bet · GR01KU24 · 2004-05-04 00:00:00 — 2000/01:268).Lagen om elektronisk kommunikation, m.m.En ny lag om elektronisk kommunikation, m.m. träddei kraft (SFS 2003:389, prop.2002/03:110, bet. 2002/03:TU6, rskr. 2002/03:228).Den nya lagen ersatte den tidigare telelagen(1993:597) och lagen (1993:599) omradiokommunikation. Lagen gäller alla elektroniskakommunikationsnät och kommunikationstjänster medtillhörande installationer och tjänster samt annanradioanvändning. Lagen är dock inte tillämplig påinnehåll som överförs i elektroniskakommunikationsnät med hjälp av elektroniskakommunikationstjänster. Genom den nya lagengenomfördes till övervägande del det nya (ett ramdirektiv, fyra särdirektiv samtett beslut) för elektronisk kommunikation ochtillhörande tjänster.I den nya lagen har tillståndkravet för användningav radiosändare och nummer ur en nationellnummerplan bibehållits, medan kravet påteletillstånd har upphört. Däremot bibehölls detdubbla prövningsförfarandet för utsändningar tillallmänheten av ljudradio- och TV-program. Sådanasändningar kräver alltså också i fortsättningentillstånd enligt radio- och TV-lagen.När det gäller regleringsstrukturen anfördes iförarbetena att överskådligheten ochgränsdragningsproblemen med anledning avkonvergensen talade för en samordning av de olikaförfattningarna med anknytning till elektroniskkommunikation (a. prop. s.106 f.). På detinfrastrukturella regleringsområdet och på områdetför överföringstjänster var enligt regeringen ensamordning speciellt lämplig, vilket borde ske i ensärskild lag. När det gällde frågan om en sådanlagstiftning borde utsträckas att omfatta ävenregleringsområden utanför de nämnda områdena anförderegeringen att det fanns anledning att skilja mellanregleringen för tele, medier och IT. Regeringenansåg beträffande medieområdet att reglerna iprincip kunde delas upp i två delar. Den ena delenär relaterad till innehållet i program m.m. ochavser sändningsverksamheten. Den andra delen avserinfrastrukturen för överföring, överföringen ochmottagningen av sändningarna. Regeringen framhöllatt de innehållsrelaterade bestämmelserna inte harett sådant samband med infrastrukturen förelektroniska kommunikationer i allmänhet att det ärmotiverat att ha dem i samma lag. Radio- och TV-lagen borde därför behållas som en särskild lag.Detsamma gäller enligt regeringen de regleringar sombygger på radio- och TV-lagens innehållsregleringar,såsom lagen om koncessionsavgift på televisionensoch radions område, lokalradioförordningen,förordningen om digitala ljudradiosändningar ochförordningen om marksänd digital TV.Pågående arbeteSverigeRegeringen beslutade att tillkallaen beredning på det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga området (Ju 2003:04, dir.2003:58). Beredningen har till uppgift att följautvecklingen på det tryck- och yttrande-frihetsrättsliga området samt utreda och lämnaförslag till lösningar av olika problem på området.En särskilt viktig uppgift är att lämna förslag tillhur de problem som är relaterade till den tekniskaoch mediala utvecklingen skall lösas.Beredningen bör vid sina överväganden eftersträvaatt tekniken inte skall vara av avgörande betydelseför mediernas grundlagsskydd. I beredningens uppdragligger således att överväga frågan om det motbakgrund av den tekniska och mediala utvecklingen ärmöjligt att i längden behålla en teknikberoendegrundlagsreglering av yttrandefriheten i mediernaoch om det finns anledning att slå sammantryckfrihetsförordningen (TF) ochyttrandefrihetsgrundlagen (YGL) till en grundlagomfattande såväl tryckfrihet som annanyttrandefrihet.Radio- och har bl.a., somredovisats ovan, i uppdrag att överväga frågan omskyldighet att vidarebefordra vissa TV-program (dir.2002:30). Regeringen hänvisar i direktiven till attUtredningen om elektronisk kommunikation i sittdelbetänkande Lag om elektronisk kommunikation (SOU2002:60) anfört att konvergensutvecklingen ochdigitaliseringen av TV-sändningarna i marknätetaktualiserar en rad frågeställningar som