bet · GR01FIU15 · 2004-05-04 00:00:00 — uppdraget inte har sådan omfattning att institutet inte kan uppfyllade skyldigheter som följer av denna lag eller andra författningar somreglerar institutets verksamhet.Regeringen föreslår att får rätt att hämta in uppgifteroch företa undersökning hos ett företag som utför uppgifter åt en bankeller ett kreditmarknadsföretag, om det behövs för tillsynen över institutet.Av kommittén och i promemorian Reformerade bank- och finansieringsrörelseregler(Ds 2002:5) förslås inte någon skyldighet för instituten att anmäla tillFinansinspektionen att de avser att lägga ut verksamheten eller att deska lämna in uppdragsavtalet.Regeringen anför som skäl att den snabba tekniska utvecklingen på denfinansiella marknaden gör det mindre lämpligt att låsa bankernas agerandeoch ange att en banks verksamhet ska drivas i bankens egna lokaler och avbankens personal. En bank som lägger ut del av sin verksamhet har fortfarandekvar ansvaret för hela sin rörelse. Den kan alltså inte genom att läggaut verksamheten på någon annan frånhända sig ansvaret för att driften avverksamheten sker i enlighet med de regler som gäller för banken. Styrelseni banken ansvarar ytterst för organisation, styrning och kontroll avverksamheten.I lagrådsremissen gjorde regeringen bedömningen att ett institut bör fåorganisera sin rörelse på det sätt som den bedömer effektivast och attkonsumentskyddsaspekterna bör tas om hand av den allmänna sundhetsregeln.Någon uttrycklig bestämmelse om s.k. outsourcing föreslogs därför intei lagrådsremissen.Enligt Lagrådets mening bör utgångspunkten vara att tillståndspliktigverksamhet ska drivas av den som fått tillståndet om inte annat särskiltföreskrivs. Stödfunktioner av olika slag, exempelvis av administrativkaraktär, bör dock utan författningsstöd kunna läggas ut på annan. Lagrådethar inget att erinra mot att vissa tjänster som normalt tillhandahålls avkreditinstitut uppdras åt andra att utföra. Det är inte heller nödvändigtatt tillstånd ges för varje enskilt uppdrag, utan man kan exempelvis vältänka sig ett förfarande enligt vilket förutsättningarna för att ettkreditinstitut ska få lämna uppdrag anges i lagen och att institutet fåranmäla till när uppdrag har lämnats. Lagrådet ansersåledes att gällande tillståndskrav behöver kompletteras med bestämmelsersom ger uttryckligt stöd för en uppdragsverksamhet. Lagrådet anför dockatt det saknas tillräckligt underlag för att kunna uttala sig om ifallden erforderliga kompletteringen kan göras inom ramen för dettalagstiftningsärende.Regeringen anför i propositionen att den kan se ett värde i att ettinstitut som avser att lägga ut sin verksamhet på annan, anmäler detta tillFinansinspektionen. Regeringen delar vidare Lagrådets bedömning om attdet bör träffas ett särskilt avtal mellan institutet och uppdragstagarenom villkoren för uppdraget. Det avtalet bör lämnas in till inspektioneni samband med att institutet anmäler sin avsikt att ingå ett uppdragsavtal.Regeringen anför vidare att bör få utökade möjligheteratt hämta in uppgifter från sådana företag som av en bank - men även avett kreditmarknadsföretag - har fått verksamhet utlagd på sig och ävenatt utöva tillsyn över ett instituts verksamhet i ett sådant företag. Detsistnämna bör ske genom att inspektionen ges möjlighet att genomföraundersökning hos uppdragstagaren, om det behövs för tillsynen över institutet.Av författningskommentaren framgår att om upptäckeratt uppdraget strider mot lagen eller att det hindrar en effektiv tillsyn,kan inspektionen ingripa och förelägga institutet att vidta de åtgärdersom behövs för att komma till rätta med bristerna. Inspektionen kanexempelvis förelägga institutet att göra ändringar i uppdragsavtalet.SkrivelseBankföreningen föreslår i skrivelsen att det inte införs någon ovillkorligskyldighet för banker och kreditmarknadsföretag att ge in alla uppdragsavtaltill . Inspektionen behöver inte ha avtalen