bet · GR01AU2 · 2004-01-01 00:00:00 — Utredningen lämnaräven förslag om sådana kriterier som man menar skall ligga till grund föratt en verksamhet skall kunna bli certifierad i jämställdhetshänseende.Utredningenanser att ett frivilligt system för jämställdhetsmärkning måste ställakrav både på den enskilda verksamhetens jämställdhetsarbete och på detsom produceras respektive levereras vid verksamheten - tvåstegsmodellen.Det första steget i modellen består av de generella jämställdhetskriteriernasom ställer krav på såväl det interna som det externa jämställdhetsarbetetvid verksamheten. Det andra steget utgörs av specifika jämställdhetskriteriersom är särskilt anpassade till de olika produkterna och/eller tjänsterna.Även de verksamheter som inte producerar något föreslås få möjlighetatt bli certifierade i jämställdhetshänseende. Certifiering skall ävenkunna användas i föreningslivet. Utredningen konstaterar att en sådancertifiering skulle kunna bli ett konkurrensmedel och att det i sin turborde kunna leda till att kraven på att införliva jämställdhet i samhällslivetsolika områden kommer att öka.Enligt utredningen finns det en storosäkerhet om vad som menas med jämställdhet. Det tyder på att det finnsett behov av regler som både beskriver och ringar in området. Utredningenföreslår att ramarna för det frivilliga systemet för jämställdhetsmärkningskall regleras genom en lag för frivillig jämställdhetsmärkning.Rättenatt jämställdhetsmärka en produkt/tjänst eller att bli certifierad ijämställdhetshänseende bör konstrueras som en absolut rättighet. Motbakgrund av att regleringen inte bör göras mer ingripande än nödvändigtmenar utredningen att en ramlag kan ge det skydd som behövs för att gejämställdhetsmärkningen en etablerad ställning som är likvärdig medmiljömärkningens på marknaden. De preciserade kriterierna bör utformas aven som liknar för frivillig jämställdhetsmärkning skall enligt förslagetgöras oberoende av andra märkesordningar, detta för att jämställdhetsfrågornainte skall komma i skymundan. Däremot föreslår utredningen att systemethanteras av som har ett väl inarbetat system för hurfrågor om märkning kan skötas.MotionMed utgångspunkten att det bristeri fråga om jämställdhet i näringslivet anser i motion A307att man måste använda sig av politiken för att skapa nya strukturer ochutveckla det svenska näringslivet. Ett sätt är genom jämställdhetsmärkning.Aktiva konsumenter kan påverka mer kraftfullt och med färre oönskadeeffekter än lagar och regler. Partiet hänvisar till FRIJA-utredningensmodeller för jämställdhetsmärkning och certifiering av produkter, tjänsteroch organisationer (yrk. 13).Utskottets ställningstagandeFRIJA-utredningensförslag har remissbehandlats. Regeringen kommer att tillsätta eninterdepartemental arbetsgrupp med uppdrag att bereda utredningens förslag.Gruppen skall även ta hänsyn till svaren från remissomgången. Utskottetutgår från att frågeställningar av det slag som tas upp i motionen kommeratt ingå i de fortsatta övervägandena. Detta arbete bör inte föregripas.Utskottet avstyrker därför motion A307 yrkande 13 (fp).Rättegången idiskrimineringstvister m.m.Utskottets förslag i korthetI detta avsnittbehandlas vissa frågor som rör rättegången i diskrimineringstvister. Detgäller bl.a. om sådana tvister skall avgöras i Arbetsdomstolen eller iallmän domstol och om möjligheten till grupptalan. Utskottet noterar attfrågorna är föremål för överväganden i en pågående utredning. Motionernaavstyrks.Jämför reservationerna 18 (c) och 19 (v, c).VissabakgrundsuppgifterEnligt jämställdhetslagen gäller att mål om tillämpningen avdiskrimineringsförbudsreglerna skall handläggas enligt lagen (1974:371)om rättegången i arbetstvister (arbetstvistlagen, LRA). Det innebär någotförenklat att talan förs vid Arbetsdomstolen (AD) som första och endadomstol om talan väcks av en arbetstagarorganisation för en medlems räkningeller av JämO. I övriga fall väcks talan vid