bet · GR01JUU20 · 2004-05-11 00:00:00 — Av 24 kap. 7 § följer sålundaatt samtycke har ansvarsbefriande verkan endast om gärningen - med hänsyntill den skada, kränkning, eller fara som den medför, dess syfte och övrigaomständigheter - är försvarlig. Utskottet delar regeringens uppfattningatt detta normalt inte kan vara fallet när det gäller så allvarliga brottsom människohandel. Utskottet vill också påpeka att människohandelsbrottetinte förutsätter att något utnyttjande ägt rum. Att samtycka tillutnyttjandet kan alltså inte tillmätas någon betydelse. Utskottet anser alltsåi likhet med regeringen att det inte behövs någon särskild bestämmelse omatt samtycke till det åsyftade utnyttjandet inte skall ha straffrättsligbetydelse. Motion Ju21 i denna del bör avslås av riksdagen.Kontroll över offer för människohandelSom framgått i det föregående föreslås i propositionen att straffansvaretskall knytas till att gärningsmannen genom att använda otillbörliga medelvidtagit olika handelsåtgärder med offret och därigenom tagit kontrollöver vederbörande. Motionärerna bakom motion Ju23 (kd) hävdar att uttrycket"tar kontroll över" är alltför oprecist.Även kravet på att gärningsmannen tagit kontroll över offret kritiseradesunder remissbehandlingen av promemorian. Kritiken gick i huvudsak ut påatt uttrycket "tar kontroll över" är nytt i dessa sammanhang och kundeförväntas ge upphov till tillämpningsproblem.Utskottet kan i och för sig hålla med motionärerna om att uttryckssättet"tar kontroll över" kan ge upphov till tolkningsproblem. anserutskottet att det behövs ett sådant rekvisit för att undvika att straffansvaretträffar fall av tillfälliga eller mera ofarliga kontakter som inte börvara kriminaliserade som människohandel. Kärnpunkten i begreppet är somutskottet ser det att offret skall stå under ett tryck som är av allvarligbetydelse. Det bör alltså röra sig om situationer av påtagligt underlägesom typiskt sett krävs för att förverkliga brottsplanen. Gärningsmannenbör således ha ett påtagligt inflytande över offrets agerande, i varjefall i vissa hänseenden.Exempel som kan tjäna som vägledning för rättstillämpningen finns iförfattningskommentaren i propositionen. Där anges bl.a. att offret skallbefinna sig i en trångmålsliknande situation eller faktisk beroendeställningi förhållande till gärningsmannen. Under denna beskrivning ryms enligtutskottets mening vad som får betecknas som ett typfall när det gäller dekontrollsituationer som är aktuella när det handlar om människohandel,nämligen att offret befinner sig i ett främmande land, inte kan språketoch är hänvisad till gärningsmannen för sin försörjning.Utskottet anser att lagtexten fått en lämplig utformning. Motion Ju23 idenna del bör avslås av riksdagen.Särreglering av människohandel rörande barnI motion Ju20 (c) föreslås en särreglering beträffande människohandel medbarn och att straffet i sådana fall alltid skall vara minst fyra årsfängelse.Utskottet konstaterar att regeringen har föreslagit att det i 4 kap. 1 a§ tredje stycket tas in en bestämmelse av innebörd att det inte krävs attnågot otillbörligt medel använts, om brottet riktats mot en person under18 år. Utskottet kan inte se annat än att detta innebär att brott motbarn särreglerats. Enligt utskottets uppfattning har bestämmelsen fått enlämplig avfattning. Det finns inget att vinna på att bryta ut det tredjestycket ur förslaget och sätta in det i en egen paragraf.Den särskilda straffskalan för mindre grova fall syftar till att erbjudaen möjlighet till en nyanserad straffmätning. Utskottet vill dock för sindel understryka att brott riktade mot barn ytterst sällan torde kunnavara att bedöma som mindre grova. Som regel torde det i stället vara såatt det faktum att brottet riktat sig mot ett barn är en försvårandeomständighet. I det enda avgörande där någon dömts för människohandelför sexuella ändamål fäste hovrätten särskilt avseende vid att målsägandenvar och skärpte straffet i förhållande till vad som dömts uti tingsrätten (Hovrättens för , avd. 2, dom den 18 december2003 i mål nr B 4388-03). Utskottet ser ingen fara för att brott riktademot barn inte skulle kunna bestraffas tillräckligt hårt.Utskottet förordar alltså den lösning som regeringen valt i detta avseende,och utskottet föreslår att avslår motion Ju20 i denna del.Lagregleringen av straffansvaretSom framgått i det föregående ansluter sig utskottet till regeringensbedömning när det gäller frågorna om betydelsen av samtycke, kontrollrekvisitetoch särregleringen avseende brott riktade mot barn. Också i övrigt anserutskottet att lagförslaget fått en lämplig utformning. Beträffande kravetpå otillbörliga medel får förslaget i propositionen accepteras i avvaktanpå den utredning som utskottet föreslagit.Sammantaget innebär detta att utskottet ställer sig bakom regeringensförslag, och utskottet föreslår att antar det i propositionenframlagda förslaget till lag om ändring i brottsbalken.Det tillstyrkta förslaget till ändring i innebär bl.a.att bestämmelsen i 4 kap. 3 § om försättande i nödläge skall upphävas.Tanken är att behovet av kriminalisering i dessa fall i stället skalltillgodoses med det nya förslaget om straff för människohandel.Utskottet har uppmärksammat att det finns en hänvisning till 4 kap. 3 §brottsbalken i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedeli vissa brottmål. Eftersom den paragrafen nu föreslås upphävd bör enligtutskottets uppfattning även hänvisningen till den lag tas bort.Frågan blir då om det lag i stället bör tas in en hänvisningtill 4 kap. 1 a § brottsbalken.De flesta straffbara förfaranden som regleras i 4 kap. 3 § brottsbalkenkommer efter det utökade tillämpningsområdet för människohandelsbrottetatt omfattas av bestämmelsen i 4 kap. 1 a § samma balk. För att det ävenfortsättningsvis skall vara möjligt att använda de utvidgade möjligheternaatt förordna om tvångsmedel vid förundersökningar rörande sådana gärningarsom var straffbara som försättande i nödläge krävs att det tasin en hänvisning till 4 kap. 1 a § lag.Utskottet noterar att i sitt betänkande Om buggningoch andra hemliga tvångsmedel (SOU 1998:46) ansåg att det inte finns behovav särreglering av möjligheten att använda tvångsmedel när det gälldebrott av nu aktuellt slag. I utredningens förslag till ny lag i ämnettogs dessa brott följaktligen inte med. Det förslaget bereds iRegeringskansliet.I detta ärende har utskottet inte underlag för annat ställningstagande änatt se till att möjligheterna att använda tvångsmedel i de förundersökningarsom lag tar sikte på inte inskränks som en följd av att förslageni propositionen genomförs. Följaktligen bör en hänvisning till 4 kap. 1a § tas in lag. Utskottets lagförslag finns ibilaga 3.Stöd till offer för människohandelPermanent uppehållstillståndUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår två motionsyrkanden om att offerför människohandel alltid bör få permanent uppehållstillstånd. Utskottetanser att det alltid bör göras en sammantagen bedömning av skyddsbehovoch humanitära skäl i dessa sammanhang. Jämför reservation 4 (fp, kd, c).I motionerna Ju22 (fp) och Ju23 (kd) föreslås att offer för människohandelbör ges permanent uppehållstillstånd.FN-protokollet innehåller regler i frågan om offrens status idestinationslandet.Av artikel 7 följer att staterna skall överväga att vidta åtgärder somtillåter att offer får stanna, tillfälligt eller stadigvarande, på derasterritorium i lämpliga fall.Avfattningen av artikel 7 innebär inte mer än en skyldighet att övervägaen möjlighet för offren att få stanna här. I sammanhanget kan dock påpekasatt har beslutat om vissa ändringar i utlänningslagen(1989:529). Ändringarna, som träder i kraft , innebärbl.a. att tidsbegränsade uppehållstillstånd skall kunna ges till enutlänning efter en ansökan av förundersökningsledare, om det behövs för attförundersökning eller huvudförhandling i brottmål skall kunna genomföras(2 kap. 4 a §). Syftet med ändringen är att offren skall kunna stanna härså länge som