yttr · GQ05TU4y · 2003-01-01 00:00:00 — Ett omfattande program för att få ned sjukfrånvaron med insatser för att människor skall få ihop "livspusslet", insatser för att öka vård och rehabilitering och med större krav mot överutnyttjande av systemen. budgetalternativ innehöll en budgeteringsmarginal på 11 miljarder. Tyvärr valde majoritet av socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister att rösta ned detta förslag . Det är nu enligt vår uppfattning samma majoritet som får ta ansvar för att rädda situationen med sin egen dåligt underbyggda budget . Vi är givetvis alltid, och , beredda att ta över ansvaret för . I den situation att får ta över regeringsansvaret har vi att utgå från verkligheten såsom den ser ut. Det var därför vi i valrörelsen reviderade våra egna förslag över vad som var möjligt. Skulle vi därför få möjligheten att ta över ansvaret för landet skulle vi omgående genomföra utgiftsbegränsningar och besparingar så att utgiftstaket kunde hållas i avvaktan på att mera genomgripande systemreformer som ökar tillväxten och minskar kostnader för sjukfrånvaro och arbetslöshet får ekonomiska effekter. tar heller inte i detalj ställning till de förslag regeringen och dess stödpartier lägger fram som förändringar i deras egen budget. Vi har enligt riksdagsordningen inte heller utrymme att föreslå förändringar på andra anslag än de av regeringen nu aktualiserade. Inom utgiftsområde 22 framförde inför årets budget bl.a. att anslaget till Väghållning och statsbi drag skulle höjas med 1 000 miljoner. Vi står givetvis fast vid denna uppfattning. Vid sidan av de institutionella förutsättningarna för tillväxt som avgörs av skatter, företagarklimat, kunskapsförsörjning och arbetsmarknadens regler är det på ett högst konkret sätt infrastrukturen som hjälper eller stjälper ekonomins utveckling. Därför är det viktigt att vi i har en infrastrukturpolitik som tar sin utgångspunkt i att tillväxt är något bra och nödvändigt för att vi skall kunna stärka de välståndsbildande krafterna. Dessvärre har den förda regeringspolitiken under den förra mandatperioden präglats av en felaktig politik på infrastrukturområdet. Förslagen som lagts fram har varit sena, bristfälliga och otillräckliga. Ingenting tyder heller på att situationen blir bättre. Liksom när det gäller företagsamhet så är den fria konkurrensen grunden för trafikpolitiken. Fri konkurrens tillgodoser den enskildes val av transportslag vare sig det gäller transport av gods eller människor. Fri konkurrens inom alla transportslag är en förutsättning för att vi skall kunna uppnå en hållbar utveckling och ökad tillväxt. föreslår en omfattande avreglering av trafiksektorn. För att detta skall fungera krävs det att de statliga myndigheterna bejakar konkurrensen. Statliga monopolverk som och måste agera på ett sådant sätt att gamla "dominanter", t.ex. SJ eller SAS, inte favoriseras genom att erhålla de bästa spårlägena eller de bästa starttiderna. Det är av yttersta vikt att hela landet har en sådan standard på vägnätet att råvaruförsörjningen till industrin kan tryggas och att vägarna håller en sådan standard att de färdiga produkterna kan fraktas därifrån till kunderna. Det är därför viktigt att vägnätet tjälsäkras, så att t.ex. inte skogsindustrin drabbas av avbrott i sin produktion på grund av dåliga, tjälsjuka och bärighetssvaga vägar. anser som anförts ovan att väganslaget måste höjas och hållas på en hög nivå också framöver. Tågsektorn i förknippas med stora brister. Avregleringen har bara genomförts delvis. Nyinvesteringar och drift och underhåll av järnvägsnätet har släpat efter. Att tågen blir försenade är snarare regel än undantag. liberalerna anser att en fortsatt avreglering av järnvägstrafiken medför stora fördelar. Erfarenheter av konkurrens vid länstrafikhuvudmännens upphandlingar är att trafikkostnaderna kunnat sänkas avsevärt, till nytta för såväl skattebetalare som resenärer. Vi anser att samtliga järnvägssträckor måste konkurrensutsättas. Ur såväl tillväxt- som miljösynpunkt är det orimligt att prioritera järnvägsinvesteringar i områden där trafikunderlaget är otillräckligt framför regioner där järnvägstrafiken kan utgöra ett värdefullt alternativ till landsvägstransporter. Dagens situation med undermålig standard på både vägar och järnvägar, när det inte finns tillräckligt utrymme i statsbudgeten för anslagsfinansiering, medför att andra lösningar måste prövas. har föreslagit att man borde pröva privata finansieringsformer. En sammanfattande beteckning av denna finansieringslösning är PPP, public-private partnership. som vi framför allt anser vara intressanta för framtida PPP-projekt är trafiklösningar i eller kring våra storstäder. Genom omfattande satsningar på PPP anser vi att investeringar inom såväl väg- som järnvägssektorn långsiktigt kan säkras. Ändrad ram och ändrade anslag av (). förordade i parti- och kommittémotioner ett komplett och sammanhängande budgetalternativ för . Detta alternativ avslogs av i den första beslutsomgången om utgiftsområdesramar och skatteinkomster till förmån för den inriktning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som Socialdemokraterna föreslog. Av detta skäl deltog vi inte i den därpå följande behandlingen av anslag inom respektive utgiftsområde. Av samma skäl deltar vi inte heller i den fortsatta behandlingen av delar av anslagen för , den nu föreliggande tilläggsbudgeten (nr 1). Tilläggsbudgeten är Socialdemokraternas försök att hantera alla egna felbudgeteringar som gjordes . Därtill