rörvidaresändningsskyldigheten. En sådan frågeställningär vilket eller vilka nät som skyldigheten skallgälla för om en bostad är ansluten till flera olikatrådnät där TV-program kan sändas vidare tillallmänheten. Utredningen föreslog att frågor som rörskyldigheten att vidarebefordra TV-program utredsvidare i annat sammanhang där ansvarsfrågor,omfattningen av skyldigheten m.m. analyseras.Europeiska unionenEuropeiska kommissionen har i ett meddelande den 15december 2003 (KOM[2003]784 slutlig) rörandeframtiden för europeisk lagstiftning på detaudiovisuella området redogjort för sina slutsatserom regelverket på området. Kommissionen anför attäven om effekterna av de tekniska förändringarna påutvecklingen av den audiovisuella marknaden harvarit långsammare än vad man trodde för bara någraår sedan, kommer digital teknik och konvergens iallt större utsträckning att medföra nytt innehåll,nytt sätt att framställa det och nya affärsmodellerför att finansiera det. Enligt kommissionen måsteregleringspolitiken i sektorn säkerställa vissaallmänna intressen, som kulturell mångfald, rätttill information, skydd av minderåriga ochkonsumentskydd nu och . Det omfattandesamråd som har genomförts bekräftade att dessa målinte ifrågasätts vid utvecklingen av tekniken ellermarknaden, utan vad som ifrågasätts är hur dessa målskall kunna uppnås i en förändrad miljö.När det gäller framtida reglering kommerkommissionen att gå vidare med en strategi i tvåsteg. I det korta perspektivet kan man enligtkommissionen få bättre rättssäkerhet genom attkommissionen utarbetar ett tolkningsmeddelande omTV-reklam, eftersom det inte behövs någon översynav själva direktivet. Kommissionen anför vidare attpå medellång sikt är det några frågor som kräverytterligare övervägande och diskussion, vilketskulle kunna leda till ändringar av TV-direktivet påett senare stadium. Frågorna kommer antingen attanalyseras av kommissionen med hjälp av expertråd(fokusgrupper) eller så kommer kommissionen attbeställa oberoende studier om respektive ämnen.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller tidigare ställningstaganden närdet gäller grundläggande principer och former förprogramföretags verksamhet. Därmed avstyrkerutskottet motionerna K271 yrkande 10, K444 yrkandena1, 4 och 6 samt Kr359 yrkande 3.När det gäller vad som anförs i motion Kr359yrkande 10 om teknikneutral medielagstiftning villutskottet framhålla följande. Som redovisats ovanhänvisade utskottet vid sin senaste behandling avett liknande motionsyrkande till bl.a. det dåpågående EU-arbetet med konvergensfrågan. Ett nyttEU-regelverk för elektronisk kommunikation ochtillhörande tjänster har numera till övervägandedel genomförts i genom den nya lagen omelektronisk kommunikation, som trädde i kraft den 25juli 2003 och ersatte den tidigare telelagen. Genomden nya lagen samordnades författningar medanknytning till elektronisk kommunikation och somvar att hänföra till det infrastrukturellaregleringsområdet. Lagen gjordes dock intetillämplig på innehåll som överförs i elektroniskakommunikationsnät med hjälp av elektroniskakommunikationstjänster. Bland annat behölls radio-och TV-lagen och till den anknytande lagar somsärskilda lagar. Vidare bereds, som framgår avredovisningen ovan, konvergensfrågan i såvälberedningen på det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga området som Radio- och . Konvergensfrågan är även aktuell iEU-arbetet på det audiovisuella området. Utskottet,som utgår från att regeringen följerkonvergensfrågans utveckling, anser inte att någonsådan åtgärd som begärs i den nämnda motionen ärpåkallad. Motionen avstyrks därför i berörd del.MediekoncentrationUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion som rör olikafrågor om mediekoncentration.Jämför reservation 5.MotionenI motion K388 av m.fl. (mp) yrkasatt ger regeringen till känna vad imotionen anförs om att utreda distributionskanalernaför tidskrifter ur ett tryck- ochyttrandefrihetsperspektiv (yrkande 1). Vidare yrkasatt begär att regeringen lämnar förslagtill