yttr · GQ05SfU3y · 2003-01-01 00:00:00 — Den tolkning som tillämpas inom sjukförsäkringen har avsetts komma till användning. Om arbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom, förutsätts inte som inom sjukpenningförsäkringen för ersättningsrätt någon lägsta grad av nedsättning. Under tid från och med den sjunde kalenderdagen efter dagen för sjukanmälan är arbetsgivaren skyldig att utge sjuklön för mistade förmåner endast om arbetstagaren styrker nedsättningen av arbetsförmågan genom intyg av läkare eller tandläkare. Intyget behöver inte innehålla närmare uppgift om vilken sjukdom arbetstagaren lider av. En arbetsgivare vars sammanlagda lönekostnader under ett kalenderår inte beräknas överstiga 130 gånger det för året gällande prisbasbeloppet kan försäkra sig hos den allmänna för kostnader för sjuklön. Vid beräkningen av de sammanlagda lönekostnaderna bortses från socialavgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt. Försäkringen ersätter försäkringstagarens kostnader för sjuklön fr.o.m. tredje sjuklönedagen. Den ersätter även socialavgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt till den del avgifterna och skatten är hänförliga till sjuklönen. Regeringen föreslår att sjuklöneperioden förlängs från 14 . Denna ändring föreslås träda i kraft och tillämpas på sjukdomsfall som inträffar efter ikraftträdandet. Regeringen föreslår även att det i sjukförsäkringen skall införas ett obligatoriskt högkostnadsskydd mot sjuklönekostnader för arbetsgivare som har en årlig lönesumma som högst uppgår till 160 prisbasbelopp. Ersättning skall utges i olika intervaller med lägre ersättning för de större företagen. Ersättning skall kunna erhållas för den del av sjuklönekostnaderna som överstiger ett sjuklönetak. Detta tak utgörs av ett belopp som motsvarar av den genomsnittliga sjuklönekvoten för samtliga arbetsgivare. Ersättning lämnas för arbetsgivares sjuklönekostnad som uppkommit dagarna 2-21 samt för arbetsgivaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt, till den del avgifterna och skatten är hänförliga till den utbetalda sjuklön som skall ersättas. I propositionen framhåller regeringen att det rehabiliteringsansvar som infördes för arbetsgivaren inte fungerat på det sätt som avsetts. Det finns därför skäl att ge arbetsgivarna starkare drivkrafter att fullgöra sin rehabiliteringsskyldighet. Även arbetsgivarnas förebyggande arbete bör kunna utvecklas. För att stärka arbetsgivarnas ansvar för det tidiga och aktiva rehabiliteringsarbetet anser regeringen att det finns starka skäl att förlänga sjuklöneperioden och därigenom ytterligare förstärka åtgärdsansvaret med försörjningsansvaret. Vidare innebär en sjuklöneförlängning att arbetsgivarens kostnader i högre grad blir rörliga och därmed mer påverkbara. Detta torde stärka incitamenten för att vidta åtgärder och därmed bidra till en snabbare rehabiliteringsprocess. 15-21 i en sjukperiod kan utöver sjukpenning utges viss ersättning enligt kollektivavtal. Regeringen är medveten om att förslaget att förlänga sjuklöneperioden till dag 21 innebär att denna ersättning kan påverkas av nu gällande kollektivavtal. Regeringen förutsätter dock att avtalen anpassas till den utökade sjuklöneperioden. Regeringen gör vidare den bedömningen att det är nödvändigt att införa ett obligatoriskt högkostnadsskydd för arbetsgivare med ett begränsat antal anställda i samband med att arbetsgivarnas sjuklöneperiod förlängs. Syftet med högkostnadsskyddet är att minska den höga riskexponeringen för dessa arbetsgivare och att möjliggöra en nödvändig förlängning av sjuklöneperioden. Regeringen bedömer att det även är nödvändigt att undvika alltför stora tröskeleffekter och föreslår därför att storleken på den ersättning en arbetsgivare kan få för kostnader över sjuklönetaket görs beroende av hur höga lönekostnader företa-get har. Arbetsgivare som har upp till 100 prisbasbelopp i lönekostnader har rätt till ersättning för hela det överskjutande beloppet, arbetsgivare som har lönekostnader