eftersomden inte ska granska avtalens innehåll eller godkänna att ett uppdrag gestill något annat företag. Föreningen påpekar att det skulle bli en storoch onödig administrativ belastning för alla kreditinstitut, men särskiltför . Avtalen innehåller tekniska och kommersiellaaffärshemligheter och inspektionen tvingas till att göra svårasekretessprövningar.Förslaget omfattar både externa och interna uppdragsavtal. Det innebäratt alla avtal om samarbete och arbetsfördelning inom en finansiell koncernska ges in till inspektionen, liksom avtalen med utomstående företag. Detblir en enorm mängd avtal, som dessutom förändras över tiden till följdbl.a. av organisationsförändringar.Bankföreningen anser att det är tillräckligt att inomramen för sin tillsynsverksamhet kan begära att få in uppdragsavtal förgranskning. Som ett alternativ till att helt ta bort den föreslagnaskyldigheten pekar föreningen på att inspektionen skulle kunna utfärdaföreskrifter och allmänna råd om i vilken utsträckning uppdragsavtal skaanmälas och sändas in till inspektionen.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att av propositionen framgår att Finansinspektioneninte ska göra någon prövning av uppdragsavtalen. Inspektionen får enligtförslaget rätt att hämta in uppgifter och företa undersökning hos ettföretag som utför uppgifter åt en bank eller ett kreditmarknadsföretag,om det behövs för tillsynen över institutet. Enligt uppgift frånFinansinspektionen så tar inspektionen alltid in avtalen om s.k.outsourcing och granskar dem. Det finns inget särskilt författningsstödför detta. Det har inte framkommit att dagens system på något sätt innebären stor och onödig administrativ belastning för ellerför kreditinstituten. Utskottet anser att det är viktigt att inspektionenhar en laglig rätt att ta in uppgifter och utföra undersökningar hosföretag som utför uppgifter åt andra företag som står under myndighetenstillsyn. Om inspektionen inte har denna möjlighet så kan tillsynsuppgiftenförsvåras genom att företag låter någon annan utföra dess uppgifter. Motbakgrund av vad som anförts tillstyrker utskottet regeringens förslag.Andra företags mottagande av medel från allmänhetenUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att kraven som ställs på icke-finansiella företag sominte omfattas av insättningsgarantin att ta emot inlåning från allmänhetenär tillräckliga för att motverka risken för brottslighet och ge etttillfredsställande skydd för konsumenterna. Det ställs bl.a. ett kapitalkravpå för ekonomiska föreningar och föraktiebolag. Utskottet tillstyrker således regeringens förslag till ny lagom inlåningsverksamhet och avstyrker därför motionen.PropositionenIcke-finansiella företag får ta emot inlåningRegeringen föreslår att även andra företag än sådana som omfattas av lagenom insättningsgaranti får ta emot inlåning från allmänheten. Företagensinlåningsverksamhet ska omfattas av särskilda regler till skydd förinsättarna. Reglerna tas in i en ny lag om inlåningsverksamhet.I och med att även andra företag som inte omfattas av insättningsgarantinfår ta emot inlåning ökar valmöjligheterna och konkurrensen vilket enligtregeringen är positivt för konsumenterna. Ett gott konsumentskydd böromfatta tillgång till flera alternativ och mer kundanpassade produkter.Regeringen anser att förslaget är en genomgripande förändring i förhållandetill nuvarande regler.Staten är ytterst garant för garanterad inlåning. Det bör enligt regeringenendast gälla om företag står under särskild reglering och tillsyn. Regeringenanser därför att staten inte bör garantera inlåning i icke-finansiellaföretag eftersom de inte står under någon tillsyn. Förslaget innebärsåledes att även mindre säkra inlåningsalternativ erbjuds konsumenterna.Sådan inlåning kan jämföras med andra placeringsformer på ränte- ochaktiemarknaderna där konsumenterna måste ta hänsyn till förlustriskerna.Skälenför att släppa ogaranterad inlåning i princip