fram ett underlag som ska underlätta utvärderingen avpenningpolitiken. Fokus i fördjupningsrutan är på inflationsutvecklingen2003 och därmed på den penningpolitik som i huvudsak bedrevs under 2001och 2002. Det är huvudsakligen hur vi hanterade räntan under den periodensom spelar roll 2003.När det gäller själva utfallet kan man väl kort konstatera att vi underår 2003 i genomsnitt hamnade mycket nära målet. KPI ökade faktiskt justprecis , medan UND1X - när vi plockat bort effekter av skatte- ochränteförändringar - ökade med 2,3 %.R24. Inflationsutfall och inflationsprognoser för UND1X2001-2003Årlig procentuell förändringKällor: SCB och RiksbankenBakom de här genomsnittssiffrorna döljer sig också, som ni vet, ganskakraftiga förändringar i inflationsutvecklingen. hade vien inflation som låg över den övre gränsen i intervallet, som var över3 %, och i slutet hade vi kommit ner klart under målet. Den avgörandefaktorn bakom de här fluktuationerna över året var, som framgått, elpriserna.Sett till inflationens genomsnittliga avvikelse från målet var den, trotsden här svängningen, faktiskt lägre än den brukat vara, omkring0,jämfört under perioden 1995-2002.Vid en jämförelse med andra inflationsmålsländer var vi i genomsnittnärmare målet än vad flertalet av de andra var. När det däremot gälleravvikelserna fanns det ett antal länder som kom bättre ut än vad vi gjorde.Låt mig återge lite av de penningpolitiska överväganden vi gjorde underåren 2001 och 2002. var vi på väg in i en svagare konjunktur.Men vi gjorde bedömningen att vi ändå hade ett relativt högt resursutnyttjandei den svenska ekonomin.På vårkanten, , kom vi med en inflationsrapport. I den situationenhade priserna stigit mycket kraftigt. var vad dettaberodde på. När vi gick igenom det föreföll prisökningarna vara starktkoncentrerade till några varugrupper - el, olja och livsmedel. Detta kundedelvis härledas till torka i , mul- och klövsjuka, galna ko-sjukanoch liknande fenomen och sedan till de problem som vi har med prisbildningenpå el här hemma. Vi gjorde bedömningen att det i allt väsentligt var entillfällig uppgång i inflationen. Men vissa tendenser syntes till attinflationsförväntningarna kröp upp, i alla fall som de var prissatta påde finansiella marknaderna. hade vi en mycket kraftig kronförsvagning.Detta ledde först till att intervenerade på valutamarknadenoch senare till att vi höjde räntan strax , i början avjuli, det året.Senare under sommaren, framför allt , syntes det tydligatecken på att den internationella konjunkturen blev svagare. I september2001 skedde, som ni vet, terrordåden i . I direkt anslutning tilldetta sänkte vi räntan med 0,5 procentenheter.Man kan konstatera att det i någon mening var bäddat för en sänkning redantidigare i och med att det hade skett en omsvängning i den internationellakonjunkturen. Men argumenten förstärktes självfallet av det som hände.Det fanns anledning att anta att framtidstron hos hushåll och företagkunde ta skada, och det fanns också risker för stabiliteten i det finansiellasystemet.Lättnaderna i den ekonomiska politiken bidrog till att man började setecken på en förbättrad konjunktur både i och internationellt.Under våren 2002 gjorde vi bedömningen att inflationen på ett till tvåårs sikt skulle komma att överstiga målet. Det fanns tecken på det. Denunderliggande inflationen steg , och vi fick också oväntathöga löneökningar i främst tjänstesektorerna. Båda dessa saker tydde påatt vi kunde ha ett högre resursutnyttjande än vi hade räknat med. I fleraandra mindre länder höjdes också räntorna vid den här tiden.Sedan blev det uppenbart att återhämtningen ivärldsekonomin hade kommit av sig. Densäkerhetspolitiska oron tilltog. Detsamma gällde oron för de kraftigabörsfallen som hade rullat på . Det här ledde återigen omvärdering. Vi sänkte räntan sent och gjorde ytterligaresänkningar, som ni kommer ihåg, förra året.Med facit i hand kan man naturligtvis å ena sidan hävda att räntehöjningarnaunder och 2002 hade kunnat utebli. Man kan å andra sidan frågasig hur fruktbar en sådan diskussion är. Det är ju alltid lättare attveta i efterhand vad man borde ha gjort. Väl så intressant är kanskehuruvida de här besluten var begripliga i termer av det sätt på vilket vibrukar agera.Den bild ni ser här är avsedd att åskådliggöra detta. Den finns iinflationsrapporten. På den vänstra sidan ser ni att vi vid de tillfällen somär markerade här har trott att inflationen skulle hamna två tiondelarunder målet. Vid andra tillfällen har vi trott på fyra tiondelar undermålet. Det här anger förändringar i reporäntan. Normalt sett kan ni seatt vi när vi tror att vi ligger under målet, dvs. till vänster i diagrammet,har gjort sänkningar. Det finns också en tendens att ju mer vi tror attvi ligger under målet, desto större sänkningar har vi genomfört.Men ni kan också se att de två tillfällen som jag nämnde särskilt, juli2001 respektive , avviker lite grann från mönstret. Vi höjdei juli trots att det inte var uppenbart utifrån den prognos som då låg påbordet. Det var den problematik jag talade om: inflationsförväntningarna,kronans fall och så vidare. Vi sänkte å