bet · GS01MJU3 · 2004-10-28 00:00:00 — Slutsatsernavar allmänt hållna med referenser tillCardiffprocessen, FAO, m.fl.Behovet av förbättring av den forskningen,förbättrade fiskemetoder som minimerar miljöeffekteroch behovet av att allmänt reducera fisketrycket ochutveckla indikatorer uttrycks i slutsatserna.Under de som den gemensamma fiskeripolitikenfunnits har lagstiftningen successivt utvecklats,såväl avseende antalet reglerade bestånd ochförvaltningsverktyg som kontrollens omfattning.Målen om att skydda och bevara de levande akvatiskaresurserna har dock inte uppfyllts, utan situationenför de flesta fiskbestånden har visat en negativutveckling. Läget är allvarligt för bl.a. torsk-,ål- och kummelbestånden (generellt) samt för gädda,abborre och sill i (specifikt). En positivutveckling har dock skett för framför allt skarpsillmen även lax i och sill i . Motdenna bakgrund är de förstärkta instrumenten i dengemensamma fiskeripolitiken och de ökademöjligheterna att integrera miljöskyddande åtgärderi fiskeripolitiken viktiga. En av de viktigastekomponenterna inom gemenskapens resurspolitik fåranses vara tillämpningen av återhämtningsplaner.I budgetpropositionen för , utgiftsområde23, betonar regeringen att ser det somangeläget att man nu enas om att åtgärder vidtasavseende ålen mot bakgrund av det mycket oroandebeståndsläget. Ålfisket är av grundläggandebetydelse för det svenska småskaliga fisket, varföråtgärder för att stärka beståndet bör genomförassamtidigt som det finns behov att skydda ålen i allatyper av ålfisken och i ålens samtliga livsstadier.Framför oss har vi ett viktigt arbete nationellt ochpå gemenskapsnivå som måste göras för att undvikahoten mot det europeiska ålbeståndet. Beslutet om enförordning rörande förbättring av skyddet avsmåvalar (oavsiktliga bifångster av valar) där enutfasning av drivgarnen i ingår samtinitiativet till att upprätta en gemenskapsplan föratt rädda den europeiska ålen är två tydliga exempelpå hur miljöhänsynen inom fiskeripolitiken har ökat.Arbetet med att genomföra gemenskapens strategi fören hållbar utveckling inom fiskesektorn,Cardiffstrategin, fortsätter genom test avindikatorer för hållbar utveckling och uppföljningav den pågående miljöintegreringen genom syntesrapporter. Även detta visarenligt utskottets mening att den gemensammafiskeripolitiken nu förändras i en mer miljövänligriktning. Bildandet av de regionala rådgivandenämnderna är också en viktig komponent för dengemensamma fiskeripolitikens utveckling. Genom attdet nu finns ett regelverk inom vilket dessa nämnderkan bildas har ytterligare ett steg tagits mot ettstärkt samråd med fiskerinäringen och andra berördaintressenter för att effektivisera och skapalegitimitet för fiskeripolitiken. Ett utökatsamrådsförfarande är viktigt även på nationell ochlokal nivå. Regeringens initiativ om pilotprojektför nationell lokal och regional förvaltning syftartill att uppnå detta.I december 2002 fattade EU:s fiskeministrar beslutom förändringar av den gemensamma fiskeripolitiken.Det nya regelverket trädde i kraft den 1 januari2003 och understryker att den gemensammafiskeripolitiken skall baseras påförsiktighetsprincipen och ekosystemansatsen. Ett avde viktigaste verktygen för en sådan långsiktigfiskeriförvaltning är att flerårigaförvaltningsplaner upprättas för så många beståndsom möjligt. De bestånd som befinner sig utanförbiologiskt säkra gränser skall prioriteras iarbetet. Vidare skall fiskeflottans kapacitetbegränsas genom att nationella maximala nivåer förkapaciteten fastställts , vilkasuccessivt minskar utifrån olika kriterier. I övrigtskall fiskeflottans storlek administrerasnationellt, vilket medför ett enklare system för enbättre anpassning av fiskeflottans storlek tillresurstillgången och möjlighet till ökad regionalhänsyn. En implementering av dessaförvaltningsverktyg skapar enligt utskottets meningförutsättningar för att uppnå etthållbart fiske.Vid sin behandling av regeringens proposition2003/04:51 