tingsrätt. Tingsrättens domkan överklagas till AD. Att arbetstvistlagen är tillämplig betyder atträttegången som huvudregel skall föregås av tvisteförhandlingar enligtmedbestämmandelagen i det fall att talan väcks av en arbetstagarorganisationför en medlems räkning.I uppdraget för (dir.2002:11) ingår att överväga hur domstolsprocessen i diskrimineringsmålskall utformas. I direktiven till utredningen anges att det i samband medatt lagstiftningen mot diskriminering ses över finns skäl att även seöver om utformningen av domstolsprocessen i mål om diskriminering iarbetslivet bör ändras.Sedan den 1 januari 2003 gäller en ny lag, lagenom grupprättegång. Den innebär ett komplement till det vanligarättegångsförfarandet i allmän domstol. Motivet är att det i det modernasamhälletinträffar händelser som ger upphov till att många personer kan riktalikadana eller likartade anspråk mot någon annan, s.k. gruppanspråk. Varjeenskilt anspråk kan ha ett mindre ekonomiskt värde. Möjligheten tillgrupptalan syftar till att på ett övergripande och generellt sätt kommatill rätta med vissa brister i det processuella rättsskyddet. Med grupptalanavses att någon utan rättegångsfullmakt för talan för medlemmarna i engrupp. En dom i processen gäller för och mot alla som ingår i gruppen.Grupptalan kan förekomma bl.a. på konsument- och miljörättens områden.Några regler om grupprättegång på jämställdhetsområdet ingick inte ireformen.MotionerCenterpartiet hävdar i sin motion A302 att försökenatt använda jämställdhetslagen och AD för att åstadkomma en rättvisarelönesättning inte har lett till några avgörande genombrott. Centerpartietvill stärka de rättsliga instrumenten för att komma åt lönediskrimineringenbl.a. genom att flytta målen till allmän domstol. AD:s korporativakonstruktion med ledamöter från arbetsgivar- och arbetstagarsidan innebär enrisk för att processerna blir en del av parternas förhandlingsspel. Enmajoritet av ledamöterna består av företrädare för de parter som tidigareförhandlat fram kollektivavtalen, vilket gör det direkt olämpligt att deäven skall ha tolkningsföreträde. Ett domslut som innebär att en partfälls för könsdiskriminering skulle kunna underminera avtalens trovärdighet.Med en prövning i allmän domstol skulle möjligheterna till en rättvisjämförelse öka (yrk. 7).Ytterligare ett sätt att stärka de rättsligainstrumenten i lönediskrimineringstvister är att införa regler om grupptalani sådana mål. De rättsfall som prövats i AD och som resulterat i attkvinnliga löntagare fått rätt har i alltför låg grad utvidgats till attgälla alla i motsvarande situation eller yrkesgrupp. Lagstiftning omgrupptalan skulle på ett kraftfullt sätt förstärka möjligheten till attgeneralisera rättsliga framgångar i arbetet för lika lön (yrk. 8).UtskottetsövervägandenEtt motsvarande yrkande om domstolsprocessen i diskrimineringsmålbehandlades av utskottet (bet. 2002/03:AU3). Utskottetföreslog i det sammanhanget ett tillkännagivande till regeringen, somriksdagen ställde sig bakom, av innebörd att den ovan nämndaDiskrimineringskommittén noga bör överväga de olika förslag som har förts fram idenna fråga (rskr. 2002/03:104).Den 28 maj 2003 utfärdade regeringentilläggsdirektiv (dir. 2003:69) till som bl.a.innehåller ett uppdrag att beakta vad utskottet uttalat i frågan.Dettaarbete bör inte föregripas. Motion A302 yrkande 7 (c) avstyrks.Vad sedangäller frågan om grupptalan på jämställdhetsområdet kan utskottet konstateraatt frågan diskuterats i propositionen med förslag till lag om grupprättegång(prop. 2001/02:107, s. 131-133). I propositionen redovisar regeringen sinbedömning att anledningen att det förekommer löne- och annan diskrimineringi arbetslivet endast i begränsad utsträckning kan förklaras med bristandemateriell lagstiftning. Det förs ett resonemang om varför jämställdhetslagensförbudsregler inte slagit igenom med full kraft. En orsak antas vara attförbudet har gett upphov till processer i endast