andra sidan mer än man normaltskulle ha väntat direkt efter terrordåden i ska man komma ihåg att vi vid de här beslutstillfällena intealltid har prognoser som är publicerade. När det finns inflationsrapportervet vi precis vilken bedömning vi gjorde. Men för mellanliggande mötenkan man säga att det har dragits ett streck mellan bedömningspunkterna.Det finns alltså vissa metodmässiga aspekter som påverkat bilden. Det vardärför jag särskilt nämnde att den prognos som vi faktiskt hade vid dethär tillfället () låg under vad ett sådant streck skulle hainneburit. Det hade hänt en hel del annat och början avseptember som talade för en lägre inflation. Men den bild ni ser visarändå att vårt agerande i huvudsak följde det normala mönstret. Men vid dehär två tillfällena avvek vi en del, och det var därför jag uppehöll miglite vid dem.Ytterligare en frågeställning är förstås hur bra vi egentligen är på attgöra prognoser. Då kan man konstatera att precisionen i de prognoser förprisutvecklingen i sin helhet som gjordes under de två föregåendeåren framstår som relativt bra. Bakom detta döljer sig dock ibland betydandeprognosfel i enskilda komponenter. Vi har exempelvis underskattat deninhemska inflationen, medan vi har tenderat att överskatta de internationellapriserna. Det är bilden under senare år.Här finns alltså en hel del ytterligare arbete att göra för att vi skabli bättre. Ändå är det så att vi vid de jämförelser som vi löpande görmed andra prognosmakare inte har kommit ut sämre. Vi är fortfarande aningenbättre för den här perioden än andra bedömare är i genomsnitt.Riksbankens inflationsprognoser och repoförändringar och2002Repoförändringar på vertikal axel och prognosavvikelse från riskjusteradUND1Xpå horisontell axelKälla: RiksbankenLåt mig nu lämna historien och avslutningsvis understryka ett par sakersom har med den beslutssituation att göra som vi befann oss i igår.I allt väsentligt har, som jag sade, konjunkturen följt de banor som vihade räknat med och . Däremot vill jagunderstryka att det gradvis - det handlar inte om en enskild siffra -kommit in ny information som tyder på ett lägre pris- och kostnadstryck.Som jag sade handlar det om internationella priser, produktivitet,arbetsmarknad och även om utfallet av den faktiska inflationen samt denförväntade inflationen.Sammantaget har det här medfört att vi har gjort en påtagligförändring i våra bedömningar av det inhemska inflationstrycket. Det hari sin tur fått oss att totalt sett sänka räntan med 0,75 procentenheter.Det påminner egentligen mycket om situationen . Då genomfördevi ett antal sänkningar i följd när vi gjorde en omvärdering av deninternationella konjunkturutvecklingen. Det är så vi arbetar normalt. Närvi får ny information påverkar den våra bedömningar, och det leder iblandtill att vi omvärderar inflationsbilden. Sker det är det klart att viockså agerar med penningpolitiken.Jag tycker att det som skiljer dagsläget från situationen förra vårenfrämst är att osäkerheten då i betydligt högre grad gällde den realekonomiskautvecklingen. Risken framstod som påtaglig för att konjunkturen inte skulleåterhämta sig. I så måtto tycker jag att dagens problem trots attdiskussionen ibland är lite uppjagad, rimligen är mindre än de vi hade undervåren.Tillväxten har ökat det senaste halvåret-året, och det mesta talar föratt vi får en fortsatt förstärkning av konjunkturen. I den här meningenär behovet av räntesänkningar mindre akut. ser vi ett minskatinflationstryck i ekonomin. Det är viktigt att ta inflationsmålet på likastort allvar när det öppnar för sänkningar som när det ställer krav påhöjningar. Det finns normalt sett inte skäl att ha en högre ränta änsituationen kräver. I det ligger en del av trovärdigheten i den politiksom vi bedriver. Resultatet av att på det här sättet försöka agera konsekventoch symmetriskt har också varit hyfsat; inflationen har under de här årenlegat i stort sett i linje med vårt mål.Ändå vill jag understryka att vi inte följer våra handlingsregler ochvåra metoder på ett mekaniskt sätt. Fokus är normalt inställt fram i tiden, och i det perspektivet är vi alltså klartunder målet. I den meningen är dagens beslut väl motiverat. Men till bildenhör att inflationen troligen kommer att vara rejält under målet en stordel av det närmaste året som det nu är svårt att se några starkaskäl för att den skulle accelerera starkt bortom den här perioden. Hadeså varit fallet kunde det möjligen ha föranlett ett annat övervägande.Det här hänger naturligtvis ytterst samman med att det finnsen hel del lediga resurser i ekonomin och att vi tror att resursutnyttjandetkommer att öka relativt långsamt. Det bör mot den här bakgrunden finnastid att agera och höja räntan framöver när och om det skulle finnas skälatt tro att inflationstrycket är på väg att åter tillta.Vi försöker också i vårt agerande att ta hänsyn till risker för finansiellstabilitet. Främst gör vi detta på basis av information om hur utlåningoch så vidare påverkar bankerna och via dem betalningssystemet. Det ärnaturligt att vi ägnar mycket uppmärksamhet åt det, därför att omsorg ombetalningssystemet är ett av mål.