uppgående till mellan 100 och 130 prisbasbelopp har rätt till av den överskjutande sjuklönekostnaden och arbetsgivare som har lönekostnader som överstiger 130 men inte 160 prisbasbelopp har rätt till ersättning. Regeringens förslag om införande av ett särskilt högkostnadsskydd för de mindre företagen aktualiserar frågan om förhållandet till om statligt stöd till näringslivet, de s.k. statsstödsreglerna. EG-fördragets artikel 87.1 innehåller ett principiellt förbud mot statligt stöd som gynnar vissa företag eller viss produktion, om detta snedvrider konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Begreppet stöd ges en vidare innebörd än direkta subventioner och kan således också omfatta situationer där en medlemsstat gör avkall på exempelvis skatter och avgifter på ett sätt som selektivt gynnar vissa företag. I den mån en viss åtgärd skulle utgöra statsstöd finns utrymme att inom ramen för vissa undantagsbestämmelser ändå tillåta stödet. Sådana undantag meddelas av efter särskild anmälan från berörd medlemsstat eller i enlighet med särskilda s.k. gruppundantagsregler. Om anmälan till kommissionen inte sker och denna senare, efter en undersökning på eget initiativ eller efter klagomål, finner att den ifrågasatta åtgärden är oförenlig med fördraget kan den medlemsstat som utgett stödet tvingas att återkräva detta från de stödmottagande företagen. För rättslig klarhets skull och för att eliminera risken för ett mycket omfattande återkravsförfarande avser regeringen att göra en anmälan till kommissionen enligt EG-fördragets artikel 88.3. Detta innebär att de föreslagna reglerna i SjLL om högkostnadsskydd troligen inte kan träda i kraft utan först . I ikraftträdandebestämmelserna till ändringarna i SjLL föreslås därför att 17-17 b §§ skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. För att de företag som omfattas av högkostnadsskyddet inte skall gå miste om detta för tiden intill ikraftträdandet föreskrivs vidare i anslutning därtill att 17-17 b §§, när de enligt regeringens förordnande har trätt i kraft, skall tillämpas på sjuk-domsfall där sjukperioden börjat efter . Det kan inte uteslutas att kommissionens prövning leder till att reglerna om hög-kost-nadsskydd måste modifieras i något avseende. I 17 b § fjärde stycket föreslås därför en bestämmelse om att regeringen får föreskriva de begränsningar i rätten till ersättning för sjuklönekostnader som kan följa av EG-fördragets regler om statligt stöd. Förslaget beräknas minska statens utgifter med . Förslaget till ändring i sjuklönelagen har granskats av Lagrådet, som har avgivit ett yttrande . Beträffande frågan om att kollektivavtalsbaserad ersättning kan påverkas av förslaget erinrar Lagrådet om att en liknande inställning till frågan om lagstiftningsåtgärdens inverkan på avtalsreglerad sjukersättning redovisades i samband med att beslut fattades om förlängning av sjuklöneperioden från 14 per och att det därefter uppstod tvist kring rätten att få den avtalsreglerade ersättningen utbetald fortsättningsvis under den utsträckta sjuklöneperioden (jfr prop. 1997/98:1, utgiftsområde 10 s. 14). Problemet kvarstod och bidrog till att sjuklöneperioden redan per ändrades tillbaka till ursprungliga . En faktor att notera i sammanhanget är även att den tid som står till buds för anpassning av kollektivavtalen, om man räknar tiden från riksdagsbeslut och promulgering av lagändringen fram till föreslagen tidpunkt för ikraftträdande, innevarande år, blir mycket kort. Beträffande lagstiftningens ikraftträdande anför Lagrådet att förslaget innebär en uppdelning så att ändringen avseende sjuklöneperioden träder i kraft , medan föreskrifterna om det nya systemet för ersättning för sjuklönekostnader träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Som förklaring till att tiden för ikraftträdande i den senare delen inte fastlagts anförs i motiveringen att dessa bestämmelser troligen inte kan träda i kraft utan först senare på grund av att det nya ersättningssystemet aktualiserar