relativt få fall. Detbrister enligt propositionen i regelsystemets kompensatoriska,handlingsdirigerande och prejudicerande funktioner. Att regeringen inte läggerfram något förslag om grupptalan på detta område motiveras bl.a. med attorganisationerna har möjlighet att enligt lagen om rättegångeni arbetstvister föra talan för sina medlemmars räkning. Denna möjlighetär inte begränsad till enstaka medlemmar. Organisationen kan teoretisktföra talan för samtliga medlemmar . Regeringen anser att detfinns skäl att avvakta effekterna av de ändringar i jämställdhetslagensom trädde i kraft innan frågan om grupptalan försvidare på jämställdhetens område. Regeringen anför också att en utvärderingav rättsutvecklingen i övrigt och EG-rättens påverkan på jämställdhetsområdetkan vara befogad. Det kan enligt propositionen också finnas anledning attöverväga ett samlat grepp på grupptalan inom arbetsrättens område; dåavses främst diskrimineringslagstiftning. Regeringen hänvisarockså till att det i utredningsuppdraget för Diskrimineringskommitténingår att överväga hur domstolsprocessen i diskrimineringsmål skallutformas. Det framhålls att eventuella fortsatta överväganden bör ske isamråd med arbetsmarknadens parter.Utskottet, som noterar att propositioneni den här delen inte föranledde några motioner, kan ansluta sig tillregeringens bedömningar så som skedde även när motsvarande fråga prövadesi våras (bet. 2002/03:AU3). Utskottet avstyrker därmed motion A302 yrkande8 (c).ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstagandenhar föranlett följande reservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet.1. Mål och inriktning av jämställdhetspolitiken, punkt 1 (m)av PatrikNorinder (m), () och ().Förslag tillriksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad som anförs i reservation 1. Därmed bifaller motionerna2003/04:A1 yrkandena 1 och 2 och 2003/04:A258 yrkande 1 och avslår motionerna2003/04:N328 yrkande 10, 2003/04:A4 yrkandena 1, 2 och 10, 2003/04:A302yrkande 2 och 2003/04:A307 yrkande 2.StällningstagandeModeraternasjämställdhetsideal är frihet för alla individer. Kvinnor likaväl som mänskall ses som kapabla att fatta sina egna beslut om vad de vill göra ilivet och möta respekt för sina val även om de anses okonventionella.Kvinnor skall inte behöva känna att de måste vara det ena eller det andraberoende på vad omvärlden dikterar. Frihet ger jämställdhet föralla.Jämställdheten utgår från alla människors lika värde och varje människasrespekt för sin person, sina val och sina känslor. Det är en fråga omrättvisa att ingen skall särbehandlas negativt på grund av sitt kön ellerav andra orsaker. All form av diskriminering och generalisering måstemotverkas. Människor har rätt att betraktas som individer och inte somdelar av en viss grupp som godtyckligt tillskrivs vissa egenskaper.Densocialdemokratiska regeringen tilltror inte individen förmåga att självfatta beslut och veta sitt eget bästa. Regeringen har länge suttit fasti den sociala ingenjörskonsten. Man talar i termer av fördelning av maktoch resurser och framhåller kvinnan som svag för att sedan hävda att barastaten kan ge henne styrka genom särskilda åtgärder i form av projekt ochpositiv särbehandling. Ingenstans finns beskrivningen av den starka,självständiga kvinnan med makt över sin egen situation. Detta är uttryckför en cynisk människosyn.Trots regeringens hårda profilering av Sverigesom föregångsland får landet internationell kritik på många punkter.EU-kommissionen kritiserar för den könssegregerade arbetsmarknaden.FN påtalar allvarliga brister särskilt vad gäller löneskillnader ochbristande kvinnlig representation inom privat sektor, på universiteten,inom utrikesförvaltningen och i domstolsväsendet.Vi anser inte att denjämställdhetsskrivelse som regeringen lagt fram är bra. Den är onödigtdetaljerad som den inte innehåller några konkreta förslag pååtgärder för att lösa de problem som finns på jämställdhetsområdet.Lösningen