gäller att det inte finns någon möjlighet för oppositionspartierna att yrka på förändringar på andra anslag än de regeringen tar upp, eftersom den typen av förslag enligt gällande praxis inte anses ligga inom ärendets ram. Den ekonomiska politik och det budgetalternativ vi skulle vilja genomföra går således inte att lägga fram för , varpå följer att det inte är meningsfullt för oss att delta i behandlingen av Socialdemokraternas felbudgeteringar. Riksdagsmajoriteten - bestående av socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister - har för ställt sig bakom en annan inriktning av politiken i det första rambeslutet om statsbudgeten. Därför redovisar vi i detta särskilda yttrande den del av vår politik som för rör utgiftsområde 22 och som skulle ha gällt om vårt förslag till ramar hade vunnit bifall i den första beslutsomgången . budgetalternativ tar sikte på att långsiktigt förbättra tillväxtförutsättningar genom strukturella reformer för minskad ohälsa, förbättrad lönebildning och strategiska skattesänkningar på arbete och sparande. Därigenom skapas förutsättningar för att sysselsättningen skall kunna öka i en sådan utsträckning att välfärden tryggas för alla. I detta sammanhang är transportpolitiken viktig för att främja välfärden. Den vägsatsning som länge krävt har blivit än mer nödvändig efter vårbudgeten, där regeringen drar ned nästa års väg- och järnvägsanslag med . Till största del sker besparingen på vägarna, försvinner. Det motsvarar av det beräknade anslaget till vägunderhåll, eller av anslaget till investeringar i de nationella vägarna. I det kärva ekonomiska läget är det nödvändigt att dra ned statens utgifter. Men det måste ske på ett sådant sätt att inte förutsättningarna undanröjs för tillväxt och ett större budgetutrymme. Därför saknar helt förståelse för de prioriteringar regeringen valt att göra, ivrigt påhejad av stödpartierna. Återverkningarna av ytterligare sänkta väganslag kommer att bli omedelbara, inte bara i form av försämrad trafiksäkerhet, utan också i minskade förutsättningar för samhällsekonomisk och regional utveckling. Upprustad infrastruktur är en tillväxtmotor som Socialdemokraterna väljer att ha på tomgång. Det krävs en förändrad och mer positiv syn på vägtransporterna om den svenska ekonomin skall få upp farten. I budgetalternativ ökas därför infrastruktursatsningen för att fullt ut kompensera regeringens neddragning på vägarna. avsätter mer än regeringen till väghållningen 2004. För är det också allvarligt att den långsiktiga planeringen av underhåll och investeringar sker under så osäkra förhållanden. Trovärdigheten hos och planeringsprocess hotas av regeringens årliga budgetneddragningar. Trafikverken har upprättat förslag till nationella planer . De ekonomiska ramar som tidigare givits innebär att många samhällsekonomiskt lönsamma objekt inte kan genomföras . Men också den otillräckliga planeringsramen om saknar till stor del finansiering. förespråkar ett samarbete med privata finansiärer, s.k. PPP-lösning, för att snabbare och mera effektivt få byggt de större vägprojekten som lämpar sig för denna typ av finansiering. infrastrukturproposition identifierades, med utgångspunkt i den då planerade anslagsnivån , ett "kvarstående finansieringsbehov" på . Genom sänkningen av anslag med har det kvarstående finansieringsbehovet ökat . Det måste täckas med en årlig anslagsökning på 2005-2015, jämfört med nivå. Med tanke på de prioriteringar regeringen gjort i vårbudgeten finns ingen som helst trovärdighet i detta. Med socialdemokratiskt styre kommer åtskilligt fler vägprojekt att försenas och dras tillbaka. 4 Ändrad ram och ändrade anslag av (). redovisade i våra motioner ett eget heltäckande budgetalternativ för . Detta alternativ avslogs av i den första beslutsomgången om utgiftsområdesramar och skatteinkomster till förmån för den inriktning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som Socialdemokraterna med stöd av och föreslog. Av detta skäl deltog inte i den därpå följande behandlingen av anslag inom respektive utgiftsområde. I syfte att bedriva en sund budgetpolitik tar i våra nu aktuella förslag ansvar redan från tilläggsbudget och låter besparingsreformer börja gälla från . finanser präglas fortfarande av stor konjunkturkänslighet och det är nödvändigt att skapa långsiktigt hållbara ekonomiska förutsättningar för den nationella ekonomin. Vi står fast vid kraven på ett överskottsmål på över konjunkturcykeln och att statsskulden arbetas bort. budgetalternativ betonar åtgärder för att främja ekonomiskt , socialt och ekologiskt hållbar tillväxt. Hälsa, företagande, miljö och självbestämmande är de områden där ser sina främsta politiska utmaningar . På det transportpolitiska området är en av viktigaste utgångspunkter att skapa förutsättningar för livskraft och tillväxt i hela landet. En väl utbyggd och underhållen infrastruktur är därvidlag en nyckelfråga. Därför har anslagit mera pengar än regeringen för att klara dels ett bättre underhåll, dels de nödvändiga investeringarna som behövs för en bättre infrastruktur i landet. De nedskärningar främst på väginvesteringar som regeringen nu gör är illavarslande och försvårar allvarligt möjligheterna att leva upp till de förväntningar som skapats och åtaganden som gjorts i de nationella väg- och järnvägsplanerna 2004-2015. Det framstår som alltmer orealistiskt att regeringen skulle klara att höja den årliga anslagsnivån med mer än , vilket skulle behövas för att klara de kvarstående finansieringsbehoven.