krävs för att det rättsliga förfarandet skall kunna genomföras.I klargörande syfte infördes dessutom en bestämmelse i utlänningslagenav innebörd att en sådan ansökan av förundersökningsledare inte är någothinder mot att pröva en ansökan från utlänningen om att få uppehållstillståndpå andra grunder (2 kap. 5 c §).I samband med behandlingen av propositionen tog socialförsäkringsutskottetockså ställning till motionsönskemål liknande de nu aktuella om permanentuppehållstillstånd (bet. 2003/04:SfU6 s. 22 f). Socialförsäkringsutskottetpåpekade att det redan med nu gällande lagstiftning är möjligt förbrottsoffer att få permanent uppehållstillstånd bl.a. av humanitära skäl.Utskottet motsatte sig dock en ordning som skulle innebära att den somutsatts för brott automatiskt skall få permanent uppehållstillstånd.Utskottet underströk att en sammantagen bedömning måste göras i fråga omde skyddsbehov eller humanitära skäl som kan utgöra grund för uppehållstillståndi det enskilda fallet.Justitieutskottet ser ingen anledning för att nu frångå detangivna ställningstagandet om permanent uppehållstillstånd. MotionernaJu22 och Ju23 i dessa delar bör avslås av riksdagen.Återvändande till hemlandetUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår motioner om ett program för attstödja offer för människohandel som skall återvända till hemlandet och omsäkerheten för dem i hemlandet. Utskottet hänvisar till bestämmelserna iFN-protokollet och till pågående arbete i frågan. Jämför reservation 5 (m,fp, c).Motion Ju22 (fp) tar upp frågan om säkerställande av offrens säkerhet ihemlandet. I motion Ju290 (m) efterfrågas ett program inom EU för attstödja offer för människohandel som skall återvända till hemlandet.De frågor som motionärerna tar upp behandlas i FN-protokollet i artiklarna6 och 8. I artikel 6 finns bestämmelser om skydd av offer för handel medmänniskor. I det sammanhang som är aktuellt kan bl.a. framhållas attåtgärder skall övervägas för offrens fysiska, psykiska och socialarehabilitering. Vidare skall varje part sträva efter att skydda offrensfysiska säkerhet när de befinner sig på partens territorium.I artikel 8 i FN-protokollet anges att återsändandet skall ske medvederbörlig hänsyn till personens säkerhet och till läget i eventuellarättsliga förfaranden, och det skall helst vara frivilligt. Ursprungsstaten,i praktiken det land som offret kommer från, har dessutom en skyldighetenligt protokollet att, med hänsyn till vederbörande persons säkerhet,underlätta och gå med på att personen återvänder utan oberättigat elleroskäligt dröjsmål. Vidare skall ursprungsländerna bl.a. bekräfta att offretär medborgare i den staten och gå med på att utfärda erforderligaresehandlingar.Regeringen anför att innehållet i artikel 8 i FN-protokollet överensstämmermed den svenska återsändandepolitiken som bygger på respekt för mänskligarättigheter och den enskildes integritet. Det innebär bl.a. att ettåtersändande skall ske med hänsyn till en persons säkerhet och på ett värdigtsätt, i första hand självmant. Regeringen gör bedömningen att Sverigeutan lagstiftning lever upp till FN-protokollets bestämmelser om brottsoffersåtervändande.I strategi för bekämpning av människohandel genomSveriges internationella utvecklingsarbete anförs bl.a. att innanåtersändandet påbörjas bör möjligheterna till stöd i hemlandet för att finnaarbete, bostad och ett socialt sammanhang undersökas så att offret kantillförsäkras skydd och rimlig överlevnad. Själva transporten måste ocksåvara trygg. Samarbetsavtal och praktiska rutiner mellan angränsande länderkan underlätta. Vidare sägs att återvändandeprogram bör inriktas på attkunna erbjuda offren för människohandel bl.a. skydd mot nya övergrepp.När det gäller polisens insatser anförs det i strategin att det på mångahåll krävs en reformering och ett stärkande av polisväsendet för en merrättssäker och kompetent hantering. Möjligheten att förstärka svensktstöd till polisutbildning och polisens organisation bör undersökas i