Kust- och insjöfiske samt vattenbrukvåren 2004 delade utskottet regeringens uppfattningatt skall vara ett föregångsland iomställningen till hållbar utveckling på fisketsområde (2003/04:MJU13, rskr. 2003/04:186). Sverigesposition är att gemenskapens fiske, i enlighet medförsiktighetsprincipen och ekosystemansatsen, börförvaltas på ett långsiktigt hållbart sätt så att denyttjade bestånden befinner sig inom säkrabiologiska gränser. Utskottet konstaterade vidareatt en överkapacitet i gemenskapens fiskeflotta ochalltfler bestånd som befinner sig utanför biologisktsäkra gränser tyder på att den fiskeripolitik somförts inte har uppfyllt målen om ett långsiktigthållbart fiske. Utskottet anförde vidare attregeringen vid varje årlig förhandling inom IBSFC(för ) driver fråganom efterföljd av ICES () rekommendationer. Eftersom detrör sig om internationella förhandlingar kan dockandra parter ha andra utgångspunkter, vilket gör attkompromisslösningar ofta nås. Regleringen avfiskeflottans storlek, mätt i kapacitet, haröverlämnats till medlemsstaten och begränsas endastav en fastställd maximal kapacitet som inte fåröverskridas och av minimikrav på hur stor kapacitetsom skall föras ut ur flottan då ny kapacitet försin. kan därmed anpassa sitt regelverk ifråga om krav på utförsel av fartyg till devarierande förhållanden som råder i olika regioneroch fisken. Möjligheterna till begränsningar ifiskets bedrivande utifrån art och geografisktområde samt kraven på in- och utförsel av fartyg ifiskeflottan skall användas som mer aktivaförvaltningsinstrument.Enligt utskottets mening sammanfaller desynpunkter som redovisas i motionerna 2003/04:MJ63(kd) yrkandena 24 och 25 och 2003/04:MJ66 (fp)yrkande 10 i allt väsentligt med de nu angivnamålsättningarna för de svenska prioriteringarna förden gemensamma fiskepolitiken. Utskottet finner motbakgrund av det anförda att inte börvidta några åtgärder med anledning av motionerna idessa delar.I uppskattas den nuvarande bifångstenav tumlare i svenskt fiske till avbeståndet. För saknas aktuell, kvantitativkunskap om storlek på bestånd och bifångst.Beståndets ringa storlek innebär emellertid attvarje bifångstnivå är ett hot. Vid mötet i augusti2003 under Ascobans (Agreement on the Conservationof Small Cetaceans of the Baltic, NortheastAtlantic, Irish and North Seas) antogs en plan föratt minska fiskets bifångster av tumlare iÖstersjön. Planen ligger till grund för det arbetesom och bedriver inomområdet. Mötet föreslog att en liknande plan skalltas fram för . Vad gäller tumlareframhåller regeringen i årets budgetproposition,utgiftsområde 20, att EU:s nya förordning skallgenomföras och och Naturvårdsverketbör fullfölja sitt arbete med åtgärdsplanen förtumlare. I likhet med regeringen anser utskottet attutvecklandet av nya och mer selektiva redskap börfortsätta och åtgärder för att förbättra tumlarensmiljö bör intensifieras. Av budgetpropositionenframgår även att försök med att skapas.k. tumlarfria torsknät fortsätter. Med det anfördaavstyrker utskottet motion 2003/04:MJ63 (kd) yrkande22 i den mån motionsyrkandet inte kan ansestillgodosett.I betänkandet Kust- och insjöfiske samt vattenbruk(2003/04:MJU13) behandlade utskottet motioner om säloch skarv. Utskottet uttalade då att sälentroligtvis är det största enskilda problemet förkustfisket. Sälskadorna är så omfattande i vissaområden att yrkesfiskare har tvingats lägga ned sinverksamhet. arbetarrepresentanter för , ,länsstyrelser och yrkesfiskare med att utvecklaredskap som minskar skadorna. Arbetet, som ihuvudsak har bekostats av viltskademedel, harresulterat i att en fälla för fångst av sik och laxhar tagits fram som betydligt minskar skadorna avsäl. Utskottet har inhämtat att, på grund avtekniska svårigheter, några framsteg intehar uppnåtts för de för kustfisket viktiga rörligafiskeredskapen, såsom siknät, torskgarn ochströmmingsskötar. antog Levandesjöar och vattendrag, som innebär att de årligabifångsterna av däggdjur skalluppgå till maximalt