är nämligen inte, vilket vi sett prov på tidigare, en ännu starkareoffentlig sektor och särlösningar för kvinnor. En modern jämställdhetspolitikförutsätter enligt vår uppfattning i stället att både kvinnor och män ärsjälvständiga. Den kanske viktigaste formen av oberoende är att kunnaleva på sin lön. Utan ekonomiskt oberoende kan man inte uppnå ett jämställtsamhälle. Med ekonomiskt oberoende menar vi oberoende från staten ellermaken eller oberoende från andra yttre förhållanden som traditionelltsett beslutat över enskilda människors ekonomiska situation.Vad vi häranfört bör ges regeringen till känna. Det innebär att vi tillstyrkermotionerna A1 yrkandena 1 och 2 och A258 yrkande 1 som motionernaN328 yrkande 10 (c), A4 yrkandena 1, 2 och 10 (fp), A302 yrkande 2 (c)och A307 yrkande 2 (fp) avstyrks.2. Mål och inriktning av jämställdhetspolitiken,punkt 1 (fp)av () och ().Förslagtill riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut underpunkt 1 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringensom sin mening vad som anförs i reservation 2. Därmed bifaller riksdagenmotionerna 2003/04:A4 yrkandena 1, 2 och 10 och 2003/04:A307 yrkande 2och avslår motionerna 2003/04:N328 yrkande 10, 2003/04:A1 yrkandena 1 och2, 2003/04:A258 yrkande 1 och 2003/04:A302 yrkande 2.StällningstagandeJämställdhethandlar om makt - makt för både kvinnor och män att kunna forma sina livoavsett könstillhörighet. Både kvinnor och män är fångna i den tvångströjasom könsrollerna skapar. Vi har därför oavsett kön allt att vinna på ettjämställt samhälle, makt i vardagen, i arbetslivet, över hushållsekonominsåväl som i samhället i stort. Men om vi verkligen skall kunna förändradagens könsrollssamhälle måste vi våga se verkligheten som den är. På deflesta av livets områden har kvinnor mindre makt och möjligheter än vadmän har. Därför består den viktigaste jämställdhetsutmaningen i attmöjliggöra för fler kvinnor att få ökad makt och inflytande över sina egnaliv. Detta förhållande bortser regeringen från i sin skrivelse. Jämställdhetär inte ett färdigt samhällsresultat som skall uppnås, som regeringentycks tro, utan handlar om att skapa lika villkor för kvinnor och män attsjälva forma sina liv. Den allvarligaste bristen i skrivelsen är därföratt den saknar idéer om hur "vanliga" kvinnor skall få ökat inflytandeöver sin vardag och sitt arbetsliv.Liberalismens främsta utgångspunktär den enskilde individen. Feminism handlar till stor del om att sestrukturer. Den liberala feminismen identifierar de strukturer som skaparmännens överordning och kvinnors underordning, och vill förändra dem såatt individerna kan forma sitt liv oberoende av kön. Folkpartietsjämställdhetspolitik tar därför sin utgångspunkt i grundkriterierna valfrihetoch egenmakt.För att angripa de grundläggande orsakerna till dagensojämställda samhälle har vi i lagt fram en handlingsplan sombl. a. handlar om att bryta upp de offentliga monopolen, höja kvinnodomineradearbetens status, satsa på ökat kvinnligt företagande och sänka skatten påhushållsnära tjänster.Segregation och utanförskap är kanske ett av destörsta politiska misslyckandena i modern svensk tid. Invandrarkvinnor äri många avseenden de största förlorarna. Många av dem är helt avskurnafrån samhället genom att de saknar utbildning och jobb, vilket leder tilldubbel maktlöshet. För att underlätta för dessa kvinnor anser vi iFolkpartiet att jämställdhetsarbetet vad gäller integrationspolitiken måsteta sitt avstamp i de grundläggande villkoren för integration, nämligenjobb, utbildning och vardagsmakt.Vad som här har anförts bör ges regeringentill känna. Det innebär att motionerna A4 yrkandena 1, 2 och 10 (fp) ochA307 yrkande 2 (fp) tillstyrks som motionerna N328 yrkande 10(c), A1 yrkandena 1 och 2 (m), A258 yrkande 1 (m) och A302 yrkande 2 (c)avstyrks.3. Mål och inriktning av jämställdhetspolitiken, punkt 1(c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anseratt förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförsi reservation 3. Därmed bifaller motionerna 2003/04:N328 yrkande10 och 2003/04:A302 yrkande 2 och avslår motionerna 2003/04:A1 yrkandena1 och 2, 2003/04:A4 yrkandena 1, 2 och 10, 2003/04:A258 yrkande 1 och2003/04:A307 yrkande 2.StällningstagandeEtt jämställt samhälle ärnågot som alla tjänar på. Trots jämställdhetslag, diskrimineringslagaroch mycket debatterande går jämställdhetsarbetet långsamt. Den svenskaregeringen framhåller ofta hur bra den är på jämställdhetsarbete. Men hurstår det egentligen till? Är så jämställt som regeringen villgöra gällande? Det enkla svaret är nej. Värderingar, attityder och könsrollermåste förändras. Det handlar om ett arbete på olika plan, allt ifrånpolitiska beslut, myndigheters agerande och i slutänden hur vi som individeragerar. Kvinnor och män måste ses som individer, inte som olika kollektiv.Kvinnor, precis som andra, är inte en homogen grupp. Det är dags attgöra upp med föreställningen att kollektiva lösningar skapar ett jämställtsamhälle. I stället behöver vi fokusera på individen och individuellalösningar. För att samhällets olika resurser skall komma individen tilldel på ett jämställt sätt är det viktigt att jämställdhetspolitikenintegreras i all verksamhet.Det offentliga skall vara ett föredöme i frågaom jämställdhetsarbetet. Såväl staten som landstingen och kommunerna bördärför ha en noggrann planering och uppföljning i sin verksamhet för attkunna korrigera orättvisor i resursfördelning mellan könen. För attunderlätta detta arbete bör det inför olika beslut göras enkonsekvensbeskrivningur ett jämställdhetsperspektiv i likhet med vad som gäller förmiljökonsekvensbeskrivningar.Även om huvudregeln för jämställdhetsarbetet skallvara att det skall integreras i all verksamhet kan det ibland vara motiveratatt utöver detta genomföra vissa kvinnoinriktade stödåtgärder för attbryta strukturer som hindrar kvinnor i olika sammanhang.Vad jag häranfört bör ges regeringen till känna. Det innebär att motionerna N328yrkande 10 (c) och A302 yrkande 2 (c) tillstyrks som motionernaA1 yrkandena 1 och 2 (m), A4 yrkandena 1, 2 och 10 (fp), A258 yrkande 1(m) och A307 yrkande 2 (fp) avstyrks.4. Frågor om makt och inflytande,punkt 3 (m)av (), () och TobiasBillström (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget tillriksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse:Riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservation 4.Därmed bifaller motion 2003/04:A258 yrkande 12 och avslårmotionerna 2003/04:A4 yrkande 3, 2003/04:A288 yrkandena 1-3, 2003/04:A302yrkande 15, 2003/04:A307 yrkandena 1 och 12, 2003/04:A335 och 2003/04:A371yrkandena 2 och 32.StällningstagandeVi anser inte att användandet avkvotering och positiv särbehandling, vilket regeringen tycks tro, är rättväg att gå för att få in fler kvinnor på ledande positioner i samhället.Vi är naturligtvis medvetna om att detta under vissa förutsättningar ärmöjligt enligt lagstiftningen, men det är viktigt att komma ihåg att nären kvinna kvoteras in bara därför att hon är kvinna begås samma fel somnär en man får arbetet bara därför att han är man. En orättvisa ersättsav en annan och segregeringen består. Matematisk omfördelning är interättvisa och leder inte till verklig jämställdhet. är det ettfaktum att där kvotering tillämpas är också könsfördelningen matematisktkorrekt, men där så inte sker är det ojämnt mellan kvinnor och män.Problemenmed diskriminering av kvinnor förekommer både inom privat och offentligsektor. Kvinnors sämre villkor påverkas av det faktum att deras arbetsmarknadi hög grad är reglerad av politiker. Mer än hälften av kvinnorna, ,arbetar inom den offentliga sektorn medan av männen gör det.Kvinnorna blir hänvisade till staten eller kommunerna som arbetsgivare,vilket ger dem både lägre löner och mindre möjligheter att påverka devillkor som gäller för arbetet. Så länge kvinnor binds i låglöneyrkenutan