frågan om förhållandet till om statligt stöd till näringslivet samt att anmälan skall göras till kommissionen i enlighet med EG-fördragets artikel 88.3. Under föredragningen inför Lagrådet har upplysts att sådan anmälan numera har gjorts. I propositionen sägs ytterligare att det inte kan uteslutas att kommissionens prövning leder till att de föreslagna reglerna om högkostnadsskyddet måste modifieras i något avseende och att det därför föreslås ett bemyndigande i 17 b § för regeringen att föreskriva de begränsningar i rätten till ersättning för sjuklönekostnader som kan följa av EG-fördragets regler om statligt stöd. Med hänsyn till vad som sålunda redovisats framstår det som osäkert vilken närmare innebörd och vilka konsekvenser som det föreliggande förslaget, inbegripet förlängningen av sjuklöneperioden, får. Detta gäller särskilt för dem som avses kunna bli omfattade av den nya ordningen för kostnadsersättning. Osäkerheten i dessa hänseenden gör att Lagrådet ifrågasätter om den tillämnade uppdelningen av ikraftträdandet är försvarbar. Med de utgångspunkter Lagrådet har för sin granskning blir slutsatsen att lagstiftningsärendets beredning bör fullföljas genom att resultatet av den inledda anmälningsproceduren avvaktas och därmed klarhet nås i frågan i vilken mån det är möjligt att genomföra det avsedda ersättningssystemet. Vad Lagrådet i det föregående nämnt om eventuella problem med anpassning av avtal på arbetsmarknaden till den förlängda sjuklöneperioden talar i samma riktning beträffande ikraftträdandet. Lagrådets yttrande i övrigt innehåller vissa förslag om omformuleringar, ändrad rubriksättning och ändrade hänvisningar i lagtexten samt förtydliganden och preciseringar. I motion 2002/03:Fi17 av m.fl. (c) begärs i yrkande 8 att avslår regeringens förslag om ändring i AFL och i yrkande 9 att avslår regeringens förslag om ändring i SjLL. Motionärerna föreslår i stället i yrkande 12 i denna del att SGI:n skall beräknas på genomsnittsinkomsten före påbörjandet av sjukperioden och att sjukpenningen skall beräknas på av SGI:n. Vidare föreslår motionärerna i yrkande 12 i denna del att antalet anställda skall vara bestämmande för arbetsgivarens sjuklöneansvar upp till maximalt för 30 anställda. För ett företag med 5 anställda betyder det 5 dagars sjuklöneansvar per anställd. Ansvaret skall motsvaras av full kompensation i form av sänkta arbetsgivaravgifter motsvarande ett sjuklöneansvar , vilket därmed ger en viss överkompensation åt småföretagare. Förslagen beräknas minska utgifterna inom utgiftsområde 10 med och minska statens inkomster med . I motion 2002/03:Fi19 av m.fl. (fp) yrkande 2 begärs att avslår regeringens förslag om sjuklön. Motionärerna framhåller att det är angeläget att regler inte skapar drivkrafter för arbetsgivare att gallra bort arbetssökande som genom ålder, funktionshinder osv. misstänks ha en förhöjd risk för framtida sjukfall. Den sjuklönekonstruktion som regeringen föreslagit är i det avseendet särskilt riskabel. Av () rapport till regeringen anslagsbelastning och prognos för anslag inom RFV:s anslagsområde budgetåren 2002-2006 framgår att 862 200 personer har fått utbetalning av sjukpenning . Det är 21 700 fler än de som haft sjukpenning . Antalet nettodagar visar en klar om än svagt sjunkande utveckling. Jämfört med året före avtar ökningstakten och sedan slutet av minskar antalet jämfört . Kvinnors nettodagar är oförändrat . Det sker en successiv förskjutning från heldagsersättning i riktning mot partiell ersättning. var av samtliga sjukpenningdagar . hade andelen sjunkit till . Antalet sjukperioder längre än en månad fortsätter att öka medan kortare perioder minskar i antal. Även sjukperioder på visar en tendens till minskning. Takten på den ökning som fortfarande sker avtar för samtliga periodlängder. Mest långsamt minskar de riktigt långa sjukfallen - de . utgjorde de av det totala antalet nettodagar. De utgör nu och av försäkringskostnaden. Sjukperioder utgör nu av det totala dagantalet och