av respektive bestånd (prop.1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183,prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU3, rskr.2001/02:36). Inom ramen för detta miljömålsarbetehar fått regeringens uppdrag attfortsätta arbetet med att utveckla selektiva redskapsom syftar till att minimera bifångsterna.Regeringen fördelar vidare bidrag till yrkesfiskarnaför investeringar i sälskyddade selektivafiskeredskap och i form av ekonomisk ersättning förskador. har 18 miljoner kronorfördelats.Utskottet anförde vidare att Naturvårdsverketunder hade antagit en förvaltningsplan förgråsäl i . I förvaltningsplanen ges ensamlad bild av såväl sälpopulationens storlek ochgenetik som vilka åtgärder som är effektiva inomgällande regelverk. I planen, som gäller till år2006, framhålls att den enda långsiktigt hållbaralösningen på konflikten mellan kustfiske ochsälförekomst är utvecklandet av sälsäkrafiskeredskap och fiskemetoder.Enligt yrkesfiskarna borde ökningen avgråsälsbeståndet i de norra delarna fås att upphöratill dess utvecklingen av redskap och jakt harmedfört att ett livskraftigt kustfiske haråteretablerats. Som regeringen anför är det därförangeläget att en analys av skyddsjaktens effekterför att minska såväl sälstam som sälskador snarastinitieras. I det sammanhanget bör övervägas om inteskyddsjakt skall kunna tillämpas även i andradrabbade områden. Eftersom samtliga kustfiskare iframtiden troligen kommer att behöva investera i nyaredskap, anser utskottet i likhet med regeringen attforskningsarbetet för att utveckla redskap somminskar sälskador för fångst av andra arter än laxoch sik måste intensifieras. Av propositionenframgår att, inom ramen för strukturstödet, eninventering genomförs som klarlägger regionalaförutsättningar för en förändrad inriktning påfisket och som lyfter fram hinder ochalternativ. Utskottet gör samma bedömning somregeringen beträffande det angelägna i attFiskeriverket skapar goda förutsättningar för ändradfiskeinriktning. Som regeringen anför börmotsvarande förvaltningsplaner för knubbsäl ochvikare upprättas.Utskottet erinrade också om attHavsmiljökommissionen i sitt redovisadebetänkande föreslår att bifångstmålet skall skärpasså att de årliga bifångsterna av däggdjursenast skall understiga av respektivebestånd (SOU 2003:72). Vidare föreslås attsamrådsgrupper för bifångstreduktion skall skapas.Förslagen behandlas inom , och ipropositionen uttalar regeringen sin avsikt attsenare återkomma i denna fråga.Av årets budgetproposition, utgiftsområde 20,framgår att utvecklingen av sälskadefria nät förostkusten fortsätter.Även behandlade utskottet ett flertalmotioner om utökad skyddsjakt efter bl.a. säl (bet.2002/03:MJU9). Utskottet redogjorde då för detarbete som pågick på området, bl.a.Naturvårdsverkets förvaltningsplan förgråsälsbeståndet i , och erinrade om attsyftet med förvaltningsplanen är att ange eftervilka riktlinjer den svenska delen avgråsälsbeståndet i bör förvaltas under denärmaste fem åren. Det framgår av planen att deförvaltningsinsatser som anges huvudsakligen styrsav målet att skapa förutsättningar för en fortsattpositiv utveckling av ett livskraftigtgråsälsbestånd samt för en uthållig samexistensmellan gråsälarna och det kustnära yrkesfisket. Meddet anförda och i avvaktan på det arbete som pågårpå området avstyrkte utskottet då aktuellamotionsyrkanden. Härtill kan läggas att utskottethar inhämtat att viss skyddsjakt efter gråsäl hartillåtits i åtta Östersjölän. Naturvårdsverketmedgav jakt på 170 gråsälar frånÖstergötlands län och norrut. Motivet till utökningav området där jakt tillåts med ochSörmland var en ökning av populationerna i dessalän. Jakttiden var till den 31december. 