ändring i konkurrenslagen där en särskild regelingår om att prövningen i fall som har betydelse förden grundlagsskyddade sektorn skall ske underbeaktande av de grundläggande intressena av attsäkerställa ett fritt meningsutbyte, en fri ochallsidig upplysning och ett fritt konstnärligtskapande (yrkande 2). Därutöver yrkas att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen anförs omatt regeringen återkommer med förslag tillmediekoncentrationslag (yrkande 3).Motionärerna framhåller att det krävsdistributionskanaler för att tryck- ochyttrandefriheten skall kunna fungera i praktiken såatt de tidningar och tidskrifter som trycksverkligen kan nå sina läsare. Motionärerna anser attsituationen är sådan attdistributionskanalerna krymps och kontrolleras avnågra enstaka, dominerande förlag. Enligtmotionärerna hotas därmed mångfalden och dengrundläggande tryck- och yttrandefriheten sätts urspel, vilket är mycket allvarligt. villgå längre än gjorde medsina förslag genom att t.ex. lagstiftningenkompletteras så att även tidskrifter ges ettliknande skydd som dagstidningar. Motionärernaframhåller att principen att konkurrenslagen ärunderordnad tryck- och yttrandefrihetslagstiftningenär viktig för att inte ge möjlighet åt en myndigheteller annat organ att hindra tryckning ellerutgivning av skriften på grund av dess innehåll.Dock måste den rådande situationen, därlagstiftningen i praktiken innebär en begränsning avtryckfriheten, förändras. föreslårdärför att en utredning görs avdistributionskanalerna för tidskrifter ur ett tryck-och yttrandefrihetsperspektiv och med hänsyn till deförslag som lämnade.Vidare anser , för att ytterligaresäkerställa att konkurrenslagen tillämpas medbeaktande av mediesektorns särart, att en särskildregel bör införas i konkurrenslagen om attprövningen i fall som har betydelse för dengrundlagsskyddade sektorn skall ske under beaktandeav de grundläggande intressena av att säkerställaett fritt meningsutbyte, en fri och allsidigupplysning och ett konstnärligt skapande.Miljöpartiet anser också att enmediekoncentrationslag bör införas för att bl.a.förhindra situationer där bolag med dominerandeställning hämmar en effektiv konkurrens.BakgrundMediekoncentrationskommitténMediekoncentrationskommittén tillkallades genom ettbeslut av regeringen . Den hadetill uppgift att lägga fram förslag tilllagstiftning för att slå vakt om mångfalden isvenska medier och motverka sådan ägar- ochmaktkoncentration inom massmedierna som kan skadaett fritt och brett meningsutbyte och en fri ochallsidig upplysning (dir. 1997:30).I februari 1999 avlämnade kommittén betänkandetYttrandefriheten och konkurrensen (SOU 1999:30).Kommittén ansåg att konkurrenslagens förbud motkonkurrensbegränsande samarbete och mot missbruk avdominerande ställning utan problem bör kunna varatillämpliga för mediesektorn under förutsättning attvissa särbestämmelser meddelas. som enöppning gjordes i tryckfrihetsförordningen för attsäkerställa konkurrenslagens tillämplighet borde detenligt kommittén uttryckligen föreskrivas itryckfrihetsförordningen att en tillämpning avkonkurrenslagen ej ger stöd för myndighet ellerannat allmänt organ att på grund av skrifts innehållhindra tryckning eller utgivning av skriften ellerdess spridning bland allmänheten och inte hellerinskränker den befogenhet som enligttryckfrihetsförordningen tillkommer utgivare avperiodisk skrift. Motsvarande föreskrifter bordemeddelas i yttrandefrihetsgrundlagen.För att ytterligare säkerställa attkonkurrenslagen tillämpas med beaktande avmediesektorns särart borde enligt kommittén ensärskild regel tas in i konkurrenslagen om attprövningen i fall som har betydelse för dengrundlagsskyddade sektorn skall ske under beaktandeav de grundläggande intressena av att säkerställaett fritt meningsutbyte, en fri och allsidigupplysning och ett fritt konstnärligt skapande.Kommittén föreslog vidare att en särskildmediekoncentrationslag infördes vid sidan avkonkurrenslagen.Under /02 inhämtadekonstitutionsutskottet från attnågra