fri är enligt regeringenattnågra systemrisker inte finns,garanterade inlåningsalternativ erbjuds konsumenterna inom den finansiellasektorn,det erbjuds viss ogaranterad inlåning (mottagande av s.k.kundmedel)hushållens placeringsalternativ och konkurrensen därigenom ökar.Regeringen anser att av såväl EG-rättsliga som brottsförebyggande skälbör särskilda krav ställas på företag som inte omfattas av lagen ominsättningsgaranti för att dessa ska tillåtas ta emot inlåning från allmänheten.Regeringen gör bedömningen att genom att avreglera inlåningsverksamhetenfinns risker för nya tillfällen till brott, bl.a. bedrägeri- och borgenärsbrott.Bestämmelser bör därför enligt regeringen utformas så att möjligheternaatt begå brott förebyggs som det för seriösa näringsidkare inteframstår som ett hinder att ägna sig åt inlåningsverksamhet.Flera remissinstanser - t.ex. och -avstyrker förslaget med hänvisning till riskerna för brottslighet ochvikten av ett starkt konsumentskydd. De anser att de föreslagna reglernainte är tillräckliga för att motverka risken för brottslighet eller föratt skydda konsumenterna i tillräcklig grad. Några remissinstanser anseratt skyddsregleringen bör skärpas samt företagen omfattas av tillståndskravoch ställas under tillsyn fullt ut. Vidare börrörelseregler införas samt samma sanktionssystem som gäller för kreditinstitutgälla även för dessa företag.Regeringen anför att man har stor förståelse för de farhågor som många avremissinstanserna uttrycker. Enligt regeringen är det en svår balansaktatt utforma skyddsregleringen på ett sådant sätt att den i tillräckliggrad tar hänsyn till dessa aspekter som regleringen inte framstårsom ett hinder för seriösa näringsidkare att ägna sig åt inlåningsverksamhet.Reglerna får vidare inte motverka konsumentintresset av ökad konkurrensoch fler placeringsalternativ. Regeringen anser därför att det inte utgörett alternativ att underkasta företag som driver inlåningsverksamhettillståndskrav med full tillsyn av samt rörelse- ochsanktionsreglering av det slag som gäller för auktoriserade företag.Regeringen anser att ett sådant förslag inte skulle vara attraktivt föricke-finansiella företag. Placeringsalternativen skulle därför sannoliktinte komma att öka och därmed skulle inte heller konkurrensen öka somavsett.Enligt regeringens uppfattning går det emellertid att åstadkomma entillfredsställande balans mellan nyttan med reformen och önskemålet om stabilverksamhet i företag som driver inlåningsverksamhet utan att gå så långtsom remissinstanserna förespråkar. Regeringen föreslår därför bl.a. - iförhållande till promemorian Reformerade bank- och finansieringsrörelseregler(Ds 2002:5) -en utvidgad informationsplikt,att krav på att mottagna medel ska redovisas som en särskild skuldpost iårsredovisningen och i eventuell koncernredovisning,att det - med ett undantag - införs kapitalkrav även för ekonomiskaföreningar,att kapitalkravet för aktiebolag ska uppgå till ,att en vidare krets av ägare kontrolleras samtatt blir skyldig att minst en gång kontrolleraatt vissa av villkoren i lagen är uppfyllda.Regeringen gör bedömningen att kraven och reglerna i tillräcklig gradbidrar till att motverka risken för brottslighet samt till etttillfredsställandekonsumentskydd. bedöms vinsterna som denna form av inlåningsverksamhetpotentiellt kan ge i form av fler sparalternativ och högre avkastningvara tillräckligt stora för att motivera reformen. Regeringen anser attkraven bör regleras i en särskild lag om inlåningsverksamhet.Associationsform och kapitalkravRegeringen föreslår att inlåningsverksamhet får drivas endast av aktiebolageller ekonomiska föreningar. Aktiebolag ska ha ett bundet eget kapital påminst . Ekonomiska föreningar ska ha ett bundet egetkapital på . Det senare kravet ska dock integälla för spar- och låneföreningar.Lagen är enligt regeringen bl.a. tänkt att utgöra ett skydd förfordringsägarnas medel, och regeringen anser därför att