79 sälar har rapporterats fällda, varav 74bärgats. Den tidiga jaktstarten möjliggjorde jakt påis i , och här fälldes också hela kvotenpå 36 sälar. Det huvudsakliga skälet till attjaktkvoterna inte fylls i övriga län är enligtNaturvårdsverket svårigheterna att skjuta säl.Jakten får endast ske från land eller från fastförankrad anordning. Enligt vad utskottet inhämtathar inte för avsiktatt förändra sina föreskrifter rörande jaktmedel,men följer noga utvecklingen på ammunitionssidan,där en viss osäkerhet om effekterna av s.k.Varmintkulor ännu kvarstår. Utskottet har vidareinhämtat att arbete med Helcoms rekommendationrörande säljakt pågår i syfte att få internationellacceptans för en jakt som ryms inom nuvarandepopulationsstorlek. Även frågan om tillstånd attanvända fällor för säljakt kan komma att behandlas idetta sammanhang. Någon överenskommelse om en nyrekommendation har ännu inte kunnat ingås.Vidare hade utskottet inhämtat attNaturvårdsverket anser att nackdelarna med skyttefrån båt talar mot ett införande avmetoden. Bland annat visar de försök som tidigarehar genomförts med från båt på en hög andelsälar som inte kunde bärgas.Ett annat allvarligt hot mot kust- och insjöfisketkan lokalt vara skarven. En kraftig skarvexpansionunder senare år, såväl antalsmässigt somgeografiskt, beror på att skarven numera är skyddadöver hela . En kraftig skarvexplosionunder senare år, såväl antalsmässigt somgeografiskt, beror på att skarven numera är skyddadöver hela . Vidare har troligen en minskadanvändning av miljögifter haft betydelse förskarvens kraftiga ökning. Yrkesfiskets problemutgörs även av fångstförluster genom att skarvenskadar eller konsumerar fisk i yrkesfiskarnasredskap. Därtill kommer att fiskeredskap som garneller fasta nätredskap skadas. Vidare förekommerökade bifångster av skarv. För att undersöka dettanärmare har regeringen initierat ettprojekt om skarvskador. Som effektiv toppredatorutövar också skarven i vissa fall betydande effekterpå de akvatiska ekosystemen. I Naturvårdsverketsförvaltningsplan framhålls att någon risk för artensöverlevnad inte föreligger samt att konflikter medyrkesfisket uppstått på vissa håll, särskilt ihäckningsområdena. Vidare anges att skarvangrepp påfisk i redskap skall minimeras, i första hand genomredskapsutveckling. För att förhindra allvarligskada på fiske kan dessutom besluta oms.k. skyddsjakt för att motverka skador. I likhetmed regeringen anser utskottet att det är angelägetatt det finns förutsättningar för att en näring ocholika vilda djur kan utnyttja en och sammanaturresurs. Som regeringen anför är det emellertidangeläget att åtgärder vidtas för att ytterligareminska skarvskadorna för yrkesfisket. Ipropositionen uttalar regeringen sin avsikt att geFiskeriverket i samverkan med iuppdrag att ge förutsättningar för att minskaskarvens skadeverkningar för yrkesfisket både genomatt utveckla skarvsäkra redskap och genom att minskatätheten av skarv i för yrkesfisket prioriteradeområden.Även motioner om utökad jakt efter skarvbehandlades av utskottet (bet.2002/03:MJU9). Utskottet hänvisade då tillNaturvårdsverkets beslutadeförvaltningsplan för storskarv och mellanskarv därdet konstateras att skarvbeståndet i i dagär tillfredsställande för att garantera artensöverlevnad. I planen anges att om skarvbeståndet iSverige som helhet lämnas åt fri utveckling, vilketgenerellt bör tillåtas ske, tyder det mesta påendast begränsad fortsatt tillväxt. Iförvaltningsplanen anförs vidare att äggprickning,dödande av ungar samt jakt på ungfåglar har liteneffekt på populationen i stort. Mest effektivt menockså svårast är jakt på könsmogna vuxna individereftersom skarvbestånd som utsätts för jakt uppträderskyggt och därför är svårjagade. Trots lokalt mycketomfattande ingrepp på ägg och ungar i kolonier, bådei , och , harskarvbestånden fortsatt att öka. Det är enligtverket osäkert hur mycket störningar i kolonier iexempelvis kustområden i och Östergötlandhar påverkat beståndsutvecklingen senare år och ivilken takt bestånden skulle ha utvecklats utaningrepp. Vid en jämförelse avpopulationsutvecklingen i områden med omfattandestörningar och populationsutvecklingen i områden medendast små störningar verkar emellertiduppbromsningen av beståndstillväxten ha