lagstiftningsåtgärder då inte planerades medanledning av förslag(bet. 2001/02:KU33 s. 9).Pågående arbete i RegeringskanslietI budgetpropositionen (prop. 2003/04:1utg.omr. 17 s. 93) anför regeringen att, i enlighetmed målet för regeringens mediepolitik, skall ettbrett ägande eftersträvas för att motverka sådanägar- och maktkoncentration inom massmedierna somkan skada ett fritt och brett meningsutbyte och enfri och allsidig upplysning. Regeringen framhålleratt mångfalden i medierna kan minska och den friaopinionsbildningen försvåras om enskilda ägare ellergrupper av ägare får en dominerande ställning iföretag som kontrollerar massmedier med storgenomslagskraft.Regeringen anför att den kontinuerligt arbetar medatt stärka mångfalden på medieområdet. Storasatsningar har enligt regeringen gjorts på en radiooch TV i allmänhetens tjänst för att skapa en starkmotvikt till de kommersiella alternativen. Mångfaldoch lokal förankring betonas i regelverket försändningstillstånd för kommersiell lokalradio.Vidare framhåller regeringen att presstödet i sinhelhet syftar till att stärka mångfalden pådagspressområdet.Regeringen har vidare gett iuppdrag att kartlägga och analysera förhållandena påmediemarknaden i syfte att få ettkonkurrensrättsligt perspektiv på frågan omägarkoncentration i medierna. Konkurrensverketredovisade sitt uppdrag genomrapporten samarbete inom medierna.Verket föreslår bl.a. att frågan om konkurrenslagen(1993:20) är tillämplig på medieområdet börklargöras. Det anser också att distributionsstödettill dagspressen bör ses över i syfte att förändraeller avveckla stödet.Utskottet har inhämtat att Konkurrensverketsrapport är föremål för beredning iRegeringskansliet.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade motionsyrkandenmed liknande innehåll som de nu aktuella vidriksmötet /02 (bet. 2001/02:KU33 s. 9). I sittställningstagande framhöll utskottet att friåsiktsbildning är ett omistligt inslag i ettdemokratiskt samhälle. Det är enligt utskottetobestridligt att massmedierna spelar en betydanderoll för opinionsbildningen i moderna demokratieroch därmed för möjligheterna att förstärka ochfördjupa demokratin. Mångfald inom massmedierna medmöjlighet för många olika röster och uppfattningaratt göra sig hörda är därför av vital betydelse förvårt samhälle.Utskottet anförde vidare att bland svenskamassmedier har traditionellt dagspressen intagit ensärställning när det gäller nyhetsförmedling och isynnerhet opinionsbildning. Även om dagspressensställning har förändrats betydligt sedan presstödetinfördes är den alltjämt speciell. Ett statligtpresstöd i form av bl.a. distributionsstöd är enligtutskottets mening av väsentlig betydelse när detgäller att motverka koncentrationstendenser ochupprätthålla mångfalden inom dagspressen. Utskottetansåg också att det kan finnas goda skäl attöverväga ytterligare åtgärder när det gäller attmotverka koncentrationstendenser och öka mångfaldenpå medieområdet.Mot den anförda bakgrunden var utskottet avuppfattningen att frågor om mångfald inommassmedierna även fortsättningsvis borde ägnas storuppmärksamhet och att ytterligare åtgärder kundebehöva övervägas på detta område. Utskottet utgickfrån att regeringen delar utskottets inställning ochansåg det inte nödvändigt med några sådanatillkännagivanden som begärdes i motionerna.Motionsyrkandena avstyrktes därför.Skriftligt svar på frågaKulturminister svarade den 28 april2004 på en skriftlig fråga från en riksdagsledamotom hon avser att verka för enmediekoncentrationslag. I svaret anför hon attregeringen kontinuerligt arbetar med att stärkamångfalden på medieområdet. I detta arbete ingårbl.a. satsningar på en radio och TV i allmänhetenstjänst, presstöd till dagstidningar samt krav påmångfald och lokal förankring i regelverket försändningstillstånd för kommersiell lokalradio.Vidare redovisar uppdraget tillMediekoncentrationskommittén. Hon anför att någonlagrådsremiss med anledning av kommitténs förslagännu inte har beslutats. Skälet till att regeringenännu