associationsformen börbegränsas till aktiebolag och ekonomiska föreningar.Spar- och låneföreningarRegeringen anför att det finns erfarenheter av ekonomisk brottslighetkopplad till ekonomiska föreningar. ökade registreringen av spar-och låneföreningar hos . Dessa föreningarfick utan tillstånd av ta emot inlåning och beviljakrediter inom medlemskretsen och detta hade börjat missbrukas. Missbruketbestod i att föreningarna inte höll sig till den verksamhet som vartillåten, dvs. att endast ta emot insättningar från medlemmar och tillgodosederas finansieringsbehov. Det fanns även indikationer på att vissa föreningardrev olika former av brottslig verksamhet utomlands. Föreningarnamarknadsfördes på Internet som en "fantastisk" möjlighet att köpa sin egen"EU-bank". Till följd av detta upphävdes möjligheten för sådana föreningaratt ta emot inlåning utan tillstånd av . Redan registreradespar- och låneföreningar tilläts dock att fortsätta driva sin verksamhet.I samband med att undantaget för spar- och låneföreningar upphävdesframhöll (bet. 1999/2000:FiU28) att det bör finnas möjlighet förseriösa spar- och låneföreningar att i kontrollerade former driva verksamhetäven i fortsättningen. Även nytillkommande seriösa spar- och låneföreningarbör enligt kunna få möjlighet att verka i lämpliga former.Regeringen föreslår (jfr s. 16 f.) att spar- och låneföreningar som uppfyllersärskilda villkor blir undantagna från kravet på tillstånd för att fådriva finansieringsrörelse enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse.Tillstånd behövs inte om föreningen inte har fler medlemmar än högst1000 fysiska personer och föreningen får bara anta personer som ingår ien i förväg identifierbar begränsad krets. Regeringen anser att eftersomspar- och låneföreningar tar emot återbetalningspliktiga medel frånallmänheten bör de dock omfattas av lagen om inlåningsverksamhet.Regeringen anför vidare att konkurrensneutralitet mellan olikaassociationsformerinnebär att kapitalkrav även ska gälla för ekonomiska föreningar. Krav påkapital ställs främst i ett brottsförebyggande syfte. Medlemmarna iekonomiska föreningar deltar ofta på ett mer aktivt sätt än aktieägarna iett aktiebolag. Enligt regeringen visar erfarenheten att risken förbrottslighet är mindre i ekonomiska föreningar.För spar- och låneföreningar gäller, som ovan nämns, bl.a. att verksamhetenär begränsad genom villkoret att föreningarna inte får ha fler än 1 000fysiska medlemmar. Det är bl.a. lättare att ha kontroll över om oegentligheterförekommer inom föreningen. Om medlemmarna inte är näringsidkare kommerde inte kunna sätta in mer än . Om ett krav på visst minstakapital införs för spar- och låneföreningar, skulle detta sannolikt innebäraenligt regeringen att många föreningar inte kan driva inlåningsverksamhet.Det skulle strida mot ett uttryckligt önskemål från . De kravsom utöver kapitalkrav föreslås ställas på bl.a. spar- och låneföreningarbör vara tillräckliga för att historien inte ska upprepa sig, eftersomföreningarna därigenom kommer att omfattas av ett betydligt striktareregelverk än förut. Regeringen anser att det inte bör föreslås att spar-och låneföreningar ska omgärdas av krav på ett visst minsta kapital.S.k. sparkassorRegeringens förslag till lag om inlåningsverksamhet kommer även omfattaekonomiska föreningar inom konsument- och bostadskooperationen (s.k.sparkassor). En sparkassa driver inlåningsverksamhet som en integrerad delav sin övriga verksamhet i syfte att finansiera den huvudsakliga verksamheten.Medlemskapet är ofta öppet för alla. Sparkassor tar emot återbetalningspliktigamedel från allmänheten. De sparkassor som finns är ganska stora och taremot höga belopp i sin inlåningsverksamhet. Regeringen anser att det ärmotiverat att införa ett kapitalkrav för sparkassor. Med hänsyn tillskillnaden mellan associationsformerna aktiebolag och ekonomisk förening,samt då inlåningsverksamhet i sparkassor pågått sedan mycket