dettasammanhang, både för mer kortsiktiga insatser i särskilt utsatta områdenoch för mer långsiktig institutionell uppbyggnad.Regeringen har i regleringsbrevet till Sida begärt en redovisning av vilkaåtgärder som vidtagits med anledning av strategin.EU:s ministerråd enades om ett direktiv som syftar tillatt fastställa villkoren för uppehållstillstånd med begränsad giltighetstidför tredjelandsmedborgare som samarbetar i kampen mot bl.a. människohandel.Såvitt nu är av intresse sägs i artikel 15 i utkastet att berördatredjelandsmedborgare skall beviljas tillträde till befintliga program,inklusive vid behov förberedande program för hjälp att återvända tillhemlandet. Medlemsstaterna åläggs dock inte någon skyldighet att inrättasådana program.Inom ramen för det nordisk-baltiska samarbetet planeras ett projekt somtar sikte på offrens återvändande.Av sjätte lägesrapport avseende människohandel försexuella ändamål (RKP KUT Rapport 2004:2 s. 29) framgår bl.a. att detfinns ett vittnesskyddsprogram som är tillgängligt för offer för människohandelbåde i och utanför . Således är det möjligt att ge stöd och skyddtill de offer för människohandel från som påträffas i närde skall återvända till hemlandet.Från har utskottet inhämtat att InternationalOrganization for Migration (IOM) har s.k. shelters i , ochLitauen.Utskottet delar motionärernas uppfattning att offrens säkerhet efteråtervändande till hemlandet är en viktig fråga när det gäller människohandel.FN- protokollet innehåller som framgått ovan en rad bestämmelser påområdet. Det ligger i sakens natur att ansvaret för offrens situation ihemlandet i första hand åvilar ursprungsländerna. Vad som kan göras frånsvensk sida är framför allt att lämna stöd i olika sammanhang. Den strategisom tagit fram bör kunna tjäna som en viktigutgångspunkt för de svenska insatserna. Härtill kommer arbetet inom detnordisk-baltiska samarbetet. Avslutningsvis vill utskottet understryka attdet är viktigt att återsändandet sker med beaktande av de berörda personernasintegritet. Man kan t.ex. inte utgå från att samtliga offer vill ha medpolisen i hemlandet att göra. Utskottet föreslår med det anförda attriksdagen avslår motionerna Ju22 och Ju290 i dessa delar.Övriga frågor om stöd till offer för människohandelUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om hälso- ochsjukvård för offer för människohandel. Utskottet hänvisar till de möjlighetersom redan finns på området. Vidare föreslår utskottet att avslårett motionsyrkande om att det bör göras en ändring i utlänningslagen somgår ut på att det för barn bör gälla ett undantag från straffbestämmelsenom olovlig vistelse. Slutligen föreslås avslå ett motionsyrkandeom att staten skall betala ut förskott på skadestånd till brottsoffer.Jämför reservation 6 (kd).Hälso- och sjukvårdI motion Ju23 (kd) anförs att offren för människohandel skall ha rätttill hälso- och sjukvård.I artikel 6.3 i FN-protokollet sägs att staterna skall överväga att vidtaåtgärder för offrens fysiska och psykiska rehabilitering, särskilt genomatt tillhandahålla medicinskt och psykologiskt bistånd. Artikeln får ansesha karaktär av målsättningsbestämmelse.Bestämmelser av intresse i detta sammanhang finns i hälso- och sjukvårdslagen(1982:763). Enligt 3 § är landstingen skyldiga att erbjuda vård till densom är bosatt inom . Härtill kommer att landstingen i vissaandra situationer också skall erbjuda vård. I 4 § föreskrivs sålunda attom någon som vistas inom ett landsting utan att vara bosatt där behöveromedelbar vård, skall erbjuda sådan vård. Detta innebär attbl.a. ett offer för människohandel alltid har rätt till s.k. akutsjukvård.I det ovan nämnda lagstiftningsärendet om tidsbegränsade uppehållstillståndgodkände också regeringens förslag till riktlinjer om statligersättning till kommuner och landsting för vissa utlänningar (bet.2003/04:SfU6 s. 26 f.). Syftet med riktlinjerna - som tar sikte på dem somfått ett tidsbegränsat uppehållstillstånd efter ansökan avförundersökningsledare- är