skettungefär . Således hade skarvbeståndet utaningrepp sannolikt endast varit obetydligt större änvad det är . samladebedömning enligt förvaltningsplanen är att jakten imånga fall endast haft begränsad inverkan såväl påregionala bestånd som på det totala skarvbeståndet ilandet. Som tidigare nämnts har skarven högreproduktionstakt, och ökad dödlighet genom jaktkompenseras förmodligen till stor del genom ökadöverlevnad bland kvarvarande individer i beståndet.Med denna redovisning avstyrkte utskottet de dåaktuella motionerna.Utskottet anförde även att, när det gäller fråganom förändringar avseende skarvens status ifågeldirektivet, kommissionens inställning helatiden har varit att man inte har för avsikt attpåbörja en revision av bilagorna tillfågeldirektivet förrän länderna har genomfört deåtaganden som följer av direktivet. Enligt vadutskottet inhämtat pågår skriftväxling medkommissionen om de svenska reglerna och besluten omjakt på skarv med fokus på omfattningen av de skadorsom skarv orsakar för fisket. Kommissionen harefterlyst mer detaljerade och kvantifierade underlagom skadornas omfattning och frågan utreds förnärvarande av och påuppdrag av regeringen.Utskottet har i samband med behandlingen avregeringens skrivelse inhämtat att Naturvårdverkethar redovisat kunskapsläget beträffande mellanskarv.Beståndet, som har stabiliserats, uppgår tilldrygt 30 000 par eller drygt 150 000 individer.Skarven tycks inte ha någon betydande inverkan påekosystem eller fiske i näringsrika, grumliga vattenmen kan ha inverkan på ekosystem och fiske ikustområden och i klarvattensjöar.Utskottet, vars uppfattning kvarstår, avstyrkermot bakgrund av det ovan anförda motion 2003/04:MJ63(kd) yrkande 26.Även frågor om s.k. spökgarn har vid fleratidigare tillfällen och varitföremål för utskottets behandling (bet.2003/04:MJU13). Utskottet delade då motionärernasuppfattning att dessa garn utgör ett stort problemsom behöver åtgärdas och betonade att undersökningarhar visat att gamla förlorade torskgarn är ettstörre problem än man trott. Garnen fångarfortfarande torsk, liten som stor, , och även om det inte går att uppskattahur mycket fisk som går förlorad, är detta enligtutskottets mening ett oacceptabelt slöseri. Enligtdet tiopunktersprogram som regeringen presenteradevåren 2002 skulle en handlingsplan för att få bortspökgarn i de svenska vattnen genomföras snarast.Utskottet redogjorde för ett EU-projektdär man draggat efter spökgarn i som justhade avslutats. Efter utvärdering av projektet kanbehovet av beslut om eventuella åtgärder bedömas.Utskottet har vidare inhämtat att försök medupptagning av spökgarn bedrivs genomFiskeriverkets havsfiskelaboratorium i . Meddet anförda föreslår utskottet att motion2003/04:MJ63 (kd) yrkande 27 lämnas utan riksdagensvidare åtgärd.Skatteutskottet behandlade frågan omyrkesfiskeavdrag (bet. 2003/04:SkU21). Utskottetredogjorde då för gällande regler på området, vilkainnebär att yrkesfiskare som i näringsverksamhetengör fiskeresor som är förenade med övernattningutanför hemorten får avdrag för sina ökadelevnadskostnader på grund av vistelsen utanförhemorten (16 kap. 28 b § IL). , t.o.m.år 2000, gällde ett schablonbelopp om per dag(RSV S 1994:23) för de fall en större ökning ilevnadskostnaderna inte kunde styrkas. Från och får yrkesfiskare som harföretagit inrikes fiskeresor under beskattningsåret2001 göra ett schablonavdrag för ökadelevnadskostnader med per dag och därutöverett schablonavdrag för logi med per dag,totalt per dag (RSV 2002:11). Vid exempelvis220 fiskedagar blir det totala avdraget . Eftersom nivån på avdraget följerprisbasbeloppets utveckling blir avdraget undermotsvarande förutsättningar . För fiskeresor utomlandsvarierar avdragets storlek beroende på destinationenmen avdraget är normalt högre än för inrikes resor.Sedan fartygsfonderna avskaffades i samband medskattereformen finns inga särskildareserveringsmöjligheter för fartyg, men en vinst vidförsäljningen kan till , alternativt