lång tidtillbaka och det saknas annan erfarenhet av brottslighet i ekonomiskaföreningar än den ovan nämnda, anser regeringen att kravet på visst bundeteget kapital inte behöver sättas högre än fem miljoner kronor.Regeringen anser dock att det är rimligt att överväga en särlösning försparkassor som för den nya lagens ikraftträdande driverinlåningsverksamhet med stöd av vissa övergångsbestämmelser (se prop.1999/2000:101 och 2002/03:7). De sparkassor som vänder sig tillallmänheten, har inrättat sina verksamheter för ett visst syfte, t.ex.att erbjuda bosparande. Regeringen anför att ett krav som innebär attäven dessa föreningar ska anpassa sin verksamhet till att ta emot högst50 från konsumenter framstår som väl ingripande, i vart fall förnärvarande. Regeringen föreslår att sparkassor som driver verksamhetenligt övergångsbestämmelserna till lagen om finansieringsverksamhet tillsvidare bör undantas från kravet på beloppsbegränsning. Regeringen avseremellertid att ytterligare överväga frågan om undantagets utformning samtvilka eventuella andra åtgärder som kan behövas för att tillgodosekonsumentskyddsaspekterna.Informationsplikt och redovisningRegeringen föreslår att om ett företag - som inte är ett institut enligtlagen om insättningsgaranti erbjuder sig - att från allmänheten ta emotåterbetalningspliktiga medel, som efter uppsägning är tillgängliga förfordringsägaren inom högst , ska företaget tydligt informerafordringsägarenom att mottagna medel inte omfattas av insättningsgarantin,att det innebär att medlen kan förloras om företaget försätts i konkurseller annars har betalningssvårigheter,om hur företaget avser att använda de mottagna medlen.Informationen ska lämnasvid marknadsföring av inlåningsverksamheten,innan ett avtalsförhållande ingås.Under avtalstiden ska detta framgå av kontoutdrag och liknande materialsom rör fordringsförhållandet.Företag som driver inlåningsverksamhet ska i sin årsredovisning som ensärskild skuldpost redovisa medel som mottagits från allmänheten enligtlagen om inlåningsverksamhet.Ingripanden vid brister i informationenRegeringens föreslår att om ett företag åsidosätter informationsplikten,när det gäller ett erbjudande riktat till konsumenter, ska bestämmelseri marknadsföringslagen om ingripande tillämpas. Om det saknas möjlighetatt ingripa enligt marknadsföringslagen, ska kunnaförelägga företaget att fullgöra informationsplikten. Om föreläggandetinte följs, ska inspektionen kunna avföra företaget ur registret.Beloppsmässig begränsning av mottagna medelRegeringen föreslår - som framgår ovan i vissa fall - att mottagna medelsom inte omfattas av insättningsgarantin för konsumenter ska begränsasbeloppsmässigt. Behållningen för varje konsument får uppgå till högst50 . En beloppsbegränsning medför att risken för den enskildekonsumenten kan förutses. Risken kan aldrig bli större än den maximalttillåtna behållningen. För att begränsa risken för penningtvätt finns detockså anledning att inte tillåta alltför stora belopp.Detta krav ska dock inte gälla för företag som för lagensikraftträdande driver verksamhet med stöd av vissa övergångsbestämmelser,och som driver inlåningsverksamhet som omfattas av nu aktuell lag.Remissinstanserna framför många synpunkter på beloppsbegränsningen. Någonanser att den inte bör gälla gentemot juridiska personer och en annan attden inte bör gälla gentemot näringsidkare.I promemorian Reformerade bank- och finansieringsrörelseregler (Ds 2002:5)föreslogs även en beloppsbegränsning för näringsidkare. Förslaget attbara låta medel från konsumenter omfattas av beloppsbegränsningen harenligt regeringen växt fram till följd av olika remissynpunkter underlagstiftningsärendets gång.Kooperativa Förbundet (), OK och påpekar att sparkasse- ochsparkontoverksamhet är en helt annan form av sparande än kortsiktigtsparande på kundmedelskonton. En sparkassa bygger på delägarskap ikonsumentkooperationens föreningar. Kooperationen