att se till att dessa personer erbjuds hälso- och sjukvård i sammautsträckning som personer som är bosatta här.Utskottet konstaterar att det beslutats om förbättringar rörandemöjligheterna för bl.a. offren för människohandel att få hälso- ochsjukvård i . Utskottet - som noterar att frågan inte hör till utskottetsberedningsområde - saknar underlag för en sådan prioritering som efterfrågasi motionen. Utskottet föreslår att avslår motion Ju23 i dennadel.Olovlig vistelseI 10 kap. 1 § utlänningslagen föreskrivs straff för den utlänning somuppehåller sig i utan föreskrivet tillstånd och utan att ha ansöktom tillstånd. Om en förundersökningsledare ansökt om tillfälligtuppehållstillstånd gäller - - ett undantagfrån den regeln. Från samma datum gäller vidare att åtal i fall som ärringa bara får väckas om det är motiverat från allmän synpunkt.I motion Ju23 (kd) anförs att ett undantag för barn bör göras i nämndaparagraf.Den fråga som tas upp i motionen behandlades av regeringen i den propositionsom låg till grund för de ovan beskrivna ändringarna i utlänningslagen(prop. 2003/04:35 s. 48). Bakgrunden var att underremissbehandlingen av betänkande föreslog att barn skulleundantas från straffbestämmelsen. Regeringen ansåg att det inte behövdesnågot sådant undantag. Här hänvisade regeringen bl.a. till utlänningslagensportalparagraf (1 kap. 1 §) där det bl.a. sägs att i fall som rör ettbarn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utvecklingsamt barnets bästa i övrigt kräver. Vidare påpekade regeringen att ingenfår dömas till påföljd för gärning som begåtts och attdet finns vissa möjligheter att underlåta åtal.Utskottet vill inledningsvis understryka att de internationella instrumentsom är aktuella i ärendet innehåller ett flertal artiklar som syftar tillatt skydda offren för människohandel. Som framgått ovan skall staterna bl.a. överväga att låta offren stanna. Utskottet kan också konstatera attreglerna om åtalsprövning och åtalsunderlåtelse innebär att det finnsgoda möjligheter att tillämpa straffbestämmelsen i utlänningslagen på ettsätt som inte strider mot intentionerna bakom våra internationella åtagandenpå detta område. Utskottet har alltså svårt att se att det skulle finnasnågot behov av en sådan undantagsregel i utlänningslagen som efterfrågasi motionen. Motion Ju23 i denna del bör avslås av riksdagen.Förskott på skadeståndI motion Ju23 (kd) föreslås att staten skall betala ut förskott på skadeståndsom brottslingar ålagts att betala till målsägande.Den som skadats av ett brott kan kräva skadestånd av gärningsmannen. Entalan om det kan handläggas tillsammans med själva åtalet. Vid sidan avmöjligheten att kräva skadestånd från gärningsmannen finns möjligheteratt av statsmedel få s.k. brottsskadeersättning. Förutsättningarna fördet anges i brottsskadelagen (1978:413) och innebär sammanfattningsvisatt ersättning kan betalas ut för personskada och kränkning som någonlidit till följd av brott. Frågor om brottsskadeersättning prövas avBrottsoffermyndigheten.Frågan om förskott på skadestånd tas inte upp i propositionen. Däremotsägs i artikel 6.6 i FN-protokollet att varje stat skall se till att dessnationella rättssystem innehåller mekanismer som erbjuder möjlighet föroffren att få ersättning för liden skada. I denna del redovisar regeringeninnehållet i de svenska reglerna om skadestånd och om brottsskadeersättning.Regeringen konstaterar att svenska regler uppfyller det åtagande somföljer av protokollet.Den fråga som tas upp i motionen har utskottet behandlat vid ett flertaltillfällen tidigare, i samband med behandlingen avbudgetpropositionen (bet. 2003/04:JuU1 s. 112 f). Frågan tas inte upp i detdirektiv om ersättning till brottsoffer som nyligenbeslutat om.Utskottet vill - i likhet med vad utskottet uttalat tidigare i denna fråga- påpeka att det är gärningsmannen som i första rummet har ansvaret föratt brottsoffret kompenseras och att en alltför långt gången skyldighetför staten att gripa in riskerar att medföra