egentlig kontroll över sin arbetssituation eller valmöjlighet mellanolika arbetsgivare kommer de aldrig att vara jämställda.Utbyggnaden avden offentliga sektorn har motiverats med att kvinnor skulle få möjlighetatt ha både arbete och familj utan att behöva välja. Detta innebär ipraktiken dels att det har lagts en dubbel börda på många kvinnor, delsatt det indirekt sägs att kvinnor inte klarar sig på en öppen arbetsmarknad.Kvinnor stressar och får dåligt samvete. Särskilt påtagliga är problemenför ensamstående mammor. Att de svenska kvinnorna väljer att kombinerabarn och arbete har också lett till att kvinnor i barnafödande ålder harblivit oattraktiva på arbetsmarknaden och fått svårare att hävda sig. Enpolitik som tvingar kvinnor att vara yrkesarbetande föräldrar med barnenpå dagis är lika felkonstruerad som en politik där kvinnor skall "stå vidspisen och föda barn".Vi vill att det skall vara möjligt att starta ochdriva egna företag inom vård och omsorg, samt att sjukhus och vårdinrättningarskall kunna drivas av privata bolag. sjukvårdsmonopol måstebort för att öppna upp arbetsmarknaden för dem som arbetar inom denoffentliga sektorn. En sådan reform skulle gynna både kvinnor och män ochskapa frihet på en verkligt flexibel arbetsmarknad.Politiken skall inteskapa levnadsmönster för någon enda individ. Vi moderater anser attpolitikens uppgift i stället är att skapa möjligheter för det fria valet.Attitydförändringar kräver synliggörande av kvinnor och goda exempel,inte kvotering. Vi förordar att regeringen tillsätter en utredning omeffekterna av den egna arbetsplanen för jämställdhet inom den offentligaförvaltningen.Vad vi här anfört bör ges regeringen till känna. Detinnebär att vi tillstyrker motion A258 yrkande 12 (m) samt avstyrkermotionerna A4 yrkande 3 (fp), A288 (v), A302 yrkande 15 (c), A307 yrkandena1 och 12 (fp), A335 (s) och A371 yrkandena 2 och 32 (kd).5. Frågor ommakt och inflytande, punkt 3 (fp)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslutunder punkt 3 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager förregeringen som sin mening vad som anförs i reservation 5. Därmed bifallerriksdagen motionerna 2003/04:A4 yrkande 3 och 2003/04:A307 yrkandena 1och 12 och avslår motionerna 2003/04:A258 yrkande 12, 2003/04:A288 yrkandena1-3, 2003/04:A302 yrkande 15, 2003/04:A335 och 2003/04:A371 yrkandena 2och 32.StällningstagandeSom framgått ovan i reservation 2 är jämställdhetenligt en fråga om makt. saknar dock kvinnor i långtstörre utsträckning än män makt att påverka inom de flesta av livetsområden. Kvinnors brist på makt hänger i hög grad samman med att deosynliggörs i förhållande till män. Ett belysande exempel från medievärldenär, som framgår av en studie som två forskare vid universitethar gjort, att bara en fjärdedel av dem som syntes i nyhetsprogrammenAktuellt och Rapport var kvinnor. Av de makthavare och experter som förekomi samma program var män.Att kvinnor osynliggörs illustreras ocksåav att regeringen i skrivelsen inte tar upp frågan om kvinnor, ägande ochkapital, detta trots att makten över pengarna är en del av vägen mot ettmer jämställt samhälle. En orsak är kanske att ekonomisk makt traditionelltsett inte har förknippats med kvinnor. Vi i anser att frågorom makt måste kopplas till pengar och ägande.När det gäller representationkan vi hålla med regeringen om att har nått långt i fråga omkvinnor i direktvalda politiska organ, på såväl och regional somnationell nivå. Situationen inom näringslivet och de statliga bolagen ärdystrare. Enligt EU:s statistikmyndighet är avtoppcheferna i det svenska näringslivet kvinnor, motsvarande siffror förItalien och är respektive 14 %.Vi är övertygade om att fåkvinnor i maktpositioner ger sämre villkor såväl för kvinnor som för demän som inte heller passar in i den norm som de tilldelats i kraft avsitt kön. Den bristande jämställdheten i bolagsstyrelserna är också etthot mot svensk konkurrenskraft.