bedriver inlåning enbartfrån medlemmar, inte från allmänheten. De vill att sparkasse- ochsparkontoformen för konsumentkooperativ verksamhet får fortsätta att drivaverksamheten på samma sätt som i dag.Regeringen föreslår en övergångsbestämmelse enligt vilken beloppsgränsenpå inte ska gälla för ett företag som vid lagens ikraftträdandedriver inlåningsverksamhet med stöd av övergångsbestämmelserna tilltidigare ändringar i bankrörelselagen och lagen om finansieringsverksamhet.Regeringen anför bl.a. att det finns specifika förhållande i vissasparkassor inom konsumentkooperationen och det är rimligt att överväga ensärlösning för bl.a. dessa. existerande sparkassor som vänder sigtill allmänheten och spar- och låneföreningar har inrättat sina verksamheterför ett visst syfte. Ett krav som innebär att även dessa föreningar skaanpassa sin verksamhet till att ta emot högst från konsumenterframstår som väl ingripande enligt regeringen. Regeringen anser därföratt sådana existerande företag tills vidare bör undantas från kravetpå beloppsbegränsning. Regeringen avser att ytterligare överväga fråganom undantagets utformning samt vilka eventuella andra åtgärder som kanbehövas för att tillgodose konsumentskyddsaspekterna.Åtgärder mot penningtvättRegeringen föreslår att företag som driver inlåningsverksamhet ska omfattasav lagen om åtgärder mot penningtvätt. Bryter ett företag mot en bestämmelsei den lagen eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen,ska kunna förelägga företaget att göra rättelse.Inspektionen ska, om rättelse inte görs, kunna avföra företaget ur registret.Detsamma ska gälla om företaget inte lämnar inspektionen begärdaupplysningar om verksamheten som behövs för att inspektionen ska kunnakontrollera att penningtvättslagen följs.Krav på och kontroll av ägare och ledningRegeringen föreslår att den som i väsentlig utsträckning har åsidosattskyldigheter i näringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenhetereller som har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet inte får haett kvalificerat innehav i ett företag som driver inlåningsverksamheteller ingå i företagets ledning.Med kvalificerat innehav avses ett direkt eller indirekt ägande i ettföretag som driver inlåningsverksamhet, om innehavet representerar tioprocent eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annarsmöjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget.Kvalifikationskrav och rapporteringsplikt för revisorerRegeringen föreslår att i ett företag som driver inlåningsverksamhet skaminst en revisor väljas av bolagsstämman eller föreningsstämman. Bara densom är auktoriserad eller godkänd revisor som avlagt revisorsexamen fårvara revisor.Om en revisor får kännedom om förhållanden som kan utgöra en väsentligöverträdelse av de författningar som reglerar företagets inlåningsverksamhet,ska revisorn omgående rapportera detta till ochinspektionen får förelägga företaget att göra rättelse.Ansökan om registrering hos och viss kontrollRegeringen föreslår att företag som avser att driva inlåningsverksamhetska ansöka om registrering hos . Om företaget uppfyllervissa villkor ska registrering ske och inspektionen ska föra ett särskiltregister över företagen. Minst en gång ska Finansinspektionenkontrollera att vissa i lagen angivna villkor är uppfyllda.MotionenI motion Fi4 yrkande 2 av , och (alla fp) anför motionärerna att regeringen i sitt förslag öppnarockså för icke-finansiella företag som inte omfattas av insättningsgarantinatt ta emot inlåning från allmänheten. Motionärerna anser att det ärpositivt att det blir ett större utbud av insättningsmöjligheter, men detinnebär också risker. Man kan inte bortse från risken att insättare inteuppmärksammar att insättning i dessa företag inte omfattas avinsättningsgarantin.Möjligheterna för bedrägliga beteenden ökar. Det är inte säkert att deåtgärder som regeringen planerar är tillräckliga för att ge ett gottkonsumentskydd.