förenskilda näringsidkare, sättas av tillperiodiseringsfond. En sådan avsättning kan stå kvari och den kan också gradvis upplösas motavskrivningar på ersättningsfartyget.Avskrivningsreglerna är generösa. Ett fartyg kan somandra inventarier skrivas av helt trotsatt den ekonomiska livslängden är avsevärt längre.Riksdagen har tidigare beslutat etttillkännagivande om att regeringen efter enberedning av frågan om yrkesfiskarnaskonkurrenssituation i förhållande till grannländernaskall återkomma till med förslag somtillgodoser de krav på konkurrensneutralitet iförhållande till grannländerna som väckts i fleramotioner (bet. 1996/97:SkU13).Utredningen (Jo 1998:05) om konkurrenssituationenför det svenska yrkesfisket lade frambetänkandet Yrkesfiskets konkurrenssituation (SOU1999:3). Utredningen föreslog ett yrkesfiskaravdragsom ersätter nuvarande avdrag och ett särpräglatsystem efter dansk modell för resultatutjämning vidfartygsbyte, dvs. att tillåta negativa saldon förinventarietillgångar.Regeringen anmälde ettyrkesfiskaravdrag till för prövningenligt statsstödsreglerna (Jo 2001/2645). Enligtanmälan skall yrkesfiskaravdraget utbetalas tillfiskare med yrkesfiskarlicens och uppgå till 40 000kr , dock högst av inkomsten. Denplanerade stödåtgärden motiveras bl.a. med att dedanska yrkesfiskarna har ett motsvarande stöd somhar godkänts av kommissionen. Regeringen har fåttbesvara kompletterande frågor från kommissionen, DGFiske, om det nya yrkesfiskaravdraget. I enskrivelse har regeringenredovisat de nya beloppen för beräkning av detavdrag för ökade levnadskostnader som kan göras förfiskeresor som är förenade med övernattning . I skrivelsen har regeringenäven uppgett att det nya yrkesfiskaravdraget om40 kommer att utgå även vid fisketurer sominte är förenade med övernattning och där alltså denya schablonbeloppen inte kan utnyttjas.Kompletterande frågor från kommissionen harföranlett ytterligare skrivelser ,och den 26 februari 2004.Frågan bereds fortfarande av kommissionen.I sitt ställningstagande anförde skatteutskottetatt kommissionens prövning av regeringens förslagtill ett nytt yrkesfiskaravdrag inte är avslutad ochavstyrkte mot denna bakgrund motionsyrkandena såvittgäller yrkesfiskaravdraget. Utskottet avvisadeförslagen om att införa ett särskiltutjämningssystem eller speciella redovisningsregleri syfte att medge ytterligare skattelättnader tillden berörda näringen.Med det anförda avstyrker miljö- ochjordbruksutskottet motion 2003/04:MJ63 (kd) yrkande28.Inom det samepolitiska området pågår iRegeringskansliet ett omfattandearbete med reformering av same- ochrennäringspolitiken för att bl.a. säkerställabiologisk mångfald och hållbar utveckling irenskötselområdet. Som ett led i detta arbete harhittills tre utredningar redovisat sina uppdrag tillregeringen. Rennäringspolitiska kommitténöverlämnade sitt betänkande En nyrennäringspolitik (SOU 2001:101). Kommittén hade iuppdrag att lämna förslag till en nyrennäringspolitik för en ekologiskt, ekonomiskt ochkulturellt bärkraftig rennäring, föreslå framtidaorganisering av renskötseln och utröna vad som iframtiden bör vara myndighetsuppgifter på området.Även utredningen av organisationoch arbetsformer har avslutat sitt uppdrag (SOU2002:77), och överlämnade våren 1999betänkandet Samerna - ett ursprungsfolk i (SOU 1999:25) till regeringen. Utredningen harbehandlat frågan om anslutning till nr 169. Betänkandena bereds iRegeringskansliet.I januari 2002 tillsatte regeringen för renskötselområdet.Kommissionens uppgift är att utreda omfattningen avden mark där renskötselrätt föreligger och attfastställa i vilken omfattning som samerna, så somdet anges i konvention nr 169, traditionelltinnehar mark respektive utnyttjar mark tillsammansmed andra. Kommissionen skall i sitt arbete främstgå igenom det material som finns hos olikamyndigheter. Uppdraget skall redovisas senast den 31december 2005 (dir. 2002:7 och 2004:141). I april2003 uppdrog regeringen åt en särskild utredare attbl.a.