av kostnaden. På försäkringskassorna pågår arbete med att minska främst längre sjukfrånvaro. I många fall leder arbete med minskad sjukfrånvaro till en övergång från sjukpenning till sjuk- eller aktivitetsersättning. Prognoserna för sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättning (jfr nedan) måste därför ses i ett sammanhang. beräknas försäkringskostnaden öka med , exklusive kostnad om för samverkan inom rehabiliteringsområdet. Utgifterna i anslag 19:1.1.1 Sjukpenning beräknas bli större än anslagsbeloppet och större än tillgängliga medel, vilket innebär att anslagskrediten överskrids med . I prognosen har inte beaktats regeringens förslag vårproposition. Beträffande rehabiliteringspenning beräknas utgifterna i anslag 19:1.2.1 bli mindre än anslagsbeloppet och mindre än tillgängliga medel. Beträffande anslaget 19:2.1.1. Aktivitets- och sjukersättningar beräknas utgifterna bli större än anslagsbeloppet och större än tillgängliga medel, vilket innebär att anslagskrediten överskrids med . Om beslutar om ett tilläggs-anslag på beräknas anslagskrediten inte överskridas. Anslagsbelastningen bedöms komma att öka. Detta beror i huvudsak på dels att antalet långa sjukfall fortsätter att övergå i aktivitets- och sjukersättning, dels att dessa individer beräknas få en något högre ersättning än tidigare beviljade. Utskottet har tidigare uttryckt sin stora oro över den kraftiga ökningen av sjukfrånvaron och kostnaderna som hänger samman med denna. 2002/03:SfU1 ställde sig utskottet bakom regeringens förslag till ett nytt mål för ökad hälsa i arbetslivet. Målet är att frånvaron från arbetslivet på grund av sjukskrivning skall i förhållande till 2002 halveras . Parallellt skall antalet nya aktivitets- och sjukersättningar minska och hänsyn tas till den demografiska utvecklingen . Utskottet konstaterar nu att det visserligen finns tecken på ett trendbrott men att nedgången inte är tillräcklig för att prognosen i budgetpropositionen skall uppfyllas. Även om den relativa ökningstakten har avtagit fortsätter antalet långa sjukfall att öka. Även antalet aktivitets- och sjukersättningar ökar. Mot bakgrund härav anser utskottet att det nu är angeläget att åtgärder vidtas för att minska kostnaderna inom sjukförsäkringen. Den föreslagna beräkningen av sjukpenning på av SGI:n medför att kompensationsnivån för sjukpenning sjunker från till . Utskottet delar regeringens bedömning vad gäller genomförandet av en sänkning av kompensationsnivån i det angelägna syftet att minska de höga sjukpenningkostnaderna. Utskottet noterar även att rehabiliteringsersättningen fortfarande kommer att beräknas på en oreducerad SGI, vilket ökar incitamenten till rehabilitering. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2002/03:Fi17 yrkande 8 i denna del. Utskottet delar regeringens bedömning att beträffande sjukpenning vid arbetslöshet kan det principiella resonemanget föras att denna bör knytas närmare till det faktiska inkomstbortfallet som den enskilde har som arbetslös. Ett sätt är att, som regeringen har föreslagit, relatera sjukpenningen till den dagpenning som den försäkrade skulle ha varit berättigad till inom arbetslöshetsförsäkringen om denne inte varit sjuk. Ett sådant förslag innebär att de som är utförsäkrade eller som inte kommit in i försäkringen på grund av att de inte uppfyllt arbetsvillkoret skall uppbära sjukpenning grundad på SGI:n. Det senare är vanligen mer gynnsamt ekonomiskt. Denna effekt är enligt utskottets mening inte önskvärd. Redan det förhållandet att enskilda kan ställa sig frågan om det för dem kan vara mer lönsamt att stå utanför arbetslöshetsförsäkringen är tillräckligt skäl för att en annan lösning om möjligt bör väljas. En annan effekt, som enligt vad utskottet erfarit inte har avsetts, är att en försäkrad som har en hög sjukpenning, högst ca , men som endast omfattas av grundförsäkringen inom arbetslöshetsförsäkringen, kan få en sjukpenning på endast ca fr.o.m. . En tillämpning i enlighet med regeringens förslag kan