en pedagogisk förlust; densom begår ett brott eller har för avsikt att begå ett brott får inteförledas att tro att någon annan skall gottgöra offret. De nuvarandereglerna om brottsskadeersättning kan också ses som en form av förskott.Utskottet föreslår att motion Ju23 i denna del avslås av riksdagen.Brottsbekämpande arbeteUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om att utvidgatullens befogenheter och om förbättrad samverkan mellan myndigheter. Härhänvisar utskottet till pågående utredningsarbete. Vidare föreslår utskottetatt skall avslå ett motionsyrkande om internationellt samarbetemot människohandel. I denna del redovisar utskottet hur detta arbete gårtill och pekar på de möjligheter som finns. Slutligen föreslår utskottetatt avslår ett motionsyrkande om specialutbildade poliser. Härhänvisar utskottet till att frågan tas upp i regleringsbrevet tillRikspolisstyrelsen. Jämför reservationerna 7 (m, fp, c), 8 (m, fp, c) och 9(c).I motion Ju22 (fp) begärs vidgade befogenheter för tullen och en utveckladmyndighetssamverkan för att bekämpa människohandeln. I motion Ju20 (c)påtalas behovet av specialutbildade poliser. I motion Ju290 (m) understryksvikten av myndighetssamverkan inom EU när det gäller att bekämpa människohandel.Frågan om vilka befogenheter tullen skall ha liksom frågan om samverkanmellan gränskontrollmyndigheterna omfattas av ett utredningsuppdrag somregeringen beslutade om (dir. 2003:83). Utredningen - somskall bedöma vissa konsekvenser av operativa inträde iSchengensamarbetet - skall vara färdig den 1 juli 2004.Behovet av utbildning för personal inom polisen har uppmärksammats i detsenaste regleringsbrevet till . De 10 miljoner kronorårligen som regeringen aviserat för att bekämpa människohandelskall enligt regleringsbrevet bl.a. användas till att öka kunskapen ommänniskohandel samt till utbildning i bemötande av brottsoffren.Utskottet har inhämtat att det i och finns särskildautredningsgrupper för ärenden om människohandel för sexuella ändamålNär det sedan gäller frågan om internationellt myndighetssamarbete harutskottet inhämtat upplysningar från . Av dessa uppgifterframgår bl.a. att den svenska polisen samarbetar när det behövs medutländska polisorgan. Som exempel kan nämnas att samarbete mellan svenskoch estnisk polis resulterade i att flera personer greps ochsedermera häktades. Vidare har framkommit att det inom ramen för denexpertgrupp inom Östersjösamarbetet som arbetar med handel med människor iviss utsträckning sker ett utbyte av informationer som är av värde i detoperativa arbetet. Härtill kommer att samarbetet inneburit att ett kontaktnätskapats mellan myndigheterna i de berörda länderna. Genom de möjlighetertill s.k. dold övervakning som ges inom ramen för (artikel 99 i ) har man enligt Rikskriminalpolisenkunnat följa människohandlarnas resor mellan olika länder. Informationsutbytetinom Europol har ännu inte haft någon större betydelse för den svenskapolisens arbete med att bekämpa människohandel. Det är tänkbart attutvidgningen av EU kan medföra en förändring eftersom fler stater då kommeratt delta i samarbetet, bl.a. flera av de länder där offer för människohandelrekryteras.I sjätte lägesrapport avseende människohandel beskrivsdels en större operation som genomförts av Europol, dels Europols aktionsplanavseende människohandel som har kopplingar till (RKP KUT Rapport2004:2 s. 23 f.).Den 1 maj 2004 utvidgades EU med tio nya medlemsstater. Detta har fåttvissa konsekvenser när det gäller . Personkontrollenvid gränserna mot de nya staterna kommer inte att slopas förränförutsättningarna för ett operativt medlemskap för dessa länder är uppfyllda.Detta beräknas vara fallet omkring . Den kontroll som skall skevid gränsen mot de nya medlemsstaterna kommer dock att vara mindre omfattandesåvitt gäller dem som är medborgare i ett EU-land. Kontroll kommer dockatt göras i Schengens informationssystem, bl.a. för att se om det finnsframställningar rörande exempelvis efterlysta personer.