inte lagt fram några lagförslag motägarkoncentration på mediemarknaden är enligtkulturministern att det breda stöd som krävs förgrundlagsändringar har saknats bland riksdagenspartier.Hon anför därutöver att det emellertid finnsanledning att hålla frågan om lagstiftning motägarkoncentration levande, och frågan följskontinuerligt inom Regeringskansliet.Kulturministern framhåller att det avKonkurrensverkets rapport, som lämnades tillregeringen , framgår att verketsbedömning är att grundlagarna inte utgör hinder motatt tillämpa konkurrenslagen på detgrundlagsskyddade området, men att det också finnsskäl att klargöra rättsläget genom lagstiftning.Utskottets ställningstagandeUtskottet är alltjämt av uppfattningen att frågor ommångfald inom massmedierna även fortsättningsvis börägnas stor uppmärksamhet och att ytterligareåtgärder kan behöva övervägas. Som framgått arbetarregeringen kontinuerligt med att stärka mångfaldenpå medieområdet. I detta sammanhang redovisarregeringen bl.a. det ovan nämna uppdraget tillKonkurrensverket. Mot denna bakgrund anser utskottetatt några åtgärder från sida i enlighetmed vad som anförs i motion K388 yrkandena 1-3 inteär påkallade. Motionen avstyrks därför i sin helhet.FilmcensurUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om en översynav lagen om granskning och kontroll av filmeroch videogram.MotionenI motion K362 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen begär att regeringen ser över hur lagen(1990:886) om granskning och kontroll av filmer ochvideogram efterföljs och vid behov återkommer tillriksdagen med nya lagförslag (yrkande 1). Enligtmotionärerna granskas bara en liten andel avde filmer som kommer ut på marknaden, eftersom enfilm endast granskas om distributören lämnar in dentill eller om filmen bliranmäld. Motionärerna anför att blev 220porrfilmer granskade och av dessa gjordes klipp i14. har inga filmer blivitstoppade. Enligt motionärerna framstår detta sommycket märkligt när man tar del av utbudet ochförekomsten av våld i pornografin. Vänsterpartietvill att lagen (1990:886) om granskning och kontrollav filmer och videogram skall efterlevas ochföreslår därför att en översyn av lagens tillämpninggörs. Regeringen bör återkomma till medförslag om förbättringar.BakgrundGällande reglerLagen (1990:886) om granskning och kontroll avfilmer och videogram innehåller i 1-3 §§bestämmelser om Statens biografbyråsgranskningsplikt.Enligt 1 § skall framställningen i en film ellerett videogram vara granskad och godkänd av Statensbiografbyrå innan den får visas vid allmänsammankomst eller offentlig tillställning.Vidare sägs i 2 § att från granskningsplikt enligtdenna lag undantas filmer och videogram som1. sänds i ett TV-program som omfattas avyttrandefrihetsgrundlagen,2. utgör reklam för vara eller tjänst,3. visas vid varumässa, utställning ellersportevenemang, om inte själva visningen utgör enallmän sammankomst,4. visas inom ett museum som ett led i museetsnormala utställningsverksamhet och är en dokumentärframställning.I 7 § föreskrivs att filmer eller videogram som harlämnats in för granskning skall återlämnas till densom har begärt granskningen. Vidare sägs att om enframställning har godkänts delvis skall biografbyrånspela av de delar som inte har godkänts och bevaradessa avspelningar. Om framställningen är en filmfår dock biografbyrån i stället klippa av och bevarade delar som inte har godkänts.Den tillsyn som utövarregleras i 10-14 §§.Enligt 10 § skall utövatillsynen över efterlevnaden av denna lag samt av 16kap. 10 b (olaga våldsskildring) och 10 c §§(otillåten utlämning av teknisk upptagning)när det gäller rörliga bilder. Byrånskall därvid verka för att överträdelser avbestämmelserna beivras. Byrån får också uppdra åtdärtill lämpade personer att utöva tillsyn förbyråns räkning.I 16 kap. 19 § får allmänt åtal förbrott som avses i 10 c § väckas endast eftermedgivande av . I fråga om brottsom avses i 10 b § skall yttrasig innan allmänt åtal väcks såvitt avser filmereller videogram.I förordningen (1990:992) om granskning och kontrollav filmer och videogram föreskrivs att den som villbegära granskning av framställningen i en film ellerett videogram skriftligen skall ansöka om detta hosStatens biografbyrå (2 §).Tidigare riksdagsbehandlingI budgetpropositionen anför regeringen attriksdagens kulturutskott i sitt betänkande2002/03:KrU1 hade framhållit att man inför kommanderedovisningar av regeringens dialog med Statensbiografbyrå om målformuleringarna för myndighetenoch deras tillämpning skulle välkomna en bedömningav möjligheterna att följa upp de fastställda målenoch få en mera utförlig angivelse av vilka konkretaresultat mål- och resultatdialogerna utmynnat i.För information kan enligt regeringendärför följande nämnas. Mål- och resultatdialogerförs kontinuerligt med . Dendialog som fördes med byrån inför utformningen avregleringsbrevet resulterade bl.a. iförändrade verksamhetsmål för verksamhetsgrenarnaGranskning av filmer och Tillsyn samt i ändradeåterrapporteringskrav för verksamhetsgrenen Tillsyn.Regeringen framhåller också att i regleringsbrevetför 2003 har verksamhetsgrenen Yttranden iåtalsärenden införlivats i grenen Tillsyn. Ett syftemed förändringarna är att de skall förbättramöjligheterna att följa upp målen.Vid sin behandling av budgetpropositionen i dennadel fann kulturutskottet det intressant att den mål-och resultatdialog som förts mellan regeringen ochStatens biografbyrå resulterat i förändradeverksamhetsmål i regleringsbrevet (bet. 2003/04:KrU1s. 88 f.). Det är utskottets förhoppning att dessaändringar kommer att leda till att möjligheterna attfölja upp målen för myndighetens verksamhetförbättras.Utskottets ställningstagandeSom framgått ovan har den förda mål- ochresultatdialogen mellan regeringen och Statensbiografbyrå resulterat i förändrade verksamhetsmål iregleringsbrevet . Ett syfte med detta äratt förbättra möjligheterna att följa upp målen förbyråns verksamhet. Utskottet utgår från att enutvärdering görs huruvida syftet med de förändradeverksamhetsmålen uppnås och anser att en sådanutvärdering bör avvaktas. Därmed är utskottet intenu berett att förorda någon sådan åtgärd somefterfrågas i motion K362 yrkande 1, varför motionenavstyrks i berörd del.Rätt till genmäleUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om en rätt ilag till genmäle.Jämför reservation 6.MotionenI motion K382 av m.fl. (kd) yrkasatt ger regeringen till känna vad imotionen anförs om övervägande av lagliggenmälesrätt (yrkande 1). Motionärerna anför attmediesamhället tenderar att karakteriseras avtillspetsning och konkretisering, vinkling,personifiering, intensifiering och polarisering.Denna utveckling kan i flera avseenden hotaenskildas integritet och värdighet. Enligtmotionärerna borde det vara en självklarhet attmedierna tar ett demokratiskt och etiskt ansvar isitt arbete. Ändå bör ett förstärkt skydd övervägas.Motionärerna framhåller att på andra håll i Europahar en laglig genmälesrätt diskuterats. Bestämmelseni 6 kap. 3 § radio- och TV-lagen om att uppgifterskall "beriktigas när det är befogat" blir enligtmotionärerna lätt en gummiparagraf utan egentligkärna. Motionärerna anser att en mer detaljerad ochsubstantiell genmälesrätt bör övervägas eftersomsjälvsaneringen knappast är omfattande på området.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet har vid flera riksmötenbehandlat motionsyrkanden rörande frågan om rättentill genmäle. I betänkande 2002/03:KU17 lämnadeutskottet en utförlig redovisning av gällande reglerom beriktigande och genmäle (s. 10-12).I sitt ställningstagande anförde utskottet attenligt tryckfrihetsförordningen skall en ansvarigutgivare för en periodisk skrift, och understraffansvar, bestämma över skriftens innehåll såatt intet däri får införas mot utgivarens vilja.Motsvarande bestämmelse finns iyttrandefrihetsgrundlagen. Detta bör enligtutskottet inte ändras. Utskottet framhöll att detdärmed inte finns utrymme för att införa en lagliggenmälesrätt. har fastställtetiska regler för press, TV och radio.