därtill i sig innebära administrativa svårigheter för försäkringskassorna och ge utrymme för olika tolkningsalternativ, vilket bör undvikas. Det kan således diskuteras vilket dagpenningbelopp som skall tillämpas och hur . Det kan även diskuteras tillvägagångssättet då flera sjukfall inträffar under en pågående ersättningsperiod inom arbetslöshetsförsäkringen. Oavsett vilken tolkning som används kan tillämpningen medföra konsekvenser för enskilda som i vissa fall kan upplevas som orättvisa. Enligt utskottets mening bör i stället inom sjukförsäkringen så långt möjligt gälla enhetliga regler för alla arbetslösa. Detta kan uppnås genom att sjukpenning för denna grupp inte utges med högre belopp än det högsta möjliga ersättningsbeloppet inom arbetslöshetsförsäkringen. Denna begränsning skall således gälla alla arbetslösa oavsett om de är medlemmar i en arbetslöshetskassa eller inte och oavsett om de uppfyller övriga villkor för rätt till arbetslöshetsersättning eller inte. Med denna metod skapas en rättssäkrare bestämmelse som är administrativt enklare att tillämpa och som således omfattar alla arbetslösa. Därmed markeras även bättre att sjukförsäkringssystemet är ett separat system. Det högsta beloppet bör motsvara den högsta dagpenningen inom arbetslöshetsförsäkringen, dvs. per dag som utgår . Detta belopp motsvarar en kalenderdagsberäknad dagpenning inom sjukförsäkringen om som således kan utges . Sjukpenningen skall först fastställas genom vanlig sjukpenningberäkning, vilket således fr.o.m. bl.a. innefattar att den beräknas på av SGI. För det fall sjukpenningbeloppet vid denna beräkning befinns överstiga det nu angivna högsta beloppet om skall sistnämnda belopp utbetalas. Vid sjukskrivning på deltid skall det högsta beloppet utges i förhållande till motsvarande del av arbetsoförmåga. Den av utskottet föreslagna lösningen medför inte ökade utgifter för sjukförsäkringen jämfört med regeringens förslag. Utskottets förslag bör komma till uttryck genom en ändring i 3 kap. 4 § AFL. I bestämmelsen bör även en hänvisning göras till 3 kap. 7 § AFL så att förslaget därigenom begränsas till sjukpenning. bör dels anta regeringens förslag avseende 3 kap. 4 § AFL med angivna ändringar, dels göra en följdändring i 3 kap. 4 b § AFL (se utskottets förslag i bilaga). Regeringens förslag avseende 10 c och 10 d §§ AFL bör därmed utgå. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 2002/03:Fi17 yrkande 8 i denna del. Med hänsyn till det ekonomiskt ansträngda läge befinner sig i med stora och belastande kostnader för ohälsan, anser utskottet att både arbetsgivare och enskilda bör bidra till att minska utgifterna. De två tidigare behandlade förslagen i yttrandet har inneburit försämringar för enskilda. I och med regeringens förslag till förlängd sjuklöneperiod läggs också ett ekonomiskt ansvar på arbetsgivare. Genom förslaget införs för de mindre arbetsgivarna ett högkostnadsskydd. Berörda arbetsgivare är arbetsgivare med sammanlagda årliga lönekostnader om högst 160 prisbasbelopp. Enligt propositionen är det arbetsgivare med högst ca 25 heltidsanställda. Sådana arbetsgivare avses således få kompensation för sjuklönekostnader över ett visst tak som utgör av en genomsnittlig sjuklönekostnad med arbetsgivarnas totala sjuklönekostnad som underlag. Utskottet noterar att kompensationen även avser kostnader för sjuklön som uppstått i sjuklöneperioden, vilket således innebär en begränsning i det föreslagna ekonomiska ansvaret i övrigt. skottet vill i detta sammanhang erinra om att när den lagstadgade sjuklöneperioden infördes sänktes arbetsgivaravgifterna generellt från till av avgiftsunderlaget. Avgiftssänkningen beräknades mot bakgrund av de dittillsvarande kostnaderna av en sjukperiod, sjuktalsutvecklingen och de aktuella kompensationsnivåerna inom sjukpenningförsäkringen. Innebörden av sänkningen var att arbetsgivarna genomsnittligt sett skulle få full kompensation för sjuklönekostnaderna. justerades avgiften med anledning av ändringar i regelverket. Utskottet noterar även att förslaget är avsett att medföra ökade ekonomiska incitament för arbetsgivare till att förbättra det förebyggande ohälsoarbetet och även rehabiliteringsarbetet. Beträffande ikraftträdandet av bestämmelserna noterar utskottet Lagrådets viktiga synpunkter. Regeringen ägde dock kännedom om de åberopade förhållandena när förslaget om sjuklön lämnades. Även om det finns invändningar mot det lämpliga i att besluta om förslaget innan kommissionens prövning har genomförts, måste dock vid sin lämplighetsavvägning beakta det angelägna i att kostnaderna för sjukskrivningarna hålls nere. Kostnaderna för sjukfrånvaron har således ökat dramatiskt och i detta läge kan, enligt utskottets mening, inte reformer som bidrar till att kostnaderna minskar skjutas om det inte är helt nödvändigt. Utskottet gör bedömningen att ikraftträdandet bör ske i enlighet med regeringens förslag, trots de av Lagrådet redovisade betänkligheterna. För det fall att kommissionen finner att förslaget om högkostnadsskydd med hänsyn till EG-rätten inte skall genomföras förutsätter utskottet att regeringen återkommer till med ett förslag avseende berörda arbetsgivare. Utskottet ställer sig bakom Lagrådets förslag i övrigt att vissa justeringar m.m. skall göras i lagförslaget. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2002/03:Fi17 yrkande 9 samt motion 2002/03:Fi19 yrkande 2. Vad avser motion 2002/03:Fi17 yrkande 12 i denna del skall detta ses som en alternativt förslag till tilläggsbudget. Utskottet kan dock inte ställa sig bakom förslaget som helhet eller delar av detta. Utskottet avstyrker således även detta motionsyrkande. Med det anförda tillstyrker utskottet regeringsförslagen med ovan angivna ändringar inom utgiftsområde 10. Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom Lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (BTPL) trädde i kraft . De nya bestämmelserna avser förändringar såväl av kretsen av förmånsberättigade som av de materiella reglerna för hur bostadstillägget beräknas. Bostadstillägg till pensionärer () beviljas efter ansökan. Även de som vid ikraftträdandet av den nya lagen redan uppbar bostadstillägg måste på nytt ansöka för att i fortsättningen få BTP. I propositionen anges att eftersom det är ca 450 000 ansökningar som skall hanteras av försäkringskassorna enligt de nya bestämmelserna infördes en generell bestämmelse att personer som vid ikraftträdandet var berättigade till bostadstillägg skulle fortsätta att få sådan förmån som längst räknat fr.o.m. , under förutsättning att den försäkrade uppbar sådan förmån som berättigar till bostadstillägg enligt bestämmelserna i den gamla lagen eller motsvarande förmån. Det övergångsvisa bostadstillägget betalas ut med det belopp som utbetalades . Administrativa svårigheter har enligt propositionen försenat handläggningen av de ansökningar som kommit in till kassorna, och ett stort antal personer som enligt de gamla bestämmelserna var berättigade till bostadstillägg och som kan vara berättigade till bostadstillägg enligt de nya reglerna har ännu inte lämnat in en ansökan. Enligt propositionen finns det en risk för att alla ansökningar om BTP inte hinner hanteras . För att undvika detta föreslår regeringen att omräkningstiden skall förlängas under förutsättning att ansökan har kommit in till . Förlängningen föreslås inte gälla för de pensionärer som uppbär en förmån som fr.o.m. inte längre ger rätt till BTP. Enligt propositionen är den ekonomiska effekten av den föreslagna åtgärden tillfällig och obetydlig. I motion 2002/03:Fi23 av m.fl. (kd) yrkande 2 begärs att bostadstillägg som betalas ut enligt äldre bestämmelser även skall få betalas ut för tiden juli om ansökan kommit in till före . I motionen anförs att försäkringskassorna måste ges en reell möjlighet att handlägga de aktuella ärendevolymerna. En förlängning har också föreslagits av . Förslaget innebär enligt motionärerna inte någon